title: Neuvoston direktiivi 2007/43/EY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2007 , lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelua koskevista vähimmäisvaatimuksista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               12.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 182/19

      NEUVOSTON DIREKTIIVI 2007/43/EY,
   annettu 28 päivänä kesäkuuta 2007,
   lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelua koskevista vähimmäisvaatimuksista
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
   on kuullut alueiden komiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyssä eläinten suojelua ja hyvinvointia koskevassa pöytäkirjassa edellytetään, että laatiessaan ja pannessaan täytäntöön maatalouspolitiikkaa yhteisö ja jäsenvaltiot ottavat eläinten hyvinvoinnin vaatimukset täysimääräisesti huomioon kunnioittaen samalla erityisesti uskonnollisiin rituaaleihin, kulttuuriperinteeseen ja alueelliseen perintöön liittyviä jäsenvaltioiden lakeja ja hallinnollisia määräyksiä sekä tapoja.

               (2)

               Tuotantoeläinten suojelusta 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetussa neuvoston direktiivissä 98/58/EY (3), joka perustuu tuotantoeläinten suojelua koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen (4) (jäljempänä ’yleissopimus’), säädetään vähimmäisvaatimuksista jalostus- tai tuotantoeläinten suojelemiseksi; säännökset koskevat esimerkiksi eläinten fysiologisia ja etologisia tarpeita vastaavan pitopaikan, ravinnon, veden ja hoidon järjestämistä eläimille.

               (3)

               Yhteisö on yleissopimuksen sopimuspuoli, ja yleissopimuksen puitteissa on annettu erityinen kanoja (Gallus gallus) koskeva suositus, johon sisältyy lisäsäännöksiä lihantuotantoa varten pidettävän siipikarjan osalta.

               (4)

               Eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä tiedekomitea julkaisi 21 päivänä maaliskuuta 2000 raportin ”The Welfare of Chickens Kept for Meat Production (Broilers)” (lihantuotantoa varten pidettävien kanojen (broilerien) hyvinvointi), jossa todettiin, että lihantuotantoa varten tällä hetkellä pidettävillä kanakannoilla on nopea kasvuvauhti, mutta niiden hyvinvointi ja terveys eivät ole tyydyttävällä tasolla, ja että suuren eläintiheyden kielteiset vaikutukset vähenevät tiloissa, joissa sisäilman laatu voidaan pitää hyvänä.

               (5)

               Pehkulla varustamattoman alan osalta annetaan erityissäännöksiä geneettisten parametrien vaikutuksen minimoimiseksi tai eläinten hyvinvointia koskevien indikaattoreiden sisällyttämiseksi jalkapohjatulehduksen lisäksi, kun Euroopan elintarvikeviraston (EFSA) asianomaiset lausunnot ovat saatavilla.

               (6)

               On syytä vahvistaa yhteisötason säännöt lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelemiseksi, jotta vältetään kilpailuolojen vääristyminen ja siitä mahdollisesti johtuvat haitat alan markkinajärjestelyn moitteettomalle toiminnalle ja jotta varmistetaan alan järkevä kehittyminen.

               (7)

               Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti on tarpeen ja asianmukaista säätää vähimmäisvaatimuksista lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelemiseksi, jotta saavutetaan eläinten hyvinvoinnin parantamista koskeva perustavoite kanojen tehotuotannossa. Tässä direktiivissä ei perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoiteltujen tavoitteiden saavuttamiseksi.

               (8)

               Säännöksissä olisi keskityttävä tehokasvatusjärjestelmissä ilmeneviin hyvinvointiongelmiin. Jotta vältettäisiin pienten kanaparvien pitämiseen sovellettavien toimenpiteiden kohtuuttomuus, direktiivin soveltamiselle olisi asetettava vähimmäisraja.

               (9)

               On tärkeää, että kanoja hoitavilla henkilöillä on tietoa eläinten hyvinvointia koskevista vaatimuksista ja he saavat asianmukaista koulutusta tehtäviensä hoitoon tai ovat hankkineet kyseistä koulutusta vastaavan kokemuksen.

               (10)

               Vahvistettaessa sääntöjä lihantuotantoa varten pidettävien kanojen suojelemiseksi olisi otettava tasapuolisesti huomioon eri seikat, kuten eläinten hyvinvointi, terveys, taloudelliset ja sosiaaliset näkökohdat sekä ympäristövaikutukset.

               (11)

               Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 854/2004 (5) ja rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 882/2004 (6) vahvistetaan jo viralliselle valvonnalle puitteet, joihin sisältyy eläinten hyvinvointia koskevien tiettyjen sääntöjen noudattaminen. Lisäksi asetuksessa (EY) N:o 882/2004 säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava vuotuinen raportti monivuotisten kansallisten valvontasuunnitelmien täytäntöönpanosta ja myös tehtyjen tarkastusten tuloksista. Tätä varten sekä näissä asetuksissa että tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista 26 päivänä kesäkuuta 1990 tehdyssä neuvoston päätöksessä 90/424/ETY (7) säädetään rahoitustuesta.

               (12)

               Eri jäsenvaltioissa on jo käytössä erilaisia kananlihan pakkausmerkintöihin liittyviä vapaaehtoisia järjestelyitä, jotka perustuvat eläinten hyvinvointivaatimusten ja muiden parametrien noudattamiseen.

               (13)

               Tällaisista vapaaehtoisista pakkausmerkintäjärjestelyistä saatujen kokemusten perusteella on aiheellista, että komissio laatii kertomuksen, joka koskee kananlihaan sekä kananlihatuotteisiin ja -valmisteisiin liittyvän ja eläinten hyvinvointia koskevien vaatimusten noudattamiseen perustuvan erityisen yhdenmukaistetun ja pakollisen pakkausmerkintäjärjestelmän mahdollista käyttöönottoa yhteisön tasolla; huomioon on otettava myös mahdolliset sosioekonomiset vaikutukset, vaikutukset yhteisön talouskumppaneihin sekä merkintäjärjestelmän noudattaminen Maailman kauppajärjestön sääntöjen puitteissa.

               (14)

               On asianmukaista, että komissio laatii kertomuksen tuoreiden tieteellisten tietojen perusteella ottaen huomioon tutkimustulokset ja käytännön kokemukset, jotta lihantuotantoa varten pidettävien kanojen, myös vanhempaispolven kanojen, hyvinvointia voitaisiin edelleen parantaa, etenkin tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävien seikkojen osalta. Kertomuksessa olisi erityisesti tarkasteltava mahdollisuutta ottaa käyttöön kynnyksiä post mortem -tarkastuksessa havaituille heikoille hyvinvointioloille ja geneettisten parametrien vaikutusta tunnistettuihin epäkohtiin, jotka heikentävät lihantuotantoa varten pidettävien kanojen hyvinvointia.

               (15)

               Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava säännöt seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin säännösten rikkomiseen, ja varmistettava niiden täytäntöönpano. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

               (16)

               Neuvoston olisi paremmasta lainsäädännöstä toimielinten välillä tehdyn sopimuksen (8) 34 kohdan mukaisesti kannustettava jäsenvaltioita laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.

               (17)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (9) mukaisesti,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Kohde ja soveltamisala
   1.   Tätä direktiiviä sovelletaan lihantuotantoa varten pidettäviin kanoihin.
   Asetusta ei kuitenkaan sovelleta seuraaviin:

               a)

               alle 500 kanan tilat;

               b)

               tilat, joilla on vain siitoskanoja;

               c)

               hautomot;

               d)

               siipikarjanlihan kaupan pitämisen vaatimuksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1906/90 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 5 päivänä kesäkuuta 1991 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1538/91 (10) liitteessä IV olevassa b, c, d ja e alakohdassa tarkoitetut laajaperäisessä sisäkasvatuksessa ja vapaalla laitumella kasvatetut kanat; ja

               e)

               maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2092/91 (11) mukaisesti luonnonmukaisesti kasvatetut kanat.

         2.   Tätä direktiiviä sovelletaan lihotuskanoihin tiloilla, joilla on sekä siitos- että lihotuskanoja.
   Jäsenvaltiot voivat ryhtyä tiukempiin toimenpiteisiin tämän direktiivin soveltamisalalla.
   Ensisijainen vastuu eläinten hyvinvoinnista on eläinten omistajalla tai pitäjällä.
   2 artikla
   Määritelmät
   1.   Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

               a)

               ’omistajalla’ tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä, joka omistaa tilan, jossa kanoja pidetään;

               b)

               ’pitäjällä’ tarkoitetaan luonnollista tai oikeushenkilöä, joka on sopimuksen tai lainsäädännön mukaisesti vastuussa kanoista tai huolehtii niistä pysyvästi tai tilapäisesti;

               c)

               ’toimivaltaisella viranomaisella’ tarkoitetaan jäsenvaltion keskusviranomaista, jolla on toimivalta suorittaa eläinten hyvinvointia koskevia, eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksia, tai muuta viranomaista, jolle tämä toimivalta on siirretty alueellisella, paikallisella tai muulla tasolla;

               d)

               ’virkaeläinlääkärillä’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 854/2004 liitteessä I olevan III jakson IV luvun A kohdan mukaisesti pätevää eläinlääkäriä, joka toimii tässä ominaisuudessa ja jonka toimivaltainen viranomainen on nimittänyt;

               e)

               ’kanalla’ tarkoitetaan lihantuotantoa varten pidettävää Gallus gallus -lajin eläintä;

               f)

               ’tilalla’ tarkoitetaan tuotantopaikkaa, jossa kanoja pidetään;

               g)

               ’rakennuksella’ tarkoitetaan tilan rakennusta, jossa kanaparvea pidetään;

               h)

               ’käytettävällä alueella’ tarkoitetaan pehkulla varustettua aluetta, joka on kanojen käytettävissä koko ajan;

               i)

               ’eläintiheydellä’ tarkoitetaan rakennuksessa samanaikaisesti läsnä olevien kanojen kokonaiselopainoa käytettävän alueen neliömetriä kohti;

               j)

               ’parvella’ tarkoitetaan tilan rakennukseen sijoitettua ja kyseisessä rakennuksessa samanaikaisesti läsnä olevaa kanojen ryhmää;

               k)

               ’päiväkohtaisella kuolleisuusasteella’ tarkoitetaan niiden kanojen lukumäärää, jotka ovat kuolleet samassa rakennuksessa samana päivänä, mukaan luettuina kanat, jotka on lopetettu joko sairauden tai muiden syiden vuoksi, jaettuna niiden kanojen lukumäärällä, jotka olivat läsnä rakennuksessa kyseisenä päivänä, kerrottuna sadalla;

               l)

               ’kumulatiivisella päiväkohtaisella kuolleisuusasteella’ tarkoitetaan päiväkohtaisten kuolleisuusasteiden summaa.

         2.   Edellä 1 kohdan h alakohdassa esitettyä ’käytettävän alueen’ määritelmää voidaan pehkulla varustamattoman alan osalta täydentää 11 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti pehkulla varustamattoman alan vaikutusta kanojen hyvinvointiin koskevan Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) tieteellisen lausunnon perusteella.
   3 artikla
   Kanojenpitoa koskevat vaatimukset
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:

               a)

               kaikki rakennukset ovat liitteessä I asetettujen vaatimusten mukaisia,

               b)

               toimivaltainen viranomainen tai virkaeläinlääkäri suorittaa vaaditut tarkastukset sekä valvonnan ja seurannan, mukaan lukien liitteessä III tarkoitetut tarkastukset sekä valvonta ja seuranta.

         2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että eläinten enimmäistiheys tilalla tai tilan rakennuksessa ei minään ajankohtana ylitä 33:a kilogrammaa neliömetriä kohti.
   3.   Edellä olevasta 2 kohdasta poiketen jäsenvaltiot voivat säätää kanojen suuremmasta enimmäistiheydestä edellyttäen, että omistaja tai pitäjä noudattaa liitteessä II asetettuja vaatimuksia liitteessä I asetettujen vaatimusten lisäksi.
   4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kun poikkeus myönnetään 3 kohdan mukaisesti, eläinten enimmäistiheys tilalla tai tilan rakennuksessa ei minään ajankohtana ylitä 39:ää kilogrammaa neliömetriä kohti.
   5.   Kun liitteessä V esitetyt vaatimukset täyttyvät, jäsenvaltiot voivat antaa luvan 4 kohdassa tarkoitetun eläinten enimmäistiheyden nostamiseen enintään 3 kilogrammalla neliömetriä kohti.
   4 artikla
   Kanoja käsittelevien henkilöiden koulutus ja ohjaus
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että pitäjät, jotka ovat luonnollisia henkilöitä, ovat saaneet riittävän koulutuksen tehtäviinsä, ja että asianmukaista koulutusta on tarjolla.
   2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa koulutuksessa on keskityttävä hyvinvointiin liittyviin näkökohtiin ja käsiteltävä erityisesti liitteessä IV lueteltuja seikkoja.
   3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että koulutuksen valvontaa ja hyväksymistä varten luodaan järjestelmä. Kanojen pitäjällä on oltava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tunnustama todistus hankitusta koulutuksesta tai koulutusta vastaavasta kokemuksesta.
   4.   Jäsenvaltio voi tunnustaa ennen 30 päivää kesäkuuta 2010 hankitun kokemuksen vastaavan osallistumista tällaiseen koulutukseen, jolloin sen on myönnettävä vastaavuutta osoittava todistus.
   5.   Jäsenvaltiot voivat säätää, että 1–4 kohdassa asetettuja vaatimuksia sovelletaan myös omistajiin.
   6.   Omistajan ja pitäjän on annettava kanojen hoitamista tai kiinniottamista ja lastaamista varten palvelukseen ottamilleen henkilöille ohjeita ja opastusta asiaan liittyvistä eläinten hyvinvointia koskevista vaatimuksista, kuten tilalla harjoitettavia teurastusmenetelmiä koskevista vaatimuksista.
   5 artikla
   Siipikarjanlihan pakkausmerkinnät
   Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, joka koskee erityisen yhdenmukaistetun ja pakollisen pakkausmerkintäjärjestelmän mahdollista käyttöönottoa sellaisen siipikarjanlihan sekä sellaisten kananlihatuotteiden ja -valmisteiden osalta, jotka on tuotettu noudattaen eläinten hyvinvointia koskevia vaatimuksia.
   Kertomuksessa tarkastellaan mahdollisia sosioekonomisia vaikutuksia, vaikutuksia yhteisön talouskumppaneihin sekä merkintäjärjestelmän yhdenmukaisuutta Maailman kauppajärjestön sääntöjen kanssa.
   Kertomukseen on liitettävä asianmukaiset lainsäädäntöehdotukset, joissa otetaan huomioon edellä mainitut näkökohdat sekä jäsenvaltioissa saadut kokemukset vapaaehtoisten merkintäjärjestelmien soveltamisesta.
   6 artikla
   Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle
   1.   Komissio toimittaa Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tieteellisen lausunnon perusteella viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, joka koskee geneettisten parametrien vaikutusta tunnistettuihin epäkohtiin, jotka heikentävät kanojen hyvinvointia. Kertomukseen voidaan liittää tarvittaessa asianmukaiset lainsäädäntöehdotukset.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vähintään 1 vuoden pituisella viitekaudella teurastettujen parvien edustavan näytteen valvontaan perustuvan tietojenkeruun tulokset. Asiaankuuluvan analyysin tekemiseksi liitteessä III tarkoitetun näytteenoton ja siinä edellytettyjen tietojen olisi oltava tieteellisesti perusteltuja, objektiivisia ja verrattavissa olevia ja niistä olisi säädettävä 11 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   Jäsenvaltiot voivat tarvita yhteisön rahoitusta tässä direktiivissä tarkoitettua tietojenkeruuta varten.
   3.   Saatavissa olevien tietojen pohjalta ja ottaen huomioon uudet tieteelliset havainnot komissio toimittaa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta ja sen vaikutuksesta kanojen hyvinvointiin sekä hyvinvointi-indikaattorien kehittämisestä. Kertomuksessa otetaan huomioon erilaiset tuotanto-olosuhteet ja -menetelmät. Siinä otetaan huomioon myös tämän direktiivin sosioekonomiset ja hallinnolliset vaikutukset alueelliset näkökohdat mukaan lukien.
   7 artikla
   Tarkastukset
   1.   Toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä tarkastuksia syrjimättömällä tavalla todetakseen, että tämän direktiivin vaatimuksia noudatetaan.
   Tällaisia tarkastuksia on tehtävä riittävälle osuudelle kussakin jäsenvaltiossa pidetyistä eläimistä asetuksen (EY) N:o 882/2004 asiaa koskevien säännösten mukaisesti, ja ne voidaan tehdä samaan aikaan kuin muita tarkoituksia varten tehtävät tarkastukset.
   Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön asianmukaisia menettelyjä eläintiheyden määrittelemiseksi.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kunakin vuonna 30 päivään kesäkuuta mennessä vuotuinen kertomus edellisenä vuonna 1 kohdan mukaisesti tehdyistä tarkastuksista. Kertomukseen on liitettävä luettelo merkittävimmistä toimivaltaisen viranomaisen toteuttamista toimista tärkeimpien havaittujen hyvinvointiongelmien korjaamiseksi.
   8 artikla
   Hyviä toimintatapoja käsittelevät oppaat
   Jäsenvaltioiden on edistettävä hyviä toimintatapoja käsittelevien oppaiden kehittämistä. Niihin on sisällyttävä ohjeita tämän direktiivin noudattamisesta. Näiden oppaiden levittämistä ja käyttöä on edistettävä.
   9 artikla
   Seuraamukset
   Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten määräysten rikkomista koskevasta seuraamusjärjestelmästä ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet näiden seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2010 ja ilmoitettava sille viipymättä niihin vaikuttavista myöhemmistä muutoksista.
   10 artikla
   Täytäntöönpanovalta
   Tämän direktiivin yhdenmukaisen täytäntöönpanon kannalta tarpeelliset toimenpiteet voidaan antaa 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.
   11 artikla
   Komiteamenettely
   1.   Komissiota avustaa elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 178/2002 (12) perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä ’komitea’.
   2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa.
   Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
   12 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2010.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   13 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   14 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Luxemburgissa 28 päivänä kesäkuuta 2007.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         S. GABRIEL

      (1)  Lausunto annettu 14. helmikuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  Lausunto annettu 26. lokakuuta 2005 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (3)  EYVL L 221, 8.8.1998, s. 23. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).

      (4)  EYVL L 323, 17.11.1978, s. 14. Yleissopimus sellaisena kuin se on muutettuna pöytäkirjalla yleissopimuksen muuttamisesta (EYVL L 395, 31.12.1992, s. 22).

      (5)  EUVL L 139, 30.4.2004, s. 206, oikaisu EUVL L 226, 25.6.2004, s. 83. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1791/2006 (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 1).

      (6)  EYVL L 165, 30.4.2004, s. 1, oikaisu EUVL L 191, 28.5.2004, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1791/2006.

      (7)  EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19. Päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1791/2006.

      (8)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1, oikaisu EUVL C 4, 8.1.2004, s. 7.

      (9)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (10)  EYVL L 143, 7.6.1991, s. 11. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2029/2006 (EUVL L 414, 30.12.2006, s. 29).

      (11)  EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 394/2007 (EUVL L 98, 13.4.2007, s. 3).

      (12)  EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 575/2006 (EUVL L 100, 8.4.2006, s. 3).

      LIITE I
      TILOIHIN SOVELLETTAVAT VAATIMUKSET
      Sovelletaan muussa asiaankuuluvassa yhteisön lainsäädännössä olevien asiaa koskevien säännösten lisäksi seuraavia vaatimuksia:
      Juottolaitteet

                  1.

                  Juottolaitteiden sijoitus ja käyttö on suunniteltava niin, että läikkyminen on mahdollisimman vähäistä.

            Ruokkiminen

                  2.

                  Rehua on oltava saatavilla joko jatkuvasti tai kertaruokintana ja sen saa ottaa pois kanojen ulottuvilta vasta 12 tuntia ennen odotettua teurastusaikaa.

            Pehku

                  3.

                  Kaikkien kanojen on päästävä jatkuvasti pehkulle, joka on pinnalta kuivaa ja kuohkeaa.

            Ilmanvaihto ja lämmitys

                  4.

                  Ilmanvaihdon on oltava riittävä, jotta vältetään ylilämpeneminen, ja siihen on tarvittaessa yhdistettävä lämmitysjärjestelmä liiallisen kosteuden poistamiseksi.

            Melu

                  5.

                  Melutaso on pidettävä mahdollisimman alhaisena. Ilmastointi- ja ruokintalaitteet sekä muut koneet on suunniteltava rakenteeltaan, asennukseltaan, käytöltään ja huolloltaan sellaisiksi, että ne aiheuttavat mahdollisimman vähän melua.

            Valaistus

                  6.

                  Kaikissa rakennuksissa on oltava valaistus, jonka teho on vähintään 20 luksia valoisina kausina, mitattuna linnun silmän tasolta, ja joka valaisee vähintään 80 prosenttia käytettävästä alueesta. Valaistusta voidaan tarvittaessa tilapäisesti vähentää eläinlääkärin ohjeiden mukaisesti.

                  7.

                  Alkaen seitsemän päivän kuluessa kanojen sijoittamisesta rakennukseen ja päättyen kolme päivää ennen ennakoitua teurastusaikaa valaistuksessa on noudatettava 24 tunnin rytmiä, johon on sisällyttävä yhteensä vähintään 6 tuntia pimeää aikaa, jossa on oltava ainakin yksi yhtäjaksoinen vähintään 4 tunnin pimeä aika, hämäräjaksoja lukuun ottamatta.

            Tarkastukset

                  8.

                  Kaikki tilalla pidettävät kanat on tarkastettava vähintään kahdesti päivässä. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä merkkeihin, jotka viittaavat eläinten hyvinvoinnin ja/tai terveyden heikkenemiseen.

                  9.

                  Vakavasti vahingoittuneille tai ilmeisen sairailta vaikuttaville kanoille, joilla on esimerkiksi kävelyvaikeuksia, vaikea vesipöhö tai vaikeita epämuodostumia ja jotka todennäköisesti kärsivät, on annettava asianmukaista hoitoa, tai ne on teurastettava välittömästi. Eläinlääkäriin on otettava yhteyttä aina tarpeen vaatiessa.

            Puhdistaminen

                  10.

                  Kanojen kanssa kosketuksiin joutuvat rakennusten osat, laitteet tai välineet on puhdistettava ja desinfioitava perusteellisesti aina sen jälkeen kun rakennus on lopullisesti tyhjennetty kanoista ja ennen kuin uusi parvi tuodaan rakennukseen. Rakennuksen lopullisen tyhjentämisen jälkeen kaikki pehku on poistettava ja puhdasta pehkua on levitettävä.

            Tietojen säilyttäminen

                  11.

                  Omistajan tai pitäjän on pidettävä rekisteriä tilan kunkin rakennuksen osalta seuraavista seikoista:

                              a)

                              tuotujen kanojen lukumäärä;

                              b)

                              käytettävä alue;

                              c)

                              kanarotu tai -hybridi, jos se on tiedossa;

                              d)

                              ennen kutakin tarkastusta kuolleena löydettyjen kanojen lukumäärä ja syyt, jos ne ovat tiedossa, sekä syystä lopetettujen kanojen lukumäärä;

                              e)

                              parveen jäävien kanojen lukumäärä myytävien tai teurastettavien kanojen poistamisen jälkeen.

                        Näitä rekistereitä on säilytettävä vähintään kolmen vuoden ajan, ja niiden on oltava toimivaltaisen viranomaisen saatavilla tarkastusten yhteydessä tai kun tämä sitä muutoin pyytää.

            Kirurgiset toimenpiteet

                  12.

                  Kaikki kirurgiset toimenpiteet, jotka tehdään muista kuin hoitoon tai taudinmääritykseen liittyvistä syistä ja jotka johtavat aran ruumiinosan vahingoittumiseen tai menettämiseen tai luun rakenteen muuttumiseen, ovat kiellettyjä.
                  Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia nokan typistämisen, kun kaikki muut toimenpiteet höyhenten nokkimisen ja kannibalismin ehkäisemiseksi on toteutettu. Typistäminen tehdään näissä tapauksissa vasta, kun eläinlääkäriä on kuultu, ja typistämisen suorittaa eläinlääkärin neuvosta ammattitaitoinen henkilö alle 10 päivän ikäisille kananpojille. Lisäksi jäsenvaltiot voivat sallia kanojen kastroinnin. Kastroinnin saa tehdä eläinlääkärin valvonnassa vain henkilö, jolla on erityiskoulutus.

      LIITE II
      SUUREMMAN ELÄINTIHEYDEN SOVELTAMISTA KOSKEVAT VAATIMUKSET
      Tietojen ilmoittaminen ja asiakirjat
      Sovelletaan seuraavia vaatimuksia:

                  1.

                  Omistajan tai pitäjän on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle aikomuksestaan soveltaa suurempaa eläintiheyttä kuin 33 elopainokiloa neliömetriä kohti.
                  Hänen on mainittava tarkka määrä ja ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle käytettävään eläintiheyteen mahdollisesti tehty muutos vähintään 15 päivää ennen parven sijoittamista rakennukseen.
                  Ilmoitukseen on liitettävä toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä asiakirja, jossa esitetään tiivistetysti 2 kohdan mukaisesti vaadittuihin asiakirjoihin sisältyvät tiedot.

                  2.

                  Omistajan tai pitäjän on säilytettävä ja pidettävä rakennuksessa saatavilla koottuja asiakirjoja, joissa on tarkat kuvaukset tuotantojärjestelmistä. Niihin on sisällyttävä erityisesti tekniset tiedot rakennuksesta ja sen laitteista kuten:

                              a)

                              rakennuksen pohjapiirros, josta käy ilmi myös pinta-ala, jolla kanoja pidetään;

                              b)

                              ilmanvaihto- sekä tarvittaessa ilmastointi- ja lämmitysjärjestelmä, myös niiden sijainti, ilmanvaihtosuunnitelma, jossa esitetään tavoitellut ilmanlaatuparametrit, kuten ilman virtaus, ilman nopeus ja lämpötila;

                              c)

                              ruokinta- ja juottojärjestelmät ja niiden sijainti;

                              d)

                              hälytysjärjestelmät ja varajärjestelmät sen varalta, että jokin eläinten terveyden ja hyvinvoinnin kannalta olennainen automaattinen tai mekaaninen laite vioittuu;

                              e)

                              lattiatyyppi ja yleisesti käytetty pehku.

            Asiakirjat on esitettävä toimivaltaiselle viranomaiselle pyydettäessä, ja ne on pidettävä ajan tasalla. Erityisesti on pidettävä kirjaa ilmanvaihto- ja hälytysjärjestelmien teknisistä tarkastuksista.
      Omistajan tai pitäjän on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle viipymättä kaikista kuvattuun rakennukseen taikka laitteisiin tai menettelyihin tehdyistä muutoksista, jotka voivat vaikuttaa kanojen hyvinvointiin.
      Tiloja koskevat vaatimukset – ympäristötekijöiden hallinta

                  3.

                  Omistajan tai pitäjän on varmistettava, että kukin tilan rakennus on varustettu ilmanvaihto- sekä tarvittaessa lämmitys- ja ilmastointijärjestelmällä, joka on suunniteltu ja rakennettu ja jota käytetään niin, että:

                              a)

                              ammoniakkipitoisuus (NH3) on enintään 20 ppm ja hiilidioksidipitoisuus (CO2) enintään 3 000 ppm mitattuna kanojen pään tasolla;

                              b)

                              sisälämpötila ei ole yli 3:a °C korkeampi kuin ulkolämpötila, kun ulkolämpötila varjossa mitattuna on yli 30 °C;

                              c)

                              keskimääräinen suhteellinen kosteus rakennuksessa ei 48 tunnin aikana ylitä 70:tä prosenttia, kun ulkolämpötila on alle 10 °C.

      LIITE III
      VALVONTA JA SEURANTA TEURASTAMOSSA
      (3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut)
      1.   Kuolleisuus

                  1.1

                  Jos eläintiheys on yli 33 kilogrammaa neliömetriä kohti, parven mukana oleviin asiakirjoihin on sisällyttävä päiväkohtainen kuolleisuusaste ja omistajan tai pitäjän laskema kumulatiivinen päiväkohtainen kuolleisuusaste sekä kanarotu tai -hybridi.

                  1.2

                  Nämä tiedot sekä kuolleina saapuneiden broilerien lukumäärä on kirjattava virkaeläinlääkärin valvonnassa ja ilmoitettava tila ja tilan rakennus. Tietojen ja kumulatiivisen päiväkohtaisen kuolleisuusasteen luotettavuus on tarkistettava ottaen huomioon teurastettujen broilerien lukumäärä ja kuolleena teurastamoon saapuneiden broilerien lukumäärä.

            2.   Post mortem -tarkastus
      Asetuksen (EY) N:o 854/2004 mukaisesti tehtyjen tarkastusten yhteydessä virkaeläinlääkäri arvioi post mortem -tarkastuksen tulokset havaitakseen muita mahdollisia merkkejä heikoista hyvinvointioloista, kuten ihotulehdusten, loissairauksien tai koko elimistöön vaikuttavien sairauksien epänormaali esiintyvyys, tilalla tai tilan rakennuksessa, josta eläimet ovat peräisin.
      3.   Tulosten ilmoittaminen
      Jos 1 kohdassa tarkoitettu kuolleisuus tai 2 kohdassa tarkoitetun post mortem -tarkastuksen tulokset vastaavat heikkoja hyvinvointiolosuhteita, virkaeläinlääkäri ilmoittaa tiedot eläinten omistajalle tai pitäjälle ja toimivaltaiselle viranomaiselle. Eläinten omistajan tai pitäjän ja toimivaltaisen viranomaisen on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin.

      LIITE IV
      KOULUTUS
      Edellä 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun koulutukseen on sisällyttävä vähintään kanojen suojeluun liittyvä yhteisön lainsäädäntö ja erityisesti seuraavat seikat:

                  a)

                  liitteet I ja II;

                  b)

                  fysiologia, erityisesti juotto- ja ruokintatarve, eläinten käyttäytyminen ja stressin käsite;

                  c)

                  kanojen varovaiseen käsittelyyn sekä kiinniottamiseen, lastaukseen ja kuljetukseen liittyvät käytännön näkökohdat;

                  d)

                  kanojen kiireellinen hoito ja hätäteurastus;

                  e)

                  bioturvallisuutta koskevat ennaltaehkäisevät toimenpiteet.

      LIITE V
      ELÄINTIHEYDEN KASVATTAMISTA KOSKEVAT EDELLYTYKSET
      (3 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut)
      1.   Edellytykset

                  a)

                  toimivaltaisen viranomaisen viimeisen kahden vuoden aikana suorittamassa tilan valvonnassa ei ole ilmennyt tämän direktiiviin vaatimuksiin liittyviä epäkohtia; ja

                  b)

                  tilan omistaja tai pitäjä käyttää valvonnassa 8 artiklassa tarkoitettuja hyviä toimintatapoja käsitteleviä oppaita; ja

                  c)

                  kumulatiivinen päiväkohtainen kuolleisuusaste vähintään seitsemässä toisiaan seuraavassa peräkkäin tarkastetussa saman rakennuksen parvessa on alle 1 prosenttia + 0,06 prosenttia kerrottuna parven teurastusiällä päivinä.

            Jos toimivaltainen viranomainen ei ole viimeisen kahden vuoden aikana suorittanut tilan valvontaa, vähintään yksi valvonta on suoritettava a alakohdassa tarkoitettujen vaatimusten täyttämisen varmistamiseksi.
      2.   Poikkeukselliset olosuhteet
      Poiketen siitä, mitä 1 kohdan c alakohdassa määrätään, toimivaltainen viranomainen voi päättää lisätä eläintiheyttä, jos omistaja tai pitäjä on toimittanut riittävän selityksen korkeamman kumulatiivisen päiväkohtaisen kuolleisuusasteen poikkeuksellisuudesta tai on näyttänyt, että syyt ovat hänestä riippumattomia.


Avis juridique important

|

31979L0117

Neuvoston direktiivi 79/117/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1978, tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä

Virallinen lehti nro L 033 , 08/02/1979 s. 0036 - 0040 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 10 s. 0168  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 24 s. 0046  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 10 s. 0168  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 15 s. 0126  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 15 s. 0126

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 21 päivänä joulukuuta 1978,tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä (79/117/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäkasvien tuotannolla on erittäin tärkeä asema Euroopan talousyhteisössä,haitalliset organismit ja rikkakasvit vaikuttavat jatkuvasti heikentävästi viljelykasvien satoihin; on ehdottoman tärkeää suojella kasveja näiltä vaaroilta satojen vähentymisen estämiseksi ja varastojen turvaamiseksi,torjunta-aineiden käyttö on yksi tärkeimmistä menetelmistä suojella kasveja ja kasvituotteita sekä lisätä maatalouden tuottavuutta,näiden torjunta-aineiden vaikutukset eivät ehkä ole kaikin osin soveliaita kasvituotannolle; niiden käyttö voi aiheuttaa vaaroja ihmiselle ja ympäristölle, sillä torjunta-aineet ovat pääasiassa myrkyllisiä aineita tai valmisteita, joilla on vaarallisia vaikutuksia,tiettyjen torjunta-aineiden kohdalla nämä vaaratekijät ovat niin suuret, ettei kyseisten torjunta-aineiden käyttöä voida enää kokonaan tai osittain sallia,tämän vuoksi jäsenvaltiot eivät ole ainoastaan valvoneet torjunta-aineiden markkinoille saattamista, vaan myös asettaneet tiettyjen torjunta-aineiden käytölle rajoituksia tai kieltoja, jotka koskevat myös niiden markkinoille saattamista,tätä tarkoitusta varten toteutetut toimenpiteet ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa ja aiheuttavat kaupan esteitä, joilla on suoria vaikutuksia yhteismarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan,sen vuoksi on tärkeätä poistaa nämä esteet yhdenmukaistamalla jäsenvaltioiden asiaa koskevat lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset,sen vuoksi vaikuttaa oikeutetulta ottaa perusperiaatteeksi se, että kielletään kaikki torjunta-aineet, jotka sisältävät sellaisia tehoaineita, jotka asianmukaisesti aiottuun tarkoitukseen käytettynäkin vaikuttavat tai todennäköisesti vaikuttavat haitallisesti ihmisten tai eläinten terveyteen tai aiheuttavat kohtuuttomia ympäristöhaittoja,joidenkin kiellettyjen torjunta-aineiden kohdalla voidaan kuitenkin myöntää rajallinen määrä tiettyä maata koskevia poikkeuksia sellaisiin käyttötarkoituksiin, joissa kyseisten torjunta-aineiden käyttö on erityisen välttämätöntä ekologisista syistä ja joissa vahingonvaara on vähäisempi kuin niiden muissa, aiemmin hyväksytyissä käyttötarkoituksissa,myös nämä poikkeukset on viipymättä peruutettava heti, kun käyttöön saadaan vähemmän haitallisia käsittelymenetelmiä,toisaalta on tarpeen myöntää jäsenvaltioille rajallinen oikeus lykätä tilapäisesti omalla vastuullaan käyttökieltojen voimaantuloa, mikäli kasvituotantoa uhkaa ennalta arvaamaton vaara, joka ei muilla keinoilla ole torjuttavissa,tätä direktiiviä ei sovelleta torjunta-aineisiin, jotka on tarkoitettu tutkimukseen ja analysointiin,lisäksi, koska kolmansissa maissa sovelletaan erilaisia toimenpiteitä, ei näytä tarkoituksenmukaiselta soveltaa yhteisön säännöksiä torjunta-aineista kolmansiin maihin vietäväksi tarkoitettuihin torjunta-aineisiin, jatämän direktiivin täytäntöönpano ja sen liitteen mukauttaminen teknisen ja tieteellisen tietämyksen kehitykseen edellyttää komission ja jäsenvaltioiden tiivistä yhteistoimintaa; pysyvän kasvinsuojelukomitean menettely, vaikka se on toistaiseksi vain määräaikainen ja tieteellisen pestisidikomitean mukanaolo tarjoavat tarkoituksenmukaisen perustan tälle yhteistoiminnalle,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämä direktiivi koskee tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämistä.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1. Torjunta-aineillaTehoaineita sekä yhtä tai useampaa tehoainetta sisältävät valmisteita, jotka on tarkoitettu1.1. tuhoamaan kasveille tai kasvituotteille haitallisia organismeja tai suojelemaan niitä tällaisilta eliöiltä, mikäli näitä aineita tai valmisteita ei jäljempänä toisin määritellä;1.2. vaikuttamaan kasvien elintoimintoihin muulla tavoin kuin ravinteina;1.3. vaikuttamaan kasvituotteiden säilyvyyteen, mikäli nämä aineet tai tuotteet eivät ole neuvoston tai komission säilöntäaineita koskevien erityissäännöksien alaisia;1.4. tuhoamaan muita kuin toivottuja kasveja; tai1.5. tuhoamaan kasvin osia tai estämään kasvien muuta kuin suotavaa kasvua.2. AineillaKemiallisia alkuaineita ja niiden yhdisteitä siinä muodossa kuin ne esiintyvät luonnossa tai teollisina valmisteina.3. ValmisteillaKahdesta tai useammasta aineesta tai mikro-organismeista tai viruksista koostuvia seoksia tai liuoksia, joita käytetään torjunta-aineina.4. TehoaineillaAineita, pieneliöitä ja viruksia, joilla on yleinen tai erityinen vaikutus:4.1. haitallisia organismeja vastaan; tai4.2. kasveihin, kasvin osiin tai kasvituotteisiin.5. KasveillaEläviä kasveja ja elävien kasvien osia tuoreet hedelmät ja siemenet mukaan lukien.6. KasvituotteillaJalostamattomia tuotteita tai yksinkertaisen valmistusvaiheen avulla, kuten jauhamalla, kuivaamalla tai pusertamalla valmistettuja kasviperäisiä tuotteita lukuun ottamatta itse kasveja, jotka on määritelty edellä kohdassa 5.7. Haitallisilla organismeillaKasvi- tai eläinkuntaan kuuluvia kasvien tai kasvituotteiden tuholaisia sekä viruksia, mykoplasmoja ja muita taudinaiheuttajia.8. EläimilläEläinlajeja, joita ihminen tavallisesti ruokkii ja kasvattaa kotieläiminä tai käyttää ravinnoksi.9. Markkinoille saattamisellaOmistusoikeuden siirtoa joko maksua vastaan tai ilmaiseksi.10. YmpäristölläIhmisten suhdetta veteen, ilmaan, maahan ja kaikkiin biologisiin muotoihin.3 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että yhtä tai useampaa liitteessä lueteltua tehoainetta sisältäviä torjunta-aineita ei saateta markkinoille eikä käytetä.Ensimmäinen kohta ei koske torjunta-aineita, jotka sisältävät merkityksettömiä valmistusmenetelmistä johtuvia epäpuhtauksia edellyttäen, etteivät ne vaikuta haitallisesti ihmisiin, eläimiin tai ympäristöön.4 artikla 1. Poiketen 3 artiklan säännöksistä voidaan jäsenvaltion alueella tilapäisesti sallia sellaisten torjunta-aineiden markkinoille saattaminen ja käyttö, jotka sisältävät tiettyjä liitteen 1 sarakkeessa lueteltuja tehoaineita, 2 sarakkeessa määritellyissä tapauksissa.2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle kaikki tapaukset, joissa 1 kohtaa sovelletaan ja komission vaatiessa niiden on myös toimitettava komissiolle yksityiskohtaiset tiedot kunkin tehoaineen käytön laajuudesta.5 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta torjunta-aineisiin, jotka on tarkoitettu:a) tutkimuksiin tai analysointiin; taib) vietäväksi kolmansiin maihin.6 artikla 1. Kun komissio on kuullut päätöksellä 78/436/ETY(4) asetettua tieteellistä pestisidikomiteaa, on 8 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti annettava:a) kaikki muutokset liitteen 1 sarakkeen aineiden A ryhmään (elohopeayhdisteet) ja B ryhmään (pysyvät orgaaniset klooriyhdisteet);b) kaikki muutokset liitteen 2 sarakkeeseen. Jos poikkeus on peruutettava ei vaadita tieteellisen pestisidikomitean kuulemista edellyttäen, että kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät aio tai eivät enää aio käyttää poikkeusta. Nämä tiedot toimitetaan päätöksellä 76/894/ETY(5) asetetulle pysyvälle kasvinsuojelua käsittelevälle komitealle.2. Edellä 1 kohta on voimassa viiden vuoden ajan 1 päivästä tammikuuta 1981 alkaen.Neuvosto voi komission ehdotuksesta yksimielisellä päätöksellä pidentää 1 kohdan voimassaoloaikaa tai poistaa sen soveltamisen aikarajoitukset.3. Neuvosto antaa komission ehdotuksesta liitteeseen tehtävät muutokset, joita ei ole säädetty 1 kohdassa.4. Komissio tutkii vähintään joka toinen vuosi, onko liitteen 2 saraketta muutettava ja missä määrin sitä on muutettava.5. Kaikkien liitteeseen tehtävien muutosten on perustuttava tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehitykseen.6. Tehoaine sisällytetään liitteeseen, jos se aiottuun tarkoitukseensa asianmukaisesti käytettynäkin aiheuttaa tai todennäköisesti aiheuttaa:a) haittaa ihmisten tai eläinten terveydelle;b) kohtuuttomia ympäristöhaittoja.7 artikla 1. Jos vaikuttaa välttämättömältä kasvituotantoa uhkaavan ennalta arvaamattoman vaaran vuoksi, joka ei muilla keinoin ole torjuttavissa, että jäsenvaltiossa käytetään yhtä tai useampaa liitteessä lueteltua tehoainetta sisältävää torjunta-ainetta, voi kyseinen jäsenvaltio sallia sellaisen tuotteen markkinoille saattamisen ja käytön korkeintaan 120 päivän ajaksi. Sen on viipymättä ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille ja komissiolle.2. Edellä 8 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti on viipymättä päätettävä voidaanko ja tarvittaessa millä edellytyksillä jäsenvaltion toteuttamat toimenpiteet 1 kohdan mukaisesti voidaan pitää voimassa tai uudistaa.8 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän kasvinsuojelukomitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.2. Komiteassa jäsenvaltioiden antamat äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 41 äänen enemmistöllä.4. Komissio päättää toimenpiteistä ja soveltaa niitä välittömästi, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä ja soveltaa niitä välittömästi.9 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1981. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.10 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1978.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaOtto Graf LAMBSDORFF(1) EYVL N:o C 200, 26.8.1976, s. 10(2) EYVL N:o C 30, 7.2.1977, s. 38(3) EYVL N:o C 114, 11.5.1977, s. 16(4) EYVL N:o L 124, 12.5.1978, s. 16(5) EYVL N:o L 340, 9.12.1976, s. 25LIITE >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

32002L0013

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/13/EY, annettu 5 päivänä maaliskuuta 2002, neuvoston direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta vahinkovakuutusyrityksiä koskevien solvenssimarginaalivaatimusten osalta

Virallinen lehti nro L 077 , 20/03/2002 s. 0017 - 0022

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/13/EY,annettu 5 päivänä maaliskuuta 2002,neuvoston direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta vahinkovakuutusyrityksiä koskevien solvenssimarginaalivaatimusten osaltaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ja 55 artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3),sekä katsovat seuraavaa:(1) Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa, joka hyväksyttiin Eurooppa-neuvoston 3 ja 4 päivänä kesäkuuta 1999 Kölnissä ja 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 Lissabonissa pidetyissä kokouksissa, tunnustetaan vakuutusyritysten solvenssimarginaalin merkitys vakuutuksenottajien etujen suojelemiseksi yhtenäismarkkinoilla, sillä sen avulla varmistetaan, että vakuutusyrityksille on asetettu niiden kattamien riskien luonteeseen nähden riittävät pääomavaatimukset.(2) Muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1973 annetussa ensimmäisessä neuvoston direktiivissä 73/239/ETY(4) vaaditaan, että vakuutusyrityksellä on oltava solvenssimarginaali.(3) Vakuutusyrityksille asetettu vaatimus muodostaa vakuutusliikkeeseen liittyvien velvoitteiden täyttämiseen riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan ylittävä solvenssimarginaali, joka toimii pääomapuskurina epäsuotuisissa liiketoimintaolosuhteissa, on merkittävä osa vakuutettujen henkilöiden ja vakuutuksenottajien etujen suojaamiseen tarkoitettua toiminnan vakauden valvontajärjestelmää.(4) Direktiivissä 73/239/ETY vahvistettuja nykyisiä solvenssimarginaalisääntöjä ei ole juurikaan muutettu myöhemmin annetuissa yhteisön säädöksissä. Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi)(5) vaaditaan komissiota toimittamaan neuvoston direktiivillä 91/675/ETY(6) perustetulle vakuutuskomitealle kertomus siitä, onko tarpeen yhdenmukaistaa edelleen solvenssimarginaalia koskevia sääntöjä.(5) Komissio on laatinut edellämainitun kertomuksen ottaen huomioon Euroopan unionin jäsenvaltioiden vakuutusvalvontaviranomaisten konferenssin laatiman vakuutusyritysten vakavaraisuutta käsittelevän kertomuksen suositukset.(6) Vaikka kertomuksessa todetaan, että nykyinen yksinkertainen järjestelmä on toiminut tyydyttävästi ja että se perustuu järkeviin periaatteisiin ja laaja-alaiseen avoimuuteen, siinä on havaittu joitakin erityistapauksissa esiintyviä puutteita varsinkin epävakaiden riskiprofiilien osalta.(7) On tarpeen yksinkertaistaa ja korottaa nykyisiä vähimmäistakuurahastoa koskevia vaatimuksia, erityisesti korvausten ja toimintakustannusten tasoon alkuperäisen vahvistamisajankohdan jälkeen kohdistuneen inflaation vuoksi. Vastaavasti olisi korotettava myös kynnysarvoja, joiden ylittyessä sovelletaan alhaisempaa prosenttiosuutta, kun määritetään solvenssimarginaalivaatimusta vakuutusmaksujen ja korvausten perusteella.(8) Vähimmäistakuurahastojen ja näiden kynnysarvojen suurten kertakorotusten välttämiseksi tulevaisuudessa olisi otettava käyttöön mekanismi, jonka avulla rahastoa voidaan korottaa Euroopan kuluttajahintaindeksin mukaisesti.(9) Erityistilanteissa, joissa vakuutuksenottajien oikeudet ovat uhattuina, on tarpeen myöntää toimivaltaisille viranomaisille valtuudet ryhtyä toimiin riittävän varhaisessa vaiheessa, mutta käyttäessään näitä valtuuksia toimivaltaisten viranomaisten olisi ilmoitettava vakuutusyrityksille valvontatoimiin johtaneet syyt hyvän hallinnon ja puolueettoman oikeudenkäynnin periaatteiden mukaisesti. Niin kauan kuin tilanne jatkuu tällaisena, toimivaltaisen viranomaisen ei olisi voitava antaa todistusta siitä, että vakuutusyrityksellä on riittävä solvenssimarginaali.(10) Ensivakuutusliikkeen harjoittajien hankkiman jälleenvakuutussuojan luonteessa tapahtunut markkinakehitys huomioon ottaen toimivaltaisille viranomaisille on tarpeen myöntää valtuudet rajoittaa solvenssimarginaalivaatimuksen alentamista tietyissä olosuhteissa.(11) Jos vakuutuksenantaja supistaa huomattavasti toimintaansa tai lopettaa uusien vakuutussopimusten tekemisen, on tarpeen vahvistaa asianmukainen solvenssimarginaali jäljellejääneestä toiminnasta aiheutuneiden vastuiden kattamiseksi vakuutusteknisen vastuuvelan tason mukaisesti.(12) Nykyisiä solvenssimarginaalivaatimuksia olisi korotettava huomattavasti eräiden vahinkovakuutusluokkien osalta, joilla on erityisen volatiilinen riskiprofiili, jotta vaadittu solvenssimarginaali vastaisi paremmin toiminnan todellista riskiä.(13) Kirjanpito- ja vakuutusmatemaattisten menetelmien erojen vaikutusten huomioon ottamiseksi on aiheellista tehdä vastaavat tarkistukset solvenssimarginaalivaatimuksen laskutapaan, jotta se voidaan laskea yhtenäisellä ja johdonmukaisella tavalla ja asettaa vakuutusyritykset samanarvoiseen asemaan.(14) Tässä direktiivissä olisi säädettävä solvenssimarginaalivaatimuksen vähimmäistasosta ja kotijäsenvaltion olisi voitava asettaa tiukempia sääntöjä niille vakuutusyrityksille, joille sen toimivaltaiset viranomaiset myöntävät toimiluvan.(15) Direktiivi 73/239/ETY olisi muutettava vastaavasti,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaDirektiivin 73/239/ETY muuttaminenMuutetaan direktiivi 73/239/ETY seuraavasti:1) Korvataan 3 artiklan 1 kohta seuraavasti: "1. Tätä direktiiviä ei sovelleta keskinäisiin yhtiöihin ja yhdistyksiin, jotka täyttävät kaikki seuraavat edellytykset:a) yhtiöjärjestyksessä tai yhdistyksen säännöissä on oltava määräykset ylimääräisten vakuutusmaksujen keräämisestä tai etuuksien pienentämisestä;b) niiden liiketoiminta ei kata vastuuriskejä, ellei ole kyse liitännäisriskin vakuuttamisesta liitteessä olevassa C kohdassa tarkoitetulla tavalla, eikä luotto- tai takausriskejä;c) tässä direktiivissä tarkoitetusta toiminnasta saatu vuotuinen vakuutusmaksutulo ei ylitä 5:tä miljoonaa euroa;d) ainakin puolet tässä direktiivissä tarkoitetusta toiminnasta kertyneestä vakuutusmaksutulosta on saatava henkilöiltä, jotka ovat keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen jäseniä.Tätä direktiiviä ei sovelleta yrityksiin, jotka täyttävät kaikki seuraavat edellytykset:- yritys ei harjoita muuta tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa toimintaa kuin liitteessä olevan A kohdan 18 luokassa esitettyä toimintaa,- tämä toiminta on yksinomaan paikallista ja se käsittää ainoastaan luontoisetuuksia, ja- vaikeuksiin joutuneiden henkilöiden avustamisesta saadut kokonaisvuositulot eivät ylitä 200000:ta euroa.Tämän artiklan säännökset eivät kuitenkaan estä keskinäistä vakuutusyritystä hakemasta toimilupaa tai säilyttämästä sitä tämän direktiivin mukaisesti."2) Korvataan 16 artikla seuraavasti: " 16 artikla1. Jäsenvaltion on vaadittava jokaiselta vakuutusyritykseltä, jonka kotipaikka on sen alueella, käytettävissä oleva solvenssimarginaali, joka on jatkuvasti riittävä tämän koko liiketoiminnan kannalta ja joka on vähintään tämän direktiivin vaatimusten mukainen.2. Käytettävissä olevan solvenssimarginaalin muodostavat vakuutusyrityksen varat, joista on vähennetty kaikki ennakoitavissa olevat vastuut sekä aineettomat erät, mukaan lukien seuraavat erät:a) maksettu osakepääoma tai keskinäisen yhtiön tai yrityksen osalta takuupääoma lisättynä osakastileillä, jotka täyttävät kaikki seuraavat vaatimukset:i) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että näiltä tileiltä voidaan suorittaa maksuja jäsenille ainoastaan, jos se ei aiheuta käytettävissä olevan solvenssimarginaalin pienenemistä alle vaaditun tason, tai, yrityksen tultua puretuksi, jos kaikki yrityksen muut velat on maksettu;ii) perustamiskirjassa ja yhtiöjärjestyksessä on määrättävä, että kaikista i alakohdassa tarkoitetuista maksuista, jotka suoritetaan muutoin kuin yksittäisen osakkuuden päättymisen vuoksi, on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille vähintään kuukautta aiemmin ja että nämä voivat tämän määräajan kuluessa kieltää maksun;iii) perustamiskirjan ja yhtiöjärjestyksen asiaa koskevia määräyksiä voidaan muuttaa vasta, kun toimivaltaiset viranomaiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastusta muutosta, jollei i ja ii alakohdassa esitetyistä vaatimuksista muuta johdu;b) rahastot ja varaukset (sidotut ja vapaat), jotka eivät vastaa vakuutusliikkeestä johtuvia velvoitteita;c) siirtyvä voitto tai tappio sen jälkeen kun siitä on vähennetty maksettavat osingot.Käytettävissä olevasta solvenssimarginaalista vähennetään vakuutusyrityksen omistuksessa suoraan olevien omien osakkeiden määrä.Sellaisten vakuutusyritysten osalta, jotka diskonttaavat tai tekevät vähennyksen vakuutustekniseen korvausvastuuseensa sijoitustoiminnan tuoton huomioon ottamiseksi vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä 19 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/674/ETY(7) 60 artiklan 1 kohdan g alakohdassa sallitulla tavalla, käytettävissä olevaa solvenssimarginaalia alennetaan määrällä, joka saadaan vähentämällä tilinpäätöksen liitetiedoissa ilmoitetusta vakuutusteknisestä korvausvastuusta ennen diskonttausta tai vähennystä se vakuutusteknisen korvausvastuun määrä, joka on diskontattu tai johon on tehty vähennys. Tämä tarkistus tehdään kaikkien liitteessä olevassa A kohdassa lueteltujen riskien osalta, lukuun ottamatta vakuutusluokkiin 1 ja 2 kuuluvia riskejä. Muiden kuin 1 ja 2 vakuutusluokkien osalta vakuutustekniseen korvausvastuuseen sisältyvien eläkkeiden diskonttausta ei tarvitse tarkistaa.3. Käytettävissä oleva solvenssimarginaali voi muodostua myös seuraavista eristä:a) Kumulatiivinen etuoikeutettu osakepääoma ja etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevat lainat voivat muodostaa enintään 50 prosenttia käytettävissä olevasta solvenssimarginaalista tai vaaditusta solvenssimarginaalista, sen mukaan kumpi on alhaisempi; tästä määrästä enintään 25 prosenttia saa olla määräaikaisia etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevia lainoja tai määräaikaista kumulatiivista etuoikeutettua osakepääomaa, jos sen varalta, että vakuutusyritys joutuu konkurssiin tai purkautuu, on tehty sitovat sopimukset, joiden perusteella etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevilla lainoilla tai etuoikeutetulla osakepääomalla on kaikkien muiden velkojien saatavia huonompi etuoikeus, eikä niitä makseta takaisin ennen kuin kaikki muut kyseisenä ajankohtana olemassa olevat velat on maksettu.Etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevan lainan on täytettävä myös seuraavat edellytykset:i) ainoastaan täysimääräisesti maksetut varat voidaan ottaa huomioon;ii) määräaikaisten lainojen alkuperäisen erääntymisajan on oltava vähintään viisi vuotta. Vakuutusyrityksen on viimeistään vuotta ennen erääntymisaikaa esitettävä toimivaltaisten viranomaisten hyväksyttäväksi suunnitelma siitä, miten käytettävissä oleva solvenssimarginaali aiotaan pitää vaaditulla tasolla tai saattaa sille tasolle erääntymispäivänä, jollei lainan osuutta käytettävissä olevasta solvenssimarginaalista vähennetä asteittain vähintään viiden erääntymispäivää edeltävän vuoden kuluessa. Toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luvan näiden lainojen takaisinmaksuun ennakkoon edellyttäen, että liikkeeseen laskeva vakuutusyritys pyytää sitä ja ettei käytettävissä oleva solvenssimarginaali laske vaadittua tasoa alemmaksi;iii) lainat, joiden erääntymisaikaa ei ole määrätty, voidaan maksaa takaisin ainoastaan noudattaen viiden vuoden irtisanomisaikaa paitsi jos niitä ei enää pidetä käytettävissä olevan solvenssimarginaalin osana tai aikaistettu takaisinmaksu edellyttää toimivaltaisten viranomaisten ennalta antamaa suostumusta. Jälkimmäisessä tapauksessa vakuutusyrityksen on ilmoitettava asiasta toimivaltaisille viranomaisille vähintään kuusi kuukautta ennen aiottua takaisinmaksupäivää sekä esitettävä käytettävissä oleva solvenssimarginaali ja vaadittu solvenssimarginaali ennen kyseistä takaisinmaksua ja sen jälkeen. Toimivaltaiset viranomaiset saavat antaa luvan takaisinmaksuun ainoastaan, jos vakuutusyrityksen käytettävissä oleva solvenssimarginaali ei laske vaadittua tasoa alemmaksi;iv) lainasopimus ei saa sisältää määräystä, jonka mukaan velka on tietyissä muissa olosuhteissa kuin vakuutusyritystä purettaessa maksettava takaisin ennen sovittua erääntymispäivää;v) lainasopimusta voidaan muuttaa ainoastaan, kun toimivaltaiset viranomaiset ovat ilmoittaneet, etteivät ne vastusta muutosta;b) Arvopaperit, joiden kestoa ei ole määritetty, ja muut rahoitusvälineet mukaan lukien muut kuin a alakohdassa mainitut kumulatiiviset etuoikeutetut osakkeet, voivat yhdessä a alakohdassa mainittujen, etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevien lainojen kanssa muodostaa enintään 50 prosenttia käytettävissä olevasta solvenssimarginaalista tai vaaditusta solvenssimarginaalista, sen mukaan kumpi on alhaisempi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:i) niitä ei voida maksaa takaisin haltijan aloitteesta eikä ilman toimivaltaisten viranomaisten ennalta antamaa suostumusta;ii) liikkeeseen laskemista koskevan sopimuksen on annettava vakuutusyritykselle mahdollisuus lykätä lainan koron maksamista;iii) lainanantajan saatavilla vakuutusyritykseltä on oltava kaikkia muita etuoikeudettomien saatavien haltijoita huonompi etuoikeus;iv) arvopapereiden liikkeeseen laskemista koskevissa asiakirjoissa on määrättävä, että velkaa ja maksamattomia korkoja voidaan käyttää tappioiden kattamiseen siten, että turvataan vakuutusyrityksen liiketoiminnan jatkuminen;v) ainoastaan täysimääräisesti maksetut määrät otetaan huomioon.4. Jos yritys on tehnyt perustellun hakemuksen kotijäsenvaltion toimivaltaiselle valvontaviranomaiselle ja toimivaltainen viranomainen on suostunut siihen, käytettävissä olevan solvenssimarginaalin voivat muodostaa myös seuraavat erät:a) puolet maksamattomasta osakepääomasta tai takuupääomasta, kun siitä on maksettu 25 prosenttia, kuitenkin enintään 50 prosenttia käytettävissä olevasta solvenssimarginaalista tai vaaditusta solvenssimarginaalista, sen mukaan kumpi on alhaisempi;b) sellaisen keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen tai niitä vastaavan yhteisön osalta, jonka maksut voivat vaihdella, kaikki ne lisämaksut, jotka se voi vaatia jäseniltä maksettavaksi kyseisenä tilikautena, enintään puolet enimmäismaksujen ja perittyjen maksujen erotuksesta, kuitenkin enintään 50 prosenttia käytettävissä olevasta solvenssimarginaalista tai vaaditusta solvenssimarginaalista, sen mukaan kumpi on alhaisempi. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on määritettävä suuntaviivat ehdoille, joiden mukaisesti lisämaksuja voidaan hyväksyä;c) omaisuuden arvostuserot, jos nämä eivät ole luonteeltaan poikkeuksellisia.5. Muutokset 2, 3 ja 4 kohtaan sellaisen kehityksen huomioon ottamiseksi, joka oikeuttaa käytettävissä olevaan solvenssimarginaaliin sisältyvien erien tekniseen tarkistukseen, tehdään neuvoston direktiivin 91/675/ETY(8) 2 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."3) Lisätään artikla seuraavasti: " 16 a artikla1. Vaaditun solvenssimarginaalin laskentaperusteina ovat joko vuotuiset vakuutusmaksut tai kolmen viimeksi kuluneen tilikauden keskimääräiset korvausmenot.Jos kyseessä kuitenkin on vakuutusyritys, joka pääasiallisesti vakuuttaa ainoastaan luottoriskejä taikka myrsky-, raesade- tai hallariskejä, on seitsemää viimeistä tilikautta pidettävä keskimääräisen korvausmenorasitteen vertailujaksona.2. Jollei 17 artiklasta muuta johdu, vaaditun solvenssimarginaalin määrän on oltava yhtä suuri kuin suurempi kahdesta 3 ja 4 kohdassa tarkoitetusta tuloksesta.3. Kun vakuutusmaksuja käytetään laskelman perustana sovelletaan jäljempänä esitetyllä tavalla laskettua vakuutusmaksutulon bruttomäärää tai vakuutusmaksutuottojen bruttomäärää sen mukaan kumpi on korkeampi.Liitteessä olevassa A kohdassa lueteltujen vakuutusluokkien 11, 12 ja 13 vakuutusmaksuja korotetaan 50 prosenttia.Ensivakuutusliikkeen vakuutusmaksut (mukaan lukien vakuutusmaksuihin liittyvät liitännäismaksut), jotka ovat erääntyneet viimeksi kuluneena tilikautena, lasketaan yhteen.Näin saatuun summaan lisätään tulevan jälleenvakuutuksen vakuutusmaksut viimeksi kuluneen tilikauden aikana.Tästä summasta vähennetään viimeksi kuluneen tilikauden aikana erääntyneiden, mutta saamatta jääneiden vakuutusmaksujen kokonaismäärä sekä niiden verojen ja veronluonteisten maksujen kokonaismäärä, jotka koskevat tähän summaan sisältyviä vakuutusmaksuja.Näin saatu määrä jaetaan kahteen osaan, joista ensimmäinen käsittää enintään 50 miljoonaa euroa ja toinen ylimenevän osan; ensimmäisestä otetaan 18 prosenttia ja jälkimmäisestä 16 prosenttia ja lasketaan ne yhteen.Näin laskettu summa kerrotaan suhdeluvulla, joka saadaan jakamalla yrityksen kolmen viimeksi kuluneen tilikauden korvauskulujen määrä, josta on vähennetty jälleenvakuutuksesta saatavat korvaukset, korvauskulujen bruttomäärällä; tämä suhdeluku ei kuitenkaan koskaan saa olla pienempi kuin 50 prosenttia.Toimivaltaisten viranomaisten luvalla voidaan käyttää tilastollisia menetelmiä vakuutusmaksujen kohdentamiseksi vakuutusluokkien 11, 12 ja 13 osalta.4. Kun korvauksia käytetään jäljempänä esitetyllä tavalla, liitteessä olevassa A kohdassa lueteltujen vakuutusluokkien 11, 12 ja 13 osalta korvauksia, korvausvastuuta ja takaisin saatuja korvauksia korotetaan 50 prosentilla.Edellä 1 kohdassa määritettyinä ajanjaksoina maksetut ensivakuutuksen korvaukset (vähentämättä niistä jälleenvakuuttajien ja edelleenvakuuttajien osuutta) lasketaan yhteen.Tähän summaan lisätään samoina ajanjaksoina tulevasta jälleenvakuutuksesta ja edelleenvakuutuksesta maksetut korvaukset sekä ensivakuutuksen ja tulevan jälleenvakuutuksen korvausvastuu viimeksi kuluneen tilikauden lopussa.Tästä summasta vähennetään 1 kohdassa mainittuja ajanjaksoja koskevat takaisin saadut korvaukset.Näin jäljelle jääneestä määrästä vähennetään sitä tilikautta, jolta tilitiedot on saatavissa, edeltävän kahden tilikauden jakson ensimmäisenä päivänä todettu ensivakuutuksen ja tulevan jälleenvakuutuksen korvausvastuu. Jos 1 kohdassa vahvistettu viiteajanjakso on seitsemän tilikautta, vähennetään sitä tilikautta, jolta tilitiedot on saatavissa, edeltävän kuuden tilikauden jakson ensimmäisenä päivänä todettu korvausvastuu.Edellä 1 kohdassa määritellyn viiteajanjakson mukaisesti joko yksi kolmasosa tai yksi seitsemäsosa näin saadusta kokonaismäärästä jaetaan kahteen osaan, joista ensimmäinen käsittää enintään 35 miljoonaa euroa ja toinen yli menevän osan; ensimmäisestä otetaan 26 prosenttia ja jälkimmäisestä 23 prosenttia ja lasketaan ne yhteen.Näin laskettu summa kerrotaan suhdeluvulla, joka saadaan jakamalla yrityksen kolmen viimeksi kuluneen tilikauden korvauskulujen määrä, josta on vähennetty jälleenvakuutuksesta saatavat korvaukset, korvauskulujen bruttomäärällä; tämä suhdeluku ei kuitenkaan koskaan saa olla pienempi kuin 50 prosenttia.Toimivaltaisten viranomaisten luvalla voidaan käyttää tilastollisia menetelmiä vakuutusmaksujen, korvausvastuun ja takaisin saatujen korvausten jakamiseksi vakuutusluokkien 11, 12 ja 13 osalta. Liitteessä olevassa A kohdassa vakuutusluokan 18 osalta luetelluissa riskeissä korvausmenon, jota käytetään korvausperusteisen tuloksen laskemiseen, on sisällettävä ne kustannukset, jotka vakuutusyritykselle aiheutuu sen antamasta avusta. Nämä kustannukset on laskettava kotijäsenvaltion kansallisten säännösten mukaisesti.5. Jos 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti laskettu vaadittu solvenssimarginaali on alhaisempi kuin edeltävän vuoden vaadittu solvenssimarginaali, vaaditun solvenssimarginaalin on oltava vähintään yhtä suuri kuin edeltävän vuoden vaadittu solvenssimarginaali kerrottuna viimeisen tilikauden lopussa lasketun korvausvastuuta koskevan vakuutusteknisen korvausvastuun määrän ja viimeisen tilikauden alussa lasketun korvausvastuuta koskevan vakuutusteknisen korvausvastuun määrän välisellä suhdeluvulla. Näissä laskelmissa vakuutustekninen korvausvastuu lasketaan jälleenvakuutuksella vähennettynä, mutta tämä suhdeluku ei missään tapauksessa saa olla suurempi kuin yksi.6. Molemmat 3 kohdan kuudennessa alakohdassa ja 4 kohdan kuudennessa alakohdassa tarkoitettuihin osiin sovellettavat osuudet alennetaan kolmasosaansa, kun kyseessä on sairausvakuutus, jota harjoitetaan samanlaisin vakuutusteknisin perustein kuin henkivakuutusta, josa) suoritetut vakuutusmaksut lasketaan sairastuvuustaulukoiden perusteella vakuutusmatemaattisia menetelmiä käyttäen;b) eliniän pitenemisen varalta muodostetaan varaus;c) riittävän suuren varmuuslisän muodostamiseksi peritään lisämaksua;d) vakuutusyritys voi irtisanoa sopimuksen viimeistään ennen kolmannen vakuutusvuoden päättymistä;e) sopimuksen perusteella on mahdollista korottaa vakuutusmaksuja tai alentaa korvaussuorituksia myös olemassa olevien sopimusten osalta."4) Korvataan 17 artikla seuraavasti: " 17 artikla1. Yksi kolmasosa 16 a artiklassa määritellystä vaaditusta solvenssimarginaalista muodostaa takuurahaston. Rahasto muodostuu 16 artiklan 2 ja 3 kohdassa sekä kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella 4 kohdan c alakohdassa luetelluista eristä.2. Takuurahasto ei saa olla alle 2 miljoonaa euroa. Jos yrityksen toiminta kattaa kaikki tai osan liitteessä olevassa A kohdassa lueteltuihin vakuutusluokkiin 10-15 sisältyvistä riskeistä, takuurahaston on oltava vähintään 3 miljoonaa euroa.Jäsenvaltio voi alentaa vähimmäistakuurahastovaatimustaan neljänneksellä, jos kyseessä on keskinäinen yhtiö tai yhdistys tai niitä vastaava yhteisö."5) Lisätään artikla seuraavasti: " 17 a artikla1. Tämän direktiivin 16 a artiklan 3 ja 4 kohdassa ja 17 artiklan 2 kohdassa vahvistetut euromääräiset määrät tarkistetaan vuosittain, ensimmäisen kerran 20 päivänä syyskuuta 2003, jotta voidaan ottaa huomioon muutokset Eurostatin julkaisemassa kaikki jäsenvaltiot kattavassa Euroopan kuluttajahintaindeksissä.Tätä määrää tarkistetaan ilman eri toimenpiteitä siten, että euromääräistä perusarvoa korotetaan mainitussa indeksissä tämän direktiivin voimaantulon ja tarkistuspäivän välisenä aikana tapahtuneen prosentuaalisen muutoksen verran ja arvo pyöristetään ylöspäin täyteen 100000 euroon.Jos prosentuaalinen muutos viimeisimmän tarkistuksen jälkeen on alle 5 prosenttia, tarkistusta ei suoriteta.2. Komissio ilmoittaa vuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle tarkistuksesta ja 1 kohdassa tarkoitetut tarkistetut määrät."6) Korvataan 20 artiklan 2 kohdassa ilmaisu "16 artiklan 3 kohdan" ilmaisulla "16 a artiklan".7) Lisätään artikla seuraavasti: " 20 a artikla1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on valtuudet vaatia taloudellisen aseman tervehdyttämissuunnitelman laatimista kyseisiltä vakuutusyrityksiltä, jos ne katsovat vakuutuksenottajien oikeuksien olevan vaarannettuja. Tervehdyttämissuunnitelmassa on oltava vähintään seuraavat tiedot kolmelta seuraavalta tilikaudelta:a) arviot hallintokustannuksista, erityisesti juoksevista yleiskuluista ja palkkioista;b) suunnitelma, jossa on yksityiskohtaiset arviot tuloista ja menoista ensivakuutusliiketoimien ja tulevien jälleenvakuutusten ja menevien jälleenvakuutusten osalta;c) taseen kehittymistä koskeva ennuste;d) arviot vakuutusliikkeestä johtuvien velvoitteiden ja vaaditun solvenssimarginaalin kattamiseen tarkoitetuista varoista;e) yleinen jälleenvakuutuspolitiikka.2. Jos vakuutuksenottajien oikeudet vaarantuvat yrityksen heikentyneen taloudellisen tilanteen vuoksi, jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on valtuudet velvoittaa vakuutusyritykset pitämään korkeampaa vaadittua solvenssimarginaalia sen varmistamiseksi, että vakuutusyritys pystyy täyttämään solvenssivaatimukset lähitulevaisuudessa. Tämän korkeamman vaaditun solvenssimarginaalin on perustuttava 1 kohdassa tarkoitettuun taloudellisen aseman tervehdyttämissuunnitelmaan.3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on valtuudet alentaa kaikkien käytettävissä olevaan solvenssimarginaaliin hyväksyttävien erien arvoa erityisesti, jos näiden erien markkina-arvossa on tapahtunut merkittäviä muutoksia viimeisen tilikauden päättymisen jälkeen.4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on valtuudet pienentää 16 a artiklan mukaisesti määritettyä jälleenvakuutukseen perustuvan solvenssimarginaalin alennusta, josa) jälleenvakuutussopimusten luonne tai niiden laatu on muuttunut merkittävästi viimeksi kuluneesta tilikaudesta;b) jälleenvakuutussopimuksiin ei liity liittyvää riskinsiirtoa tai se on vähäistä.5. Jos toimivaltaiset viranomaiset ovat vaatineet vakuutusyritykseltä taloudellisen aseman tervehdyttämissuunnitelmaa 1 kohdan mukaisesti, ne eivät saa antaa todistusta tämän direktiivin 10 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan, neuvoston direktiivin 88/357/ETY (toinen vahinkovakuutusdirektiivi)(9) 16 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja neuvoston direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi)(10) 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti niin kauan kuin ne katsovat vakuutuksenottajien oikeuksien olevan vaarannettuja 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla."2 artiklaSiirtymäkausi1. Jäsenvaltiot voivat myöntää vakuutusyrityksille, jotka tämän direktiivin tullessa voimaan harjoittavat vakuutustoimintaa niiden alueilla yhdessä tai useammassa direktiivin 73/239/ETY liitteessä tarkoitetussa vakuutusluokassa, viiden vuoden määräajan tämän direktiivin voimaantulopäivästä alkaen toimintansa mukauttamiseksi tämän direktiivin 1 artiklassa säädettyihin vaatimuksiin.2. Jäsenvaltiot voivat lisäksi myöntää kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille yrityksille, jotka viisivuotiskauden päättyessä eivät vielä ole kokonaan muodostaneet vaadittua solvenssimarginaalia, enintään kahden vuoden lisäajan edellyttäen, että nämä yritykset ovat direktiivin 73/239/ETY 20 artiklan mukaisesti esittäneet valvontaviranomaisen hyväksyttäväksi toimenpiteet, jotka ne aikovat tätä varten toteuttaa.3 artiklaSaattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä1. Jäsenvaltioiden on annettava 20 päivään syyskuuta 2003 mennessä tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan ensimmäisen kerran 1 päivänä tammikuuta 2004 tai kyseisenä kalenterivuotena alkavien tilikausien tilinpäätösten valvontaan.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.4. Komissio toimittaa viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2007 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta ja tarvittaessa pitemmälle menevän yhdenmukaistamisen tarpeesta. Kertomuksesta on käytävä ilmi, miten jäsenvaltiot ovat hyödyntäneet tässä direktiivissä tarjottuja mahdollisuuksia ja etenkin, onko kansallisille valvontaviranomaisille annettu harkintavalta johtanut siihen, että valvonnassa on huomattavia eroja yhtenäismarkkinoilla.4 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.5 artiklaOsoitusTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 5 päivänä maaliskuuta 2002.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesP. CoxNeuvoston puolestaPuheenjohtajaR. De Rato Y Figaredo(1) EYVL C 96 E, 27.3.2001, s. 129.(2) EYVL C 193, 10.7.2001, s. 16.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 4. heinäkuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 14. helmikuuta 2002.(4) EYVL L 228, 16.8.1973, s. 3, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/26/EY (EYVL L 181, 20.7.2000, s. 65).(5) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/64/EY (EYVL L 290, 17.11.2000, s. 27).(6) EYVL L 374, 31.12.1991, s. 32.(7) EYVL L 374, 31.12.1991, s. 7.(8) EYVL L 374, 31.12.1991, s. 32.(9) EYVL L 172, 4.7.1988, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/26/EY (EYVL L 181, 20.7.2000, s. 65).(10) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/64/EY (EYVL L 290, 17.11.2000, s. 27).


Avis juridique important

|

31990L0604

Neuvoston direktiivi 90/604/ETY, annettu 8 päivänä marraskuuta 1990, tilinpäätöksistä annetun direktiivin 78/660/ETY ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä annetun direktiivin 83/349/ETY muuttamisesta pieniä ja keskisuuria yhtiöitä koskevien poikkeusten ja tilinpäätöstietojen ecuina julkistamisen osalta

Virallinen lehti nro L 317 , 16/11/1990 s. 0057 - 0059 Suomenk. erityispainos Alue 17 Nide 1 s. 0105  Ruotsink. erityispainos Alue 17 Nide 1 s. 0105

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 8 päivänä marraskuuta 1990,tilinpäätöksistä annetun direktiivin 78/660/ETY ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä annetun direktiivin 83/349/ETY muuttamisesta pieniä ja keskisuuria yhtiöitä koskevien poikkeusten ja tilinpäätöstietojen ecuina julkistamisen osalta (90/604/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 54 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettäerityisesti osakeyhtiöiden (julkinen osakeyhtiö, "public limited liability company") ja rajavastuuyhtiöiden (yksityinen osakeyhtiö, "private limited liability company") tilinpäätösten ja toimintakertomusten esittämistä ja sisältöä, niissä käytettyjä arvostusmenetelmiä sekä niiden julkistamista koskevien kansallisten säännösten yhdenmukaistamisesta säädetään direktiivissä 78/660/ETY (4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla,pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevia hallintomenettelyjä olisi yksinkertaistettava pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevasta toimenpideohjelmasta 3 päivänä marraskuuta 1986 annetun neuvoston päätöslauselman (5) ja liiketoimintaympäristön parantamisesta sekä yritysten, erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten, kehityksen edistämisestä yhteisössä 30 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston päätöslauselman (6) mukaisesti, mikä edellyttää erityisesti direktiivistä 78/660/ETY johtuvien velvollisuuksien huomattavaa yksinkertaistamista,direktiivin 78/660/ETY 53 artiklan 2 kohdan nojalla on aihetta arvioida toistamiseen pienten ja keskisuurten yritysten määrittelemisessä sovellettavia raja-arvoja,tilinpäätösten laatimista, tarkastamista ja julkistamista koskevia poikkeuksia, joista jäsenvaltiot voivat direktiivin 78/660/ETY mukaan säätää, tulisi tehdä enemmän pienten yhtiöiden osalta,jäsenvaltioiden tulisi voida sallia, että yhtiöt eivät ilmoita tilinpäätöksen liitetiedoissa eräitä tietoja, jotka koskevat yhtiön hallinto- tai johtoelimen jäsenille maksettuja palkkioita, jos tällaisten tietojen perusteella on mahdollista saada selville tällaisen elimen tietyn jäsenen asema,on myös aiheellista antaa jäsenvaltioille mahdollisuus lieventää pienille yhtiöille asetettuja, tilinpäätöksen laatimista ja julkistamista koskevia velvollisuuksia; jäsenvaltioiden tulisi voida vapauttaa tällaiset yhtiöt velvollisuudesta ilmoittaa tilinpäätöksen liitetiedoissa eräitä tietoja, joita voidaan pitää pienten yhtiöiden kannalta vähämerkityksisinä; samasta syystä jäsenvaltioilla tulisi voida vapauttaa tällaiset yhtiöt velvollisuudesta laatia toimintakertomus, jos yhtiöt ilmoittavat tilinpäätöksen liitetiedoissa direktiivin 77/91/ETY (7) 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot omien osakkeiden hankinnasta, jaon tärkeää edistää Euroopan rahapoliittista yhdentymistä ainakin sallimalla yhtiöiden julkistaa tilinpäätöstietonsa ecuina; tämä on vain lisämahdollisuus, eikä se muuta sellaisten yhtiöiden asemaa, jotka jo nykyisin voivat käyttää ecua tilinpäätöksensä laatimisessa ja julkistamisessa; tältä osin direktiivejä 78/660/ETY ja 83/349/ETY (8), sellaisina kuin ne ovat muutettuina Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla, olisi selvennettävä velvoittamalla yhtiöt, jotka voivat käyttää tätä mahdollisuutta, ilmoittamaan käytetty vaihtokurssi tilinpäätöksen liitetiedoissa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivin 78/660/ETY 11 artiklaa seuraavasti:1. Korvataan "taseen loppusumma: 1 550 000 ECUa" ilmaisulla "taseen loppusumma: 2 000 000 ecua".2. Korvataan "nettoliikevaihto: 3 200 000 ECUa" ilmaisulla "nettoliikevaihto: 4 000 000 ecua".3. Lisätään kohta seuraavasti:"Jäsenvaltioiden ei tarvitse soveltaa 15 artiklan 3 kohdan a alakohtaa ja 4 kohtaa lyhennettyyn taseeseen".Edellä mainittujen ecuina ilmaistujen rahamäärien muuttaminen on toinen direktiivin 78/660/ETY 53 artiklan 2 kohdassa säädetty viisivuotiskausittain tehtävä muutos.2 artikla Muutetaan direktiivin 78/660/ETY 27 artiklaa seuraavasti:1. Korvataan "taseen loppusumma: 6 200 000 ECUa" ilmaisulla "taseen loppusumma 8 000 000 ecua".2. Korvataan "nettoliikevaihto: 12 800 000 ECUa" ilmaisulla "nettoliikevaihto: 16 000 000 ecua".Edellä mainittujen ecuina ilmaistujen rahamäärien muutos on toinen direktiivin 78/660/ETY 53 artiklan 2 kohdassa säädetty viisivuotiskausittain tehtävä muutos.3 artikla Korvataan direktiivin 78/660/ETY 53 artiklan 1 kohta seuraavasti:"1. Tässä direktiivissä noudatetaan ecun määritelmää, joka on annettu asetuksessa (ETY) N:o 3180/78 (*), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2626/84 (**) ja asetuksella (ETY) N:o 1971/89 (***).Vasta-arvo kansallisessa valuutassa lasketaan 8 päivänä marraskuuta 1990 sovelletun kurssin mukaan.(*) EYVL N:o L 379, 30.12.1978, s. 1(**) EYVL N:o L 247, 16.9.1984, s. 1(***) EYVL N:o L 189, 4.7.1989, s. 1"4 artikla Lisätään direktiivin 78/660/ETY 43 artiklaan kohta seuraavasti:"3. Jäsenvaltiot voivat olla vaatimatta 1 kohdan 12 alakohdassa tarkoitettujen tietojen antamista, jos niiden perusteella on mahdollista saada selville tällaisen elimen tietyn jäsenen asema."5 artikla Korvataan direktiivin 78/660/ETY 44 artikla seuraavasti:"44 artikla1. Jäsenvaltiot voivat sallia, että 11 artiklassa tarkoitetut yhtiöt laativat lyhennetyt liitetiedot ilman 43 artiklan 1 kohdan 5-12 alakohdassa tarkoitettuja tietoja. Liitetiedoissa on kuitenkin annettava 43 artiklan 1 kohdan 6 alakohdassa tarkoitetut tiedot kaikkien kyseisten erien yhteismääränä.2. Jäsenvaltiot voivat myös sallia, että 1 kohdassa tarkoitetut yhtiöt vapautetaan velvollisuudesta antaa liitetiedoissa 15 artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja 4 kohdassa, 18 ja 21 artiklassa, 29 artiklan 2 kohdassa, 30 artiklan toisessa alakohdassa, 34 artiklan 2 kohdassa, 40 artiklan 2 kohdassa ja 42 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetut tiedot.3. Sovelletaan, mitä 12 artiklassa säädetään."6 artikla Lisätään direktiivin 78/660/ETY 46 artiklaan kohta seuraavasti:"3. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa 11 artiklassa tarkoitetut yhtiöt velvollisuudesta laatia toimintakertomus, jos liitetiedoissa annetaan direktiivin 77/91/ETY 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot omien osakkeiden hankkimisesta."7 artikla Korvataan direktiivin 78/660/ETY 47 artiklan 2 kohdan b alakohta seuraavasti:"b) lyhennetyt liitetiedot 44 artiklan mukaisesti."8 artikla Lisätään direktiiviin 78/660/ETY artikla seuraavasti:"50 a artiklaTilinpäätöstiedot voidaan julkistaa valuuttana, jota on käytetty tilinpäätöstä laadittaessa, ja ecuina käyttäen tilinpäätöspäivän vaihtokurssia. Käytetty vaihtokurssi on ilmoitettava liitetiedoissa."9 artikla Lisätään direktiiviin 83/349/ETY artikla seuraavasti:"38 a artiklaKonsolidoitu tilinpäätös voidaan julkistaa valuuttana, jota on käytetty tällaista tilinpäätöstä laadittaessa, ja ecuina käyttäen tilinpäätöspäivän vaihtokurssia. Käytetty vaihtokurssi on ilmoitettava liitetiedoissa."10 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tätä direktiiviä sovelletaan ensimmäisen kerran vasta 1 päivänä tammikuuta 1995 tai kalenterivuonna 1995 alkavien tilikausien tilinpäätöksiin.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.11 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 8 päivänä marraskuuta 1990.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. ROMITA(1) EYVL N:o C 287, 11.11.1986, s. 5,EYVL N:o C 318, 20.12.1989, s. 12(2) EYVL N:o C 158, 26.6.1989, s. 257 ja 24 päivänä lokakuuta 1990 tehty päätös.(3) EYVL N:o C 139, 5.6.1989, s. 42(4) EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11(5) EYVL N:o C 287, 14.11.1986, s. 1(6) EYVL N:o C 197, 27.7.1988, s. 6(7) EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 1(8) EYVL N:o L 193, 18.7.1983, s. 1