Avis juridique important

|

31981L0333

Komission direktiivi 81/333/ETY, annettu 13 päivänä huhtikuuta 1981, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen polttonestesäiliöitä ja alleajosuojia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 70/221/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen annetun direktiivin 79/490/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 131 , 18/05/1981 s. 0004 - 0005 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 11 s. 0116  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0177  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 11 s. 0116  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0177

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 13 päivänä huhtikuuta 1981,moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen polttonestesäiliöitä ja alleajosuojia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 70/221/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen annetun direktiivin 79/490/ETY muuttamisesta (81/333/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 80/1267/ETY(2), ja erityisesti sen 13 artiklan,ottaa huomioon moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen polttonestesäiliöitä ja alleajosuojia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/221/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 79/490/ETY(4), ja erityisesti sen 3 artiklan,sekä katsoo, ettäkokemus on osoittanut, että ajoneuvojen alleajosuojia koskevan direktiivin 79/490/ETY liitteessä II olevan 5.2 kohdan nykyinen ilmaisu on varsin epäselvä ja epätarkka vaatimusten noudattamiseksi tarkasteltavan terveyden osalta, joka koskee ajoneuvoluokkia M1, M2, M3, N1, O1 ja O2; tämä voi aiheuttaa tyyppihyväksyntää suorittavien tarkastuslaitosten erilaisia rakennustapaa koskevia vaatimuksia; sitä paitsi siitä voi aiheutua ristiriitaa ajoneuvojen ulkonevia osia koskevan neuvoston direktiivin 74/483/ETY(5) kanssa ajoneuvoluokan M1 osalta ja siten aiheuttaa kaupan teknisiä esteitä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiiviä 79/490/ETY seuraavasti:Korvataan liitteessä oleva II.5.2 kohta seuraavasti:"II.5.2. M1-, M2-, M3-, N1-, O1- tai O2-luokan ajoneuvot (neuvoston direktiivin 70/156/ETY liitteessä I olevassa huomautuksessa b esitetyn kansainvälisen luokituksen mukaisesti) täyttävät II.5.1. kohdan edellytykset:- jos ne täyttävät II.5.3 kohdassa esitetyt edellytykset, tai- jos kuormaamattoman ajoneuvon takaosan maavara ei ylitä 55 cm:ä leveydellä, joka on enintään 10 cm lyhyempi kuin taka-akselin leveys kummallakin puolella (lukuun ottamatta renkaiden pullistumia lähellä tien pintaa).Jos ajoneuvossa on useampi kuin yksi taka-akseli, leveyden määrää levein taka-akseli.Tämä vaatimus on täytettävä vähintään linjalla, joka on enintään 45 cm päässä ajoneuvon takaosasta."2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiiviin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan ennen 1 päivää lokakuuta 1981 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 13 päivänä huhtikuuta 1981.Komission puolestaKarl-Heinz NARJESKomission jäsen(1) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1(2) EYVL N:o L 375, 31.12.1980, s. 34(3) EYVL N:o L 76, 6.4.1970, s. 23 jaEYVL N:o L 65, 15.3.1979, s. 42(4) EYVL N:o L 128, 26.5.1979, s. 22(5) EYVL N:o L 266, 2.10.1974, s. 4


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/62/EU, annettu 15 päivänä toukokuuta 2014 , euron ja muiden valuuttojen suojaamisesta rahanväärennykseltä rikosoikeuden keinoin ja neuvoston puitepäätöksen 2000/383/YOS korvaamisesta

text:
                  21.5.2014

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  L 151/1

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2014/62/EU,
         annettu 15 päivänä toukokuuta 2014,
         euron ja muiden valuuttojen suojaamisesta rahanväärennykseltä rikosoikeuden keinoin ja neuvoston puitepäätöksen 2000/383/YOS korvaamisesta
         EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
         ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 83 artiklan 1 kohdan,
         ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
         sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
         ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
         ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
         noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
         sekä katsovat seuraavaa:

                     (1)

                     Euroalueen jäsenvaltioiden yhteisenä rahana eurosta on tullut merkittävä tekijä unionin taloudessa ja sen kansalaisten jokapäiväisessä elämässä. Rahanväärennystä harjoittavien järjestäytyneiden rikollisryhmien kohteena jatkuvasti olevana valuuttana euron väärentämisestä on kuitenkin aiheutunut ainakin 500 miljoonan euron vahingot sen jälkeen, kun se otettiin käyttöön vuonna 2002. On koko unionin etujen mukaista torjua kaikkea rahanväärennystä, joka uhkaa vaarantaa euron aitouden, ja saattaa tekijät vastuuseen teoistaan.

                     (2)

                     Väärä raha aiheuttaa yhteiskunnalle huomattavaa vahinkoa. Rahaväärennöksistä on haittaa kansalaisille ja yrityksille, sillä niiden vuoksi menetetyistä varoista ei makseta korvausta, vaikka väärä raha olisi otettu vastaan hyvässä uskossa. Rahaväärennökset voivat aiheuttaa kuluttajille huolta käteisrahan riittävästä suojasta sekä pelkoa väärien seteleiden ja metallirahojen saamisesta. Siksi on erittäin tärkeää huolehtia siitä, että kansalaiset, yritykset ja rahoituslaitokset kaikissa jäsenvaltioissa ja myös kolmansissa maissa voivat luottaa setelien ja metallirahojen aitouteen.

                     (3)

                     On olennaisen tärkeää varmistaa, että euroa ja kaikkia muitakin laillisesti liikkeeseen laskettuja valuuttoja suojataan kaikissa jäsenvaltioissa tehokkain ja vaikuttavin rikosoikeudellisin keinoin.

                     (4)

                     Neuvoston asetuksella (EY) N:o 974/98 (4) velvoitetaan ne jäsenvaltiot, joiden rahayksikkö on euro, säätämään riittävät seuraamukset väärien euroseteleiden ja -metallirahojen valmistamisesta ja niiden väärentämisestä.

                     (5)

                     Neuvoston asetuksissa (EY) N:o 1338/2001 (5) ja (EY) N:o 1339/2001 (6) vahvistetaan euron väärentämisen torjunnan edellyttämät toimenpiteet sekä erityisesti toimenpiteet euroseteleiden ja -metallirahojen väärennösten poistamiseksi liikkeestä.

                     (6)

                     Väärän rahan valmistamisen vastustamiseksi Genevessä 20 päivänä huhtikuuta 1929 tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa ja siihen liitetyssä pöytäkirjassa (7), jäljempänä ’Geneven yleissopimus’, vahvistetaan säännöt rahanväärennysrikosten tehokasta ehkäisemistä, syytteeseenpanoa ja rankaisemista varten. Yleissopimuksen tarkoituksena on erityisesti varmistaa, että rahanväärennysrikoksista voidaan määrätä ankaria rikosoikeudellisia ja muita seuraamuksia. Kaikkien Geneven yleissopimuksen osapuolten on sovellettava syrjintäkiellon periaatetta muihin valuuttoihin kuin omaan kansalliseen valuuttaansa.

                     (7)

                     Tällä direktiivillä täydennetään Geneven yleissopimuksen määräyksiä ja helpotetaan sen soveltamista jäsenvaltioissa. Siksi on tärkeää, että jäsenvaltiot ovat Geneven yleissopimuksen osapuolia.

                     (8)

                     Tämä direktiivi perustuu neuvoston puitepäätökseen 2000/383/YOS (8), joka saatetaan ajan tasalle. Se täydentää kyseistä puitepäätöstä lisäsäännöksin, jotka koskevat seuraamusten tasoa, tutkintakeinoja sekä euroseteleiden ja -metallirahojen väärennösten analysointia, tunnistamista ja paljastamista oikeudenkäyntimenettelyjen aikana.

                     (9)

                     Tällä direktiivillä olisi suojattava kaikkia laillisesti liikkeeseen laskettuja seteleitä ja metallirahoja riippumatta siitä, onko ne tehty paperista, metallista vai jostakin muusta materiaalista.

                     (10)

                     Euron ja muiden valuuttojen suojaaminen edellyttää rahanväärennysrikosten yhteistä määritelmää sekä luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille määrättäviä yhteisiä, tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia. Jotta voitaisiin varmistaa yhdenmukaisuus Geneven yleissopimuksen kanssa, tässä direktiivissä olisi säädettävä rangaistaviksi samat teot kuin Geneven yleissopimuksessa. Sen vuoksi setelien ja metallirahojen väärennösten valmistamista ja niiden levittämistä olisi pidettävä rikoksena. Näiden rikosten merkittävistä valmistelutoimista, esimerkiksi väärennöksen tekemiseen soveltuvien välineiden ja tarvikkeiden valmistamisesta, olisi rangaistava erikseen. Rikosten määritelmien yhteisenä tavoitteena olisi oltava toimia pelotteena, joka saa rikosta suunnittelevat luopumaan setelien ja metallirahojen väärennösten sekä väärentämiseen soveltuvien välineiden ja muiden tarvikkeiden käsittelystä.

                     (11)

                     Valtuutettujen setelipainojen tai rahapajojen laillisten välineiden tai materiaalien väärinkäyttöä laittomien setelien ja metallirahojen valmistamiseksi olisi myös pidettävä rikoksena. Tällainen väärinkäyttö kattaa tilanteet, joissa kansallinen keskuspankki tai rahapaja tai muu valtuutettu laitos valmistaa seteleitä tai metallirahoja yli Euroopan keskuspankin valtuuttaman kiintiön. Tällainen väärinkäyttö kattaa myös tilanteet, joissa valtuutetun setelipainon tai rahapajan työntekijä käyttää välineitä väärin omiin tarkoituksiinsa. Tällaisen toiminnan olisi oltava rangaistava rikos myös siinä tapauksessa, että valtuutettua tuotantomäärää ei ole ylitetty, koska valmistettuja seteleitä ja metallirahoja ei liikkeeseen laskettuina pystyttäisi erottamaan laillisista maksuvälineistä.

                     (12)

                     Tässä direktiivissä säädetyn suojan tulisi kattaa myös setelit ja metallirahat, joita Euroopan keskuspankki tai kansalliset keskuspankit ja rahapajat eivät ole vielä virallisesti laskeneet liikkeeseen. Esimerkiksi eurometallirahoja, joissa on uusi kansallinen puoli, tai eurosetelien uusia sarjoja olisi suojattava ennen kuin ne on virallisesti laskettu liikkeeseen.

                     (13)

                     Tarpeen mukaan olisi säädettävä rangaistavaksi myös yllytys, avunanto ja yritys tehdä pääasiallisia rahanväärennysrikoksia, mukaan lukien laillisten välineiden tai materiaalien väärinkäyttö ja sellaisten setelien ja metallirahojen väärentäminen, jotka on tarkoitettu liikkeeseen laskettaviksi mutta joita ei vielä ole virallisesti laskettu liikkeeseen. Tällä direktiivillä ei velvoiteta jäsenvaltioita säätämään rangaistavaksi yritystä tehdä väärentämiseen soveltuvaan välineeseen tai tarvikkeeseen liittyvä rikos.

                     (14)

                     Tahallisuuden olisi sisällyttävä kaikkiin tässä direktiivissä säädettyjen rangaistavien tekojen tunnusmerkistöihin.

                     (15)

                     Rahanväärennysrikoksista on perinteisesti määrätty jäsenvaltioissa ankarat seuraamukset. Tämä johtuu rikoksen vakavuudesta ja sen kansalaisille ja yrityksille aiheuttamista seurauksista sekä tarpeesta varmistaa kansalaisten ja yritysten luottamus euron ja muiden valuuttojen aitouteen. Tämä pätee erityisesti euroon, joka on euroalueen 330 miljoonan asukkaan yhteinen raha ja maailman toiseksi tärkein kansainvälinen valuutta.

                     (16)

                     Jäsenvaltioiden olisi säädettävä kansallisessa lainsäädännössään rikosoikeudellisia seuraamuksia, joilla pannaan täytäntöön unionin oikeuden säännökset rahanväärennysrikosten torjumisesta. Näiden seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, ja niihin olisi kuuluttava vankeusrangaistus. Tässä direktiivissä tarkoitetuista rikoksista määrättävän vankeusrangaistuksen enimmäiskeston tämän direktiivin mukaista vähimmäistasoa olisi sovellettava ainakin kyseisten rikosten vakavimpiin muotoihin.

                     (17)

                     Seuraamusten olisi oltava tehokkaita ja varoittavia, mutta ne eivät saisi mennä pidemmälle kuin on rikoksiin nähden oikeasuhteista. Vaikka hyvässä uskossa vastaanotetun väärän rahan tahallisesta levittämisestä voidaan jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä tuomita muunlainen rikosoikeudellinen seuraamus, muun muassa sakkorangaistus, tässä kansallisessa lainsäädännössä olisi säädettävä enimmäisseuraamukseksi vankeusrangaistus. Luonnollisten henkilöiden vankeusrangaistukset toimivat vahvana pelotteena mahdollisille rikoksentekijöille kaikkialla unionissa.

                     (18)

                     Koska tässä direktiivissä säädetään vähimmäissäännöistä, jäsenvaltiot voivat antaa tai pitää voimassa rahanväärennysrikoksia koskevia tiukempia säännöksiä.

                     (19)

                     Tällä direktiivillä ei rajoiteta kansallisen rikosoikeuden yleisiä sääntöjä ja periaatteita, jotka koskevat tuomioiden soveltamista ja täytäntöönpanoa kunkin yksittäistapauksen konkreettisten olosuhteiden perusteella.

                     (20)

                     Koska luottamus setelien ja metallirahojen aitouteen voi heikentyä tai vaarantua myös oikeushenkilön toiminnan vuoksi, oikeushenkilö olisi voitava saattaa vastuuseen sen puolesta tehdyistä rikoksista.

                     (21)

                     Jotta voidaan varmistaa rahanväärennysrikosten tutkinta- ja syytetoimien tuloksellisuus, näiden rikosten tutkinnasta ja syytteeseenpanosta vastaavien olisi voitava käyttää tehokkaita tutkintakeinoja, kuten järjestäytyneen rikollisuuden tai muiden vakavien rikosten torjunnassa käytettäviä keinoja. Näitä keinoja voisivat tapauksen mukaan olla esimerkiksi telekuuntelu, tarkkailu, mukaan lukien tekninen tarkkailu, pankkitilien seuranta ja muu talousrikostutkinta. Kun otetaan huomioon muun muassa suhteellisuusperiaate, näiden keinojen kansallisen lainsäädännön mukaisen käytön olisi oltava oikeassa suhteessa tutkittavien rikosten luonteeseen ja vakavuuteen. Oikeutta henkilötietojen suojaan olisi kunnioitettava.

                     (22)

                     Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava lainkäyttövaltansa kattavuus niin, että se vastaa Geneven yleissopimusta ja unionin rikoslainsäädännön muita säännöksiä lainkäyttövallasta eli kattaa sekä jäsenvaltion alueella tehdyt että sen kansalaisten tekemät rikokset ottaen huomioon, että rikoksen käsittely on tarkoituksenmukaisinta tekopaikan valtion rikosoikeusjärjestelmässä.

                     (23)

                     Euron ensisijainen merkitys unionin taloudessa ja yhteiskunnassa sekä euroon maailmanlaajuisesti tärkeänä valuuttana kohdistuva erityinen uhka, jota ilmentää kolmansissa maissa sijaitsevien laittomien setelipainojen huomattava määrä, edellyttävät euron suojaamista erityisin toimenpitein. Sen vuoksi jäsenvaltion olisi saatettava alueensa ulkopuolella tehdyt euroon kohdistuvat rikokset lainkäyttövaltansa piiriin, jos tekijä on tämän jäsenvaltion alueella ja häntä ei ole luovutettu tai jos näihin rikoksiin liittyviä euroseteleiden tai -metallirahojen väärennöksiä löydetään tästä jäsenvaltiosta.
                     Kun otetaan huomioon niiden jäsenvaltioiden objektiivisesti erilainen tilanne, joiden rahayksikkö on euro, velvollisuutta saattaa euroon kohdistuvat rikokset tällaisen lainkäyttövallan piiriin olisi sovellettava vain kyseisiin jäsenvaltioihin. Jotta 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta rikoksesta sekä 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuista rikoksista, kun ne ovat yhteydessä 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaan, sekä yllytyksestä ja avunannosta tällaisiin rikoksiin taikka tällaisten rikosten yrityksestä voitaisiin nostaa syyte, näiden tekojen saattamiselle lainkäyttövallan piiriin ei pitäisi asettaa ehdoksi, että tekoa pidetään tekopaikassaan rikoksina. Jäsenvaltioiden olisi tällaista lainkäyttövaltaa käyttäessään otettava huomioon, käsitelläänkö rikos tekopaikan valtion rikosoikeusjärjestelmässä, ja noudatettava suhteellisuusperiaatetta ottaen erityisesti huomioon kolmannessa maassa samasta teosta määrättävät tuomiot.

                     (24)

                     Väärennettyjen eurosetelien ja -metallirahojen tutkiminen ja tunnistaminen on keskitetty kansallisiin setelien tutkimuskeskuksiin ja kansallisiin metallirahojen tutkimuskeskuksiin, jotka on nimetty tai perustettu asetuksen (EY) N:o 1338/2001 mukaisesti. Väärennettyjä euroseteleitä ja -metallirahoja olisi voitava tutkia, ja ne olisi voitava tunnistaa ja paljastaa myös oikeudenkäyntimenettelyjen ollessa vielä kesken, jotta voidaan nopeuttaa rahaväärennösten valmistuspaikkojen paljastamista rikostutkinnan tai syytetoimien yhteydessä sekä välttää ja lopettaa tällaisten väärennösten liikkeeseen laskeminen ja levitys, oikeudenmukaisen ja tehokkaan oikeudenkäynnin periaate asianmukaisella tavalla huomioon ottaen. Tämä tehostaisi rahanväärennysrikosten torjuntaa, ja samalla takavarikoituja rahaväärennöksiä toimitettaisiin useammin tutkittaviksi vireillä olevien rikosoikeudenkäyntien aikana kuitenkin niin, että rajoitetuissa poikkeustapauksissa olisi annettava ainoastaan mahdollisuus tutustua väärennöksiin. Toimivaltaisten viranomaisten olisi yleensäkin annettava lupa toimittaa rahaväärennökset kansallisiin setelien ja metallirahojen tutkimuskeskuksiin. Tietyissä olosuhteissa, esimerkiksi jos rikosoikeudenkäynnissä käytettävä todistusaineisto käsittää vain muutamia väärennettyjä seteleitä tai metallirahoja tai jos väärennösten siirtäminen voisi aiheuttaa riskin todistusaineiston, kuten sormenjälkien, tuhoutumisesta, toimivaltaisten viranomaisten olisi sen sijaan voitava päättää antaa mahdollisuus tutustua kyseisiin seteleihin ja metallirahoihin.

                     (25)

                     Tässä direktiivissä säädetyistä rikoksista olisi kerättävä vertailukelpoista tietoa. Jotta rahanväärennyksen ongelmasta saataisiin täydellisempi kuva unionin tasolla ja voitaisiin kehittää tehokkaampia torjuntakeinoja, jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle asiaankuuluvia tilastotietoja setelien ja metallirahojen väärentämiseen liittyvien rikosten lukumäärästä sekä tällaisista rikoksista syytteeseen asetettujen ja tuomittujen henkilöiden lukumäärästä.

                     (26)

                     Jotta voitaisiin edistää eurosetelien ja -metallirahojen väärennösten torjumista, olisi jatkettava sopimusten tekemistä kolmansien maiden ja etenkin sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka käyttävät euroa valuuttana, perussopimuksessa määrättyjä asiaankuuluvia menettelyjä noudattaen.

                     (27)

                     Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet, etenkin oikeus vapauteen ja turvallisuuteen, yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen, ammatillinen vapaus ja oikeus tehdä työtä, elinkeinovapaus, omistusoikeus, oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen, syyttömyysolettama ja oikeus puolustukseen, laillisuusperiaate ja rikoksista määrättävien rangaistusten oikeasuhteisuuden periaate sekä oikeus, joka koskee kieltoa syyttää ja rangaista oikeudenkäynnissä kahdesti samasta rikoksesta. Tällä direktiivillä pyritään varmistamaan, että kyseisiä oikeuksia ja periaatteita kunnioitetaan täysimääräisesti, ja se olisi pantava täytäntöön vastaavasti.

                     (28)

                     Tällä direktiivillä muutetaan puitepäätöksen 2000/383/YOS säännöksiä ja laajennetaan niiden soveltamisalaa. Koska muutoksia on paljon ja ne ovat merkittäviä, puitepäätös olisi selvyyden vuoksi korvattava kokonaan niiden jäsenvaltioiden osalta, joita tämä direktiivi sitoo.

                     (29)

                     Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli suojata euroa ja muita valuuttoja rahanväärennykseltä, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

                     (30)

                     Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan.

                     (31)

                     Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 3 artiklan mukaisesti Irlanti on ilmoittanut haluavansa osallistua tämän direktiivin hyväksymiseen ja soveltamiseen.

                     (32)

                     Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 1 ja 2 artiklan sekä 4 a artiklan 1 kohdan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista,

               OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

            1 artikla
            Kohde
            Tällä direktiivillä vahvistetaan vähimmäissäännöt euron ja muiden valuuttojen väärentämiseen liittyvien rikosten ja seuraamusten määrittelyä varten. Sillä otetaan lisäksi käyttöön yhteiset säännökset, joilla vahvistetaan näiden rikosten torjuntaa, parannetaan niiden tutkintaa ja tehostetaan yhteistyötä rahanväärennyksen torjunnassa.

            2 artikla
            Määritelmät
            Tätä direktiiviä sovellettaessa tarkoitetaan

                        a)

                        ’rahalla’ seteleitä ja metallirahoja, jotka on laskettu liikkeeseen laillisesti, mukaan lukien eurosetelit ja -metallirahat, jotka on laskettu liikkeeseen laillisesti asetuksen (EY) N:o 974/98 mukaisesti;

                        b)

                        ’oikeushenkilöllä’ yhteisöä, jolla on oikeushenkilön asema sovellettavan lain nojalla, lukuun ottamatta valtioita tai julkisia elimiä niiden käyttäessä julkista valtaa sekä julkisoikeudellisia kansainvälisiä järjestöjä.

            3 artikla
            Rikokset

               1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että seuraavat teot on säädetty rangaistaviksi rikoksiksi, kun teko on tahallinen:

                           a)

                           väärän rahan valmistaminen tai rahan väärentäminen petollisessa tarkoituksessa millä tahansa keinoin;

                           b)

                           väärän tai väärennetyn rahan liikkeeseen laskeminen petollisessa tarkoituksessa;

                           c)

                           väärän tai väärennetyn rahan maahan tuonti, maasta vienti, kuljettaminen, vastaanottaminen tai hankkiminen tarkoituksena laskea se liikkeeseen ja tietäen, että se on väärää tai väärennettyä;

                           d)

                           se, että petollisessa tarkoituksessa valmistetaan, vastaanotetaan, hankitaan tai pidetään hallussa

                                       i)

                                       välineitä, esineitä, tietokoneohjelmia, tietoja ja muita tarvikkeita, jotka soveltuvat erityisesti väärän rahan valmistamiseen tai rahan väärentämiseen; tai

                                       ii)

                                       turvatekijöitä, kuten hologrammeja, vesileimoja tai muita rahanväärennyksen estämiseksi tarkoitettuja rahan komponentteja.

               2.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetut teot ovat rangaistavia myös silloin, kun ne koskevat seteleitä tai metallirahoja, jotka valmistetaan tai on valmistettu laillisia välineitä tai materiaaleja käyttäen ja seteleiden ja metallirahojen liikkeeseenlaskua koskevia toimivaltaisten viranomaisten oikeuksia loukaten tai liikkeeseenlaskun ehtoja rikkoen.

               3.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut teot ovat rangaistavia myös silloin, kun ne koskevat seteleitä ja metallirahoja, joita ei ole vielä laskettu liikkeeseen mutta jotka on tarkoitettu liikkeeseen laskettaviksi laillisena maksuvälineenä.

            4 artikla
            Yllytys, avunanto ja yritys

               1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yllytys tai avunanto 3 artiklassa tarkoitettuihin rikoksiin on säädetty rangaistavaksi rikokseksi.

               2.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yritys tehdä 3 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitettu rikos taikka 3 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettu rikos, joka on yhteydessä 3 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitettuun tekoon, on säädetty rangaistavaksi rikokseksi.

            5 artikla
            Luonnollisille henkilöille määrättävät seuraamukset

               1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 3 ja 4 artiklassa tarkoitetuista teoista voidaan määrätä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia rikosoikeudellisia seuraamuksia.

               2.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetusta rikoksesta, 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta rikoksesta ja 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta rikoksesta, joka on yhteydessä 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun tekoon, voidaan määrätä enimmäisseuraamus, joka käsittää vankeusrangaistuksen.

               3.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta rikoksesta ja 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta rikoksesta, joka on yhteydessä 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun tekoon, voidaan määrätä vankeusrangaistus, jonka enimmäiskesto on vähintään kahdeksan vuotta.

               4.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 3 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetusta rikoksesta ja 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta rikoksesta, joka on yhteydessä 3 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuun tekoon, voidaan määrätä vankeusrangaistus, jonka enimmäiskesto on vähintään viisi vuotta.

               5.   Jäsenvaltiot voivat säätää 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta rikoksesta tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia muita kuin tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja rikosoikeudellisia seuraamuksia, mukaan lukien sakko- ja vankeusrangaistuksia, jos väärä raha on otettu vastaan tietämättä, että se on väärää tai väärennettyä, mutta saatettu uudelleen liikkeeseen tietäen, että se on väärää tai väärennettyä.

            6 artikla
            Oikeushenkilöiden vastuu

               1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen 3 ja 4 artiklassa tarkoitetusta rikoksesta, jonka on oikeushenkilön hyväksi tehnyt joko yksin tai oikeushenkilön elimen jäsenenä toimien henkilö, jolla on oikeushenkilössä johtava asema seuraavin perustein:

                           a)

                           valta edustaa oikeushenkilöä;

                           b)

                           valtuudet tehdä päätöksiä oikeushenkilön puolesta; tai

                           c)

                           valtuudet harjoittaa valvontaa oikeushenkilössä.

               2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen, jos tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun henkilön harjoittaman ohjauksen tai valvonnan puute on mahdollistanut sen, että oikeushenkilön alaisena toimiva henkilö on voinut tehdä oikeushenkilön hyväksi 3 tai 4 artiklassa tarkoitetun rikoksen.

               3.   Se, mitä tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään oikeushenkilön vastuusta, ei estä rikosoikeudenkäyntejä sellaista luonnollista henkilöä vastaan, joka on tekijänä, yllyttäjänä tai avunantajana 3 tai 4 artiklassa tarkoitetussa rikoksessa.

            7 artikla
            Oikeushenkilöille määrättävät seuraamukset
            Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 6 artiklan nojalla vastuussa olevalle oikeushenkilölle voidaan määrätä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia, mukaan lukien rikosoikeudellisia tai muita sakkorangaistuksia ja mahdollisesti muita seuraamuksia, kuten

                        a)

                        oikeuden menettäminen julkisista varoista myönnettäviin etuuksiin tai tukiin;

                        b)

                        väliaikainen tai pysyvä liiketoimintakielto;

                        c)

                        tuomioistuimen valvontaan asettaminen;

                        d)

                        oikeushenkilön purkaminen tuomioistuimen päätöksellä;

                        e)

                        rikoksen tekemiseen käytettyjen tilojen sulkeminen väliaikaisesti tai pysyvästi.

            8 artikla
            Lainkäyttövalta

               1.   Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet saattaakseen 3 ja 4 artiklassa tarkoitetut rikokset lainkäyttövaltansa piiriin silloin, kun

                           a)

                           rikos on tehty kokonaan tai osittain sen alueella; tai

                           b)

                           rikoksen tekijä on kyseisen jäsenvaltion kansalainen.

               2.   Kunkin jäsenvaltion, jonka rahayksikkö on euro, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet saattaakseen 3 ja 4 artiklassa tarkoitetut rikokset lainkäyttövaltansa piiriin silloin, kun ne on tehty sen alueen ulkopuolella, ainakin jos ne liittyvät euroon, ja silloin kun

                           a)

                           rikoksen tekijä on jäsenvaltion alueella ja häntä ei luovuteta; tai

                           b)

                           rikokseen liittyviä väärennettyjä euroseteleitä tai -metallirahoja on löydetty kyseisen jäsenvaltion alueelta.

                     Jotta 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, tarkoitetusta rikoksesta sekä 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuista rikoksista, kun ne ovat yhteydessä 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaan, samoin kuin yllytyksestä ja avunannosta tällaiseen rikokseen taikka tällaisen rikoksen yrityksestä voidaan nostaa syyte, kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sen lainkäyttövallan ehtona ei ole, että kyseiset teot ovat tekopaikassaan rikoksia.

            9 artikla
            Tutkintakeinot
            Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 3 ja 4 artiklassa tarkoitettuja rikoksia tutkivilla tai niihin liittyvistä syytetoimista vastaavilla henkilöillä, yksiköillä ja muilla tahoilla on käytettävissä tehokkaat tutkintakeinot, kuten sellaiset, joita käytetään järjestäytyneen rikollisuuden tai muiden vakavien rikosten tutkinnassa.

            10 artikla
            Velvollisuus toimittaa väärennetyt eurosetelit ja -metallirahat tutkittavaksi väärennösten paljastamista varten
            Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rikosoikeudenkäynnin aikana kansalliset setelien tutkimuskeskukset ja kansalliset metallirahojen tutkimuskeskukset saavat viipymättä tutkia väärennetyiksi epäillyt eurosetelit ja -metallirahat, jotta voidaan tutkia, tunnistaa ja paljastaa muut liikkeessä olevat väärennökset. Toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava tarvittavat näytteet viipymättä ja viimeistään silloin, kun rikosoikeudenkäynnissä on tehty lopullinen päätös.

            11 artikla
            Tilastotiedot
            Jäsenvaltioiden on toimitettava vähintään kahden vuoden välein komissiolle tiedot 3 ja 4 artiklassa säädettyjen rikosten lukumäärästä sekä 3 ja 4 artiklassa säädetyistä rikoksista syytteeseen asetettujen ja tuomittujen henkilöiden lukumäärästä.

            12 artikla
            Komission kertomus ja uudelleentarkastelu
            Komissio antaa viimeistään 23 päivänä toukokuuta 2019 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta. Kertomuksessa arvioidaan, missä määrin jäsenvaltiot ovat toteuttaneet direktiivin noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet. Kertomukseen liitetään tarvittaessa lainsäädäntöehdotus.

            13 artikla
            Puitepäätöksen 2000/383/YOS korvaaminen
            Korvataan puitepäätös 2000/383/YOS niiden jäsenvaltioiden osalta, joita tämä direktiivi sitoo, rajoittamatta kuitenkaan näiden jäsenvaltioiden velvollisuutta noudattaa määräaikoja, joihin mennessä puitepäätös 2000/383/YOS on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä.
            Niiden jäsenvaltioiden osalta, joita tämä direktiivi sitoo, viittauksia puitepäätökseen 2000/383/YOS pidetään viittauksina tähän direktiiviin.

            14 artikla
            Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

               1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 23 päivänä toukokuuta 2016. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
               Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

               2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

            15 artikla
            Voimaantulo
            Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

            16 artikla
            Osoitus
            Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille perussopimusten mukaisesti.

            Tehty Brysselissä 15 päivänä toukokuuta 2014.

                  Euroopan parlamentin puolesta

                  Puhemies

               M. SCHULZ

                  Neuvoston puolesta

                  Puheenjohtaja

               D. KOURKOULAS

            (1)  EUVL C 179, 25.6.2013, s. 9.

            (2)  EUVL C 271, 19.9.2013, s. 42.

            (3)  Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 16. huhtikuuta 2014 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja neuvoston päätös, annettu 6. toukokuuta 2014.

            (4)  Neuvoston asetus (EY) N:o 974/98, annettu 3 päivänä toukokuuta 1998, euron käyttöönotosta (EYVL L 139, 11.5.1998, s. 1).

            (5)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1338/2001, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2001, euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä (EYVL L 181, 4.7.2001, s. 6).

            (6)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1339/2001, annettu 28 päivänä kesäkuuta 2001, euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 1338/2001 vaikutusten laajentamisesta koskemaan niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole ottaneet euroa yhtenäisvaluutaksi (EYVL L 181, 4.7.2001, s. 11).

            (7)  Kansainliiton sopimussarja N:o 2623, s. 372, 1931.

            (8)  Neuvoston puitepäätös 2000/383/YOS, tehty 29 päivänä toukokuuta 2000, rahanväärennyksen estämiseksi annettavan suojan vahvistamisesta rikosoikeudellisten ja muiden seuraamusten avulla euron käyttöönoton yhteydessä (EYVL L 140, 14.6.2000, s. 1).


Avis juridique important

|

31966L0401

Neuvoston direktiivi 66/401/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1966, rehukasvien siementen pitämisestä kaupan

Virallinen lehti nro 125 , 11/07/1966 s. 2298 - 2308 Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1965-1966 s. 0115  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1965-1966 s. 0132  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 1 s. 0243  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 1 s. 0174  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 1 s. 0174  Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 1 s. 0131  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 1 s. 0131

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä kesäkuuta 1966,rehukasvien siementen pitämisestä kaupan (66/401/ETY) EUROOPAN TALOUSYHTEISÖN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettärehukasvien tuotannolla on tärkeä asema Euroopan talousyhteisön maataloudessa,rehukasvien viljelyssä tyydyttävät tulokset riippuvat paljon sopivien siementen käytöstä; tämän vuoksi tietyt jäsenvaltiot ovat jo jonkin aikaa rajoittaneet kaupan pitämisen ainoastaan korkealaatuisiin rehukasvien siemeniin; ne ovat hyödyntäneet useita kymmeniä vuosia jatketun järjestelmällisen kasvivalintatyön tuloksia ja saaneet käyttöönsä riittävän pysyviä ja yhtenäisiä rehukasvilajikkeita, joiden ominaisuuksien perusteella voidaan olettaa niiden käytöllä saavutettavan olennaista hyötyä,yhteisössä saavutetaan rehukasvien viljelyssä parempi tuottavuus, jos jäsenvaltiot soveltavat yhdenmukaisia ja mahdollisimman tiukkoja sääntöjä niiden lajikkeiden valikoinnissa, jotka hyväksytään pidettäviksi kaupan,rajoitukset tiettyjen lajikkeiden kaupan pitämisessä ovat kuitenkin perusteltuja ainoastaan, jos viljelijällä on samanaikaisesti takeet siitä, että hän todella saa juuri näiden lajikkeiden siemeniä,tämän vuoksi tietyt jäsenvaltiot soveltavat varmentamisjärjestelmiä, joissa virallisella tarkastuksella taataan lajikkeiden tunnistettavuus ja lajikepuhtaus,tällainen järjestelmä on kansainvälisellä tasolla jo olemassa; Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö on laatinut kansainväliseen kauppaan tarkoitettujen rehukasvien siementen lajikkeiden varmentamisjärjestelmän,yhteisölle olisi laadittava yhdenmukainen varmentamisjärjestelmä, joka perustuisi tämän järjestelmän ja alan kansallisten järjestelmien soveltamisesta saatuihin kokemuksiin,järjestelmää olisi sovellettava niin jäsenvaltioiden väliseen kaupankäyntiin kuin kansallisilla markkinoilla kaupan pitämiseen,rehukasvien siemeniä saa yleensä pitää kaupan ainoastaan, jos ne on varmentamissääntöjen mukaisesti virallisesti tarkastettu ja varmennettu perussiemeniksi tai varmennetuiksi siemeniksi; teknisten termien "perussiemenet" ja "varmennetut siemenet" valinta perustuu olemassa olevaan kansainväliseen terminologiaan,on tarkoituksenmukaista hyväksyä kauppasiemeniä, koska kaikkien viljelyssä tärkeiden rehukasvilajien osalta ei vielä ole haluttuja lajikkeita tai nykyisten lajikkeiden siemeniä ei ole riittävästi yhteisön tarpeisiin; sen vuoksi on välttämätöntä hyväksyä tiettyjen lajien osalta lajikkeisiin kuulumattomia rehukasvien siemeniä, jotka täyttävät määräykset muilta osin,yhteisön sääntöjä ei tulisi soveltaa rehukasvien siemeniin, joita ei pidetä kaupan, koska niiden taloudellinen merkitys on vähäinen; jäsenvaltioilla on oltava oikeus säätää tällaisista siemenistä erityisiä säännöksiä,yhteisön sääntöjä ei tulisi soveltaa siemeniin, jotka on todistetusti tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin,rehukasvien siementen geneettisen arvon ja ulkoisen laadun parantamiseksi yhteisössä on säädettävä tietyistä erityiseen puhtauteen, itävyyteen ja terveydentilaan liittyvistä edellytyksistä,siementen tunnistettavuuden varmistamiseksi olisi laadittava yhteisön säännöt pakkauksista, näytteenotosta, sulkemisesta ja merkinnöistä; sen vuoksi etiketeissä on oltava virallisen tarkastuksen suorittamiseksi ja viljelijän tiedoksi tarvittavat tiedot, joissa on korostettava sitä, että kyse on yhteisön varmentamisesta,tietyt jäsenvaltiot tarvitsevat erityiskäyttöön useista lajeista tehtyjä rehukasvien siemenseoksia; näiden tarpeiden huomioon ottamiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava hyväksyä tällaisia seoksia tietyin edellytyksin,jäsenvaltioiden on säädettävä tarkoituksenmukaisesta tarkastuksesta niin siementen laatuun liittyvien edellytysten kuin siementen tunnistettavuuden takaavien säännösten noudattamisen varmistamiseksi sinä aikana, jona siemeniä pidetään kaupan,nämä edellytykset täyttäviä siemeniä eivät koske muut kuin yhteisön säännöissä säädetyt rajoitukset kaupan pitämisessä, tämän kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 36 artiklan soveltamista, paitsi kun yhteisön säännöissä säädetään vahingollisten organismien osalta toleransseista,ensimmäisessä vaiheessa ja siihen saakka kunnes lajikkeista laaditaan yleinen luettelo, sallittuihin rajoituksiin olisi sisällytettävä erityisesti jäsenvaltioiden oikeus rajoittaa varmennettujen siementen pitäminen kaupan niihin lajikkeisiin, joilla on niiden alueella merkitystä viljelyn ja käytön kannalta,on tarpeen tietyin edellytyksin tunnustaa jäsenvaltiossa varmennetuista perussiemenistä toisessa maassa lisättyjen siementen ja kyseisessä jäsenvaltiossa lisättyjen siementen vastaavuus,toisaalta olisi säädettävä, että kolmansissa maissa korjattuja rehukasvien siemeniä voi pitää kaupan yhteisössä ainoastaan, jos niille annetaan samat takeet kuin yhteisössä virallisesti varmennetuille ja yhteisön sääntöjen mukaisille siemenille,eri luokkiin kuuluvien varmennettujen siementen hankinnassa ollessa vaikeuksia, olisi väliaikaisesti sallittava väljemmät vaatimukset siemenille, joita pidetään kaupan,eri jäsenvaltioiden teknisten varmentamismenetelmien yhdenmukaistamiseksi ja jotta tulevaisuudessa olisi mahdollista verrata yhteisössä varmennettuja siemeniä kolmansista maista peräisin oleviin siemeniin, jäsenvaltioihin suositellaan perustettaviksi yhteisön koepeltoja, jotta "varmennettujen siementen" eri luokkiin kuuluville siemenille voitaisiin suorittaa vuosittainen jälkitarkastus, jakomissiolle olisi annettava tehtäväksi päättää tietyistä toimenpiteistä tämän direktiivin soveltamiseksi; suunniteltujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä jäsenvaltioiden ja komission välisen tiiviin yhteistyön aikaansaamiseksi maataloudessa, puutarhanviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevässä pysyvässä komiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämä direktiivi koskee yhteisössä käyttötarkoituksesta riippumatta kaupan pidettäviä rehukasvien siemeniä.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:A "Rehukasveilla" kasveja, jotka kuuluvat seuraaviin lajeihin:a) >TAULUKON PAIKKA>b) >TAULUKON PAIKKA>B "Perussiemenillä" siemeniä,1. Jalostettujen lajikkeiden siemeniä,a) jotka on tuotettu jalostajan vastuulla lajikkeen ylläpitosääntöjen mukaisesti;b) jotka on tarkoitettu "varmennettujen siementen" luokkaan kuuluvien siementen tuotantoon;c) jotka täyttävät 4 artiklan säännökset huomioon ottaen liitteissä I ja II perussiemenille vahvistetut edellytykset jad) joiden osalta on virallisessa tarkastuksessa todettu, että edellä tarkoitetut edellytykset on täytetty.2. Paikallisten lajikkeiden siemeniä,a) jotka on tuotettu virallisesti valvottuina sellaisesta aineistosta, jotka on virallisesti hyväksytty paikallisiksi lajikkeiksi yhdellä tai useammalla viljelyksellä, jotka sijaitsevat selvästi rajatulla alkuperäalueella;b) jotka on tarkoitettu "varmennettujen siementen" luokkaan kuuluvien siementen tuotantoon;c) jotka täyttävät 4 artiklan säännökset huomioon ottaen liitteissä I ja II perussiemenille vahvistetut edellytykset jad) joiden osalta on virallisessa tarkastuksessa todettu, että edellä tarkoitetut edellytykset on täytetty.C "Varmennetuilla siemenillä" siemeniä,a) jotka polveutuvat suoraan määrätyn lajikkeen perussiemenistä tai varmennetuista siemenistä;b) jotka on tarkoitettu varmennettujen siementen luokkaan kuuluvien siementen tuotantoon tai kasvien tuotantoon;c) jotka täyttävät 4 artiklassa olevan b kohdan huomioon ottaen liitteissä I ja II varmennetuille siemenille vahvistetut edellytykset jad) joiden osalta on virallisessa tarkastuksessa todettu, että edellä tarkoitetut edellytykset on täytetty.D "Kauppasiemenillä" siemeniä,a) jotka ovat lajiltaan tunnistettavia;b) jotka täyttävät 4 artiklassa olevan b kohdan huomioon ottaen liitteissä II kauppasiemenille vahvistetut edellytykset;c) joiden osalta on virallisessa tarkastuksessa todettu, että edellä tarkoitetut edellytykset on täytetty.E "Virallisilla toimenpiteillä" toimenpiteitä, joita toteuttavata) jonkin valtion viranomaiset taib) jonkin valtion valvonnassa toimivat julkis- tai yksityisoikeudelliset oikeushenkilöt taic) valantehneet luonnolliset henkilöt sellaisten lisätehtävien osalta, jotka myös kuuluvat valtion valvontaan,sillä edellytyksellä, että b ja c alakohdassa tarkoitetut henkilöt eivät saa henkilökohtaista etua kyseisistä toimenpiteistä.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lajienDactylis glomerata L.Festuca arundinacea Schreb.Festuca pratensis Huds.Festuca rubra L.Lolium spec.Phleum pratense L.Medicago sativa L.Medicago varia MartynPisum arvense L. jaTrifolium repens L.siemeniä saa pitää kaupan ainoastaan, jos ne on virallisesti varmennettu "perussiemeniksi" tai "varmennetuiksi siemeniksi" ja jos ne täyttävät liitteessä II vahvistetut edellytykset.2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että muiden kuin 1 kohdassa lueteltujen rehukasvilajien siemeniä saa pitää kaupan ainoastaan, jos siemenet on virallisesti varmennettu "perussiemeniksi" tai "varmennetuiksi siemeniksi" tai jos siemenet ovat kauppasiemeniä ja jos siemenet täyttävät lisäksi liitteen II edellytykset.3. Komissio voi päättää noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä, että muiden kuin 1 kohdassa lueteltujen rehukasvilajien siemeniä voidaan pitää kaupan määrätyistä päivämääristä alkaen ainoastaan, jos ne on virallisesti varmennettu "perussiemeniksi" tai "varmennetuiksi siemeniksi".4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että siementen viralliset tarkastukset suoritetaan käytössä olevien kansainvälisten menetelmien mukaisesti, jos tällaisia menetelmiä on olemassa.5. Jäsenvaltiot voivat säätää 1 ja 2 kohdan säännöksistä poikkeuksia:a) perussiemeniä aikaisempaa sukupolvea olevien jalostettujen siementen osalta,b) kokeiden ja tieteellisten tarkoitusten osalta,c) valintatyön osalta,d) kunnostettavien raakasiementen kaupan pitämisen osalta, jos näiden siementen tunnistettavuus on taattu.4 artikla Poiketen 3 artiklan säännöksistä jäsenvaltiot voivat kuitenkina) sallia sellaisten perussiementen virallisen varmentamisen ja pitämiseen kaupan, jotka eivät täytä liitteessä II vahvistettuja itävyyttä koskevia edellytyksiä; samanlaista poikkeusta voidaan soveltaa myös varmennettuihin Trifolium pratensen siemeniin, jos ne on tarkoitettu muiden varmennettujen siementen tuotantoon.Edellä tarkoitetuissa tapauksissa on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että toimittaja takaa erityisen itävyyden, mikä toimittajan on ilmoitettava kaupan pitämistä varten erityisessä etiketissä, jossa on toimittajan nimi, osoite ja erän viitenumero;b) sallia siementen saatavuuden nopeuttamiseksi sellaisten "perussiementen", "varmennettujen siementen" tai "kauppasiementen" luokkaan kuuluvien siementen virallisen varmentamisen ja pitämiseen kaupan ensimmäiselle ostajalle, joiden liitteessä II tarkoitettujen, itävyyden edellytysten noudattamista koskevaa virallista tarkastusta ei ole saatettu päätökseen. Varmentaminen annetaan vain esitettäessä siementen väliaikainen analyysiseloste ja edellytyksellä, että ensimmäisen vastaanottajan nimi ja osoite on ilmoitettu; kaikki tarvittavat toimenpiteet on toteutettava sen varmistamiseksi, että siementen toimittaja takaa väliaikaisella analyysillä todetun itävyyden; itävyys on kaupan pitämistä varten ilmoitettava erityisessä etiketissä, jossa on siementen toimittajan nimi, osoite ja erän viitenumero.Näitä säännöksiä ei sovelleta kolmansista maista tuotuihin siemeniin lukuun ottamatta 15 artiklassa säädettyä yhteisön ulkopuolella tapahtuvaa lisäystä.5 artikla Jäsenvaltiot voivat liitteissä I ja II vahvistettujen edellytysten osalta vahvistaa oman tuotantonsa kauppasiementen varmentamista ja tarkastusta koskevista lisävaatimuksista tai tiukemmista vaatimuksista.6 artikla 1. Jäsenvaltion on laadittava luettelo sellaisista rehukasvilajikkeista, jotka on virallisesti hyväksytty varmennettaviksi sen alueella; luettelossa on ilmoitettava tärkeimmät morfologiset tai fysiologiset ominaisuudet, joiden perusteella voidaan erottaa suoraan "varmennettujen siementen" luokasta polveutuvat kasvilajikkeet sekä varmennettaviksi hyväksyttyjen ja jokaisen lajikkeen perussiemenestä tuotettujen sukupolvien virallisesti säädetty enimmäismäärä. Paikallisten lajikkeiden osalta luettelossa on oltava merkintä alkuperäalueesta.2. Hybridien ja keinotekoisten lajikkeiden osalta genealogisista ainesosista on ilmoitettava hyväksymisestä ja varmentamisesta vastaaville viranomaisille. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että genealogisten ainesosien tarkastus ja kuvaus pidetään jalostajan pyynnöstä luottamuksellisina.3. Lajike on hyväksyttävä varmennettavaksi ainoastaan, jos virallisissa tai virallisesti valvotuissa tarkastuksissa, erityisesti viljelykokeissa, lajike on todettu riittävän yhtenäiseksi ja pysyväksi.4. Hyväksytyt lajikkeet on säännöllisesti tarkastettava virallisesti. Jos jokin varmennettavaksi hyväksymisen edellytyksistä ei täyty, hyväksyminen on peruutettava ja lajike poistettava luettelosta.5. Luettelot ja niiden muutokset on lähetettävä viipymättä komissiolle, joka ilmoittaa niistä muille jäsenvaltioille.7 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lajikkeita, kauppasiemeniä ja varmennettavia siemeniä varten näytteet virallisesti otetaan tarkoituksenmukaisten menetelmien mukaan.2. Tarkastettaessa siemeniä varmentamista varten tai tarkastettaessa kauppasiemeniä näytteet on otettava yhtenäisistä eristä; erän enimmäispaino ja näytteen vähimmäispaino vahvistetaan liitteessä III.8 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että perussiemeniä, varmennettuja siemeniä ja kauppasiemeniä saa pitää kaupan ainoastaan riittävän yhtenäisinä erinä ja pakkauksissa, jotka on 9 ja 10 artiklan säännösten mukaisesti varustettu sulkimella ja merkinnöillä.2. Jäsenvaltiot voivat säätää pienten määrien viimeiselle käyttäjälle kaupan pitämisen osalta poikkeuksia 1 kohdan pakkauksia, sulkemista ja merkintöjä koskevista säännöksistä.9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että perussiementen, varmennettujen ja kauppasiementen siementen pakkaukset on virallisesti suljettava niin, että pakkausta avattaessa suljinjärjestelmä särkyy eikä sitä voi laittaa takaisin paikalleen.2. Pakkaukset saa sulkea uudelleen ainoastaan virallisesti. Jos pakkaukset suljetaan uudelleen, uudelleen sulkemisen päivämäärä ja toimenpiteen suorittanut viranomainen on ilmoitettava 10 artiklan 1 kohdassa säädetyssä etiketissä.10 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että perussiementen, varmennettujen ja kauppasiementen siementena) pakkaukset on varustettava pakkauksen ulkopuolella olevalla, liitteen IV mukaisesti virallisella etiketillä, joka on laadittu yhdellä yhteisön virallisista kielistä; se on kiinnitettävä virallisella suljinjärjestelmällä; perussiementen etiketin on oltava valkoinen; varmennettujen siementen ja ensimmäisen perussiementen jälkeisen sukupolven siementen etiketti on sininen ja seuraavien perussiementen jälkeisten sukupolvien varmennettujen siementen etiketin on oltava punainen ja kauppasiementen etiketin on oltava tummankeltainen; jäsenvaltioiden välisessä kaupassa etiketissä on oltava virallisen sulkemisen päivämäärä; jos 4 artiklan a alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa perussiemenet ja varmennetut siemenet eivät täytä liitteessä II vahvistettuja itävyyden edellytyksiä, on siitä ilmoitettava etiketissä;b) pakkauksessa on oltava etiketin värinen virallinen ilmoitus, jossa on liitteessä IV vahvistetut etikettitiedot; tämä ilmoitus ei ole välttämätön, jos nämä tiedot on painettu pysyvästi pakkaukseen.2. Jäsenvaltiot voivat:a) vaatia, että etiketissä on aina ilmoitettava virallisen sulkemisen päivämäärä;b) säätää poikkeuksia 1 kohdan säännöksistä pienpakkausten osalta.11 artikla Jäsenvaltioilla on oikeus vaatia, että niiden alueella tuotettujen tai niiden alueelle tuotujen perussiementen, varmennettujen siementen ja kauppasiementen pakkaukset varustetaan, 4 artiklassa tarkoitettuja tapauksia lukuun ottamatta, toimittajan etiketillä niiden alueella tapahtuvaa kaupan pitämistä varten.12 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä, että perussiementen, varmennettujen siementen ja kauppasiementen kemiallisesta käsittelystä on maininta joko virallisessa etiketissä tai toimittajan etiketissä ja pakkauksessa tai sen sisällä.13 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat sallia sen, että rehukasvien siemeniä pidetään kaupan eri lajeista saatuina siemenseoksina sekoitettuina sellaisten kasvien siemeniin, jotka eivät ole rehukasveja tämän direktiivin tarkoittamassa merkityksessä, jos seoksen aineosat ovat ennen sekoitusta niihin sovellettavien kaupan pitämistä koskevien sääntöjen mukaisia.2. Edellä 8, 9 ja 11 artiklan säännöksiä, samoin kuin 10 artiklan säännöksiä on sovellettava, paitsi että siemenseosten etiketin on oltava väriltään vihreä.14 artikla 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei perussiemeniä ja varmennettuja siemeniä, jotka on virallisesti varmennettu ja joiden pakkaukset on virallisesti merkitty ja suljettu tämän direktiivin säännösten mukaisesti, koske muut kuin tässä direktiivissä säädetyt niiden ominaisuuksia, tarkastussäännöksiä, merkintöjä ja sulkemista koskevat rajoitukset kaupan pitämiselle.2. Jäsenvaltiot voivat:a) säätää, sikäli kuin komission 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti toteuttamat toimenpiteet eivät ole tulleet voimaan, että muita kuin 3 artiklan 1 kohdassa lueteltujen rehukasvilajien siemeniä voidaan pitää kaupan määrätyistä päivämääristä alkaen ainoastaan, jos kysymyksessä ovat sellaiset siemenet, jotka on virallisesti varmennettu "perussiemeniksi" tai "varmennetuiksi siemeniksi";b) säätää pitämistä kaupan varten sallituista enimmäiskosteuspitoisuuksista;c) rajoittaa varmennettujen rehukasvien siementen pitämisen kaupan perussiementen jälkeisen ensimmäisen sukupolven siemeniin;d) rajoittaa rehukasvien siementen pitämisen kaupan kansallisen luettelon alueelliseen viljely- ja käyttöarvoon perustuviin lajikkeiden siemeniin, kunnes lajikkeiden yleinen luettelo voidaan ottaa käyttöön viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1970; toisista jäsenvaltioista peräisin olevat lajikkeet hyväksytään tähän luetteloon samoin edellytyksin kuin kansalliset lajikkeet.15 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä, että sellaiset rehukasvien siemenet, jotka polveutuvat suoraan jossakin jäsenvaltiossa varmennetuista perussiemenistä tai toisessa jäsenvaltiossa taikka kolmannessa maassa korjatuista ensimmäisen sukupolven varmennetuista siemenistä, vastaavat varmennettuja siemeniä tai ensimmäisen tai toisen sukupolven varmennettuja siemeniä sillä edellytyksellä, että kyseiset siemenet on korjattu joko perussiementen tai ensimmäisen sukupolven varmennettujen siementen tuottajavaltiossa, jos niille on tehty liitteessä I vahvistetut edellytykset täyttävä viljelystarkastus ja jos virallisessa tarkastuksessa on todettu, että liitteessä II vahvistetut varmennettuja siemeniä tai ensimmäisen tai toisen sukupolven varmennettuja siemeniä koskevat edellytykset on täytetty.16 artikla 1. Neuvosto päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä:a) täyttävätkö, kuten 15 artiklassa säädetään, viljelystarkastukset kolmannessa maassa liitteessä I vahvistetut edellytykset;b) vastaavatko sellaiset rehukasvien siemenet, jotka on korjattu kolmannessa maassa ja joilla on samat takeet ominaisuuksiensa osalta ja niiden tarkastusjärjestelyjen, niiden tunnistettavuuden varmistamiseksi, merkitsemiseksi ja tarkastamiseksi, tässä suhteessa sellaisia perussiemeniä, varmennettuja siemeniä tai ensimmäisen tai toisen sukupolven varmennettuja siemeniä taikka kauppasiemeniä, jotka on korjattu yhteisössä ja jotka ovat tämän direktiivin säännösten mukaisia.2. Siihen saakka, kunnes neuvosto tekee 1 kohdan mukaisen päätöksen, jäsenvaltiot voivat päättää kyseisessä kohdassa tarkoitetuista asioista. Tämä oikeus päättyy 1 päivänä heinäkuuta 1969.17 artikla 1. Perussiementen, varmennettujen siementen ja kauppasiementen yleisessä saatavuudessa ilmenevien väliaikaisten ja vähintään yhdessä jäsenvaltiossa esiintyvien sekä yhteisössä ylipääsemättömien vaikeuksien poistamiseksi, komissio sallii noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä yhden tai useamman jäsenvaltion hyväksyvän pidettäväksi kaupan komission määräämäksi ajaksi väljemmät vaatimukset täyttävän luokan siemeniä.2. Tietyn lajikkeen siementen luokan osalta virallinen etiketti on vastaavaa luokkaa varten laadittu etiketti, ja kaikissa muissa tapauksissa samanlainen kuin kauppasiementen etiketti. Etiketissä on aina ilmoitettava, että kyseessä ovat väljemmät vaatimukset täyttävään luokkaan kuuluvat siemenet.18 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta sellaisiin rehukasvien siemeniin, jotka todistetusti on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin.19 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta pidettäessä kaupan rehukasvien siemeniä tarkastettaisiin virallisesti ainakin pistokokein tämän direktiivin edellytysten noudattamista.20 artikla 1. Yhteisöön on perustettava yhteisön koepeltoja, joilla suoritetaan vuosittain pistokokein otettujen rehukasvien perussiementen ja varmennettujen siementen näytteiden jälkitarkastus; 21 artiklassa tarkoitettu komitea tarkastaa nämä pellot.2. Ensimmäisessä vaiheessa vertailukokeita käytetään varmentamisen teknisten menetelmien yhdenmukaistamiseen tulosten vastaavuuden aikaansaamiseksi. Kun tämä tavoite on saavutettu, vertailukokeista laaditaan vuosittain toimintakertomus, joka luottamuksellisena annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja komissiolle. Komissio päättää noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä päivämäärästä, mihin mennessä kertomus on laadittava ensimmäisen kerran.3. Komissio päättää noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä vertailukokeiden suorittamiseksi tarvittavista järjestelyistä. Kolmansissa maissa korjattuja rehukasvien siemeniä voidaan ottaa mukaan vertailukokeisiin.21 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa neuvoston 14 päivänä kesäkuuta 1966 tekemällä päätöksellä(2) perustetun maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.2. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan kahdentoista äänen enemmistöllä.4. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos kyseiset toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean antaman lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.22 artikla Tämä direktiivi ei rajoita sellaisten kansallisten säännösten soveltamista, jotka ovat perusteltuja ihmisten, eläinten tai kasvien terveyden ja elämän suojelemiseksi taikka teollisen ja kaupallisen omaisuuden suojelemiseksi.23 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava 14 artiklan 1 kohdan säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään heinäkuuta 1968 mennessä sekä viimeistään 1 päivään heinäkuuta 1969 mennessä ne säännökset, jotka ovat välttämättömiä tämän direktiivin ja sen liitteiden noudattamiseksi. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.24 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä kesäkuuta 1966.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. WERNER(1) EYVL N:o 109, 9.7.1964, s. 1751/64(2) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2289/66LIITE I Kasvuston varmentamisen edellytykset 1. Kasvuston on oltava riittävän tunnistettava ja lajikepuhdas.2. Ennen jokaista siementen korjuuta on tehtävä vähintään yksi virallinen viljelystarkastus.3. Tuotantopellon kasvuston tilan ja kasvuston kehitysasteen on oltava sellainen, että tunnistettavuuden ja lajikepuhtauden riittävä tarkastus on mahdollinen.4. Tuotantopellolla ei saa olla sellaisia aikaisempia kasvustoja, jotka eivät sovi yhteen kasvuston siementuotannon lajin ja lajikkeen kanssa.5. Ristipölytteisten lajien osalta on vähimmäisetäisyys viereisistä, samaan lajiin kuuluvien muiden lajikkeiden kasvustoista, voimakkaasti huonontuneen saman lajikkeen kasvustoista ja sellaisten sukulaislajien kasvustoista, jotka voivat aiheuttaa muuta kuin toivottua vierasta pölytystä:>TAULUKON PAIKKA>Näitä etäisyyksiä ei tarvitse noudattaa, jos muuta kuin toivottua vierasta pölytystä vastaan on riittävä suoja.LIITE II Edellytykset, jotka siementen on täytettävä I VARMENNETUT SIEMENET 1. Siementen on oltava riittävän tunnistettavia ja lajikepuhtaita.2. Siementen käyttöarvoa vähentäviä tauteja on oltava mahdollisimman vähän.3. Siementen on oltava seuraavien edellytysten mukaisia:A. Vaatimukset:>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>B Huomautuksia:a) Ilmoitettuun enimmäismäärään asti kovat siemenet katsotaan itämiskykyisiksi.b) Kaikki tuoreet ja terveet siemenet, jotka eivät idä esikäsittelyn jälkeen, katsotaan itäneiksi siemeniksi.c) Siementen joukossa ei ole Avena fatuaa eikä Cuscutaa; kuitenkin yhtä avena fatuan tai cuscutan siementä 100 gramman näytteessä ei katsota epäpuhtaudeksi, jos toisessa 200 gramman näytteessä ei ole Avena fatuaa tai Cuscutaa.d) Alopecurus myosuroidesin siementen painoprosentti saa olla enintään 0,3.e) Muiden viljelykasvien siementen painoprosentti saa olla enintään 1; Poa-lajin osalta 1 prosenttia muiden Poa-lajien siemeniä ei katsota epäpuhtaudeksi.C Lupinus spec.; erityisedellytykset.a) Eriväristen siementen lukumäärä ei saa olla suurempi kuin 1.b) Makean lupiinin lajikkeiden joukossa olevien karvaiden siementen lukumäärä ei saa olla suurempi kuin:perussiementen jälkeisen ensimmäisen sukupolven varmennettujen siementen osalta 3;perussiementen jälkeisten seuraavien sukupolvien varmennettujen siementen osalta 5.II PERUSSIEMENET Perussiemeniin sovelletaan I jaksossa vahvistettuja edellytyksiä, jos niihin sovelletaan seuraavia lisävaatimuksia:1. Muiden kasvien siementen painoprosentti saa olla enintään 0,2; tämän viimeksi mainitun prosenttimäärän rajoissa muiden viljelykasvien siementen sekä rikkasiementen asianomaiset prosenttimäärät saavat olla enintään 0,1.2. 2. Alopecurus myosuroidesin siementen määrä 25 gramman näytteessä saa olla enintään 5.3. Lupinus spec.: Makean lupiinin lajikkeiden joukossa olevien karvaiden siementen lukumäärä saa olla enintään 1.III KAUPPASIEMENET Kauppasiemeniin sovelletaan I jakson 2 ja 3 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä, jos niihin sovelletaan seuraavia lisämääräyksiä:1. Muiden viljelykasvien siementen painoprosentti saa olla enintään 3.2. Poa-lajin osalta 3 % muiden Poa-lajien siemeniä ei katsota epäpuhtaudeksi.3. Vicia-lajin osalta yhteensä 6 % Vicia pannonican, Vicia villosan ja viljeltyjen sukulaislajien siemeniä ei katsota epäpuhtaudeksi.4. Lupinus spec:a) Eriväristen siementen lukumäärä saa olla enintään 2;b) Makean lupiinin joukossa olevien karvaiden siementen lukumäärä saa olla enintään 5.LIITE III >TAULUKON PAIKKA>LIITE IV Etiketti A Ilmoitettavat tiedota) Perussiemenet ja varmennetut siemenet1. "Euroopan talousyhteisön sääntöjen mukaisesti varmennettuja siemeniä"2. Varmennuksen antaja ja jäsenvaltio3. Erän viitenumero4. Laji5. Lajike6. Luokka7. Tuotantomaa8. Ilmoitettu netto- tai bruttopaino9. Perussiementen jälkeisen toisen sukupolven ja seuraavien sukupolvien varmennettujen siementen osalta: perussiementen jälkeisten sukupolvien lukumääräb) Kauppasiemenet1. "Kauppasiemeniä (varmentamattomia lajikkeen osalta)"2. Tarkastusviranomainen ja jäsenvaltio.3. Erän viitenumero4. Laji(1)5. Tuotantoalue6. Ilmoitettu netto- tai bruttopainoc) Siemenseokset1. "Siemenseos . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . varten"(käyttötarkoitus)2. Sulkemisen suorittanut viranomainen ja jäsenvaltio3. Erän viitenumero4. Laji, luokka, lajike, tuotantomaa tai kauppasiemenistä tuotantoalue sekä kaikkien sekoiteosien osuus painosta5. Ilmoitettu netto- tai bruttopainoB Vähimmäismitat110 mm × 67 mm.(1) Lupiinien osalta on ilmoitettava, onko kyseessä karvas vai makea lupiini.


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/1/EY, annettu  18 päivänä tammikuuta 2006 , ilman kuljettajaa vuokrattujen ajoneuvojen käyttämisestä maanteiden tavaraliikenteessä (kodifioitu toisinto)   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               4.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 33/82

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2006/1/EY,

   annettu 18 päivänä tammikuuta 2006,
   ilman kuljettajaa vuokrattujen ajoneuvojen käyttämisestä maanteiden tavaraliikenteessä
   (kodifioitu toisinto)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Ilman kuljettajaa vuokrattujen ajoneuvojen käyttämisestä maanteiden tavaraliikenteessä 19 päivänä joulukuuta 1984 annettua neuvoston direktiiviä 84/647/ETY (3) on muutettu huomattavilta osilta (4). Selkeyden ja järkeistämisen takia mainittu direktiivi olisi kodifioitava.

               (2)

               Käyttämällä vuokrattuja ajoneuvoja voidaan tietyissä tilanteissa eri tekijöihin panostaa siten, että käytetään tuotantotekijöitä kansantaloudellisesti mielekkäällä tavalla.

               (3)

               Liiketaloudellisesti tämä mahdollisuus tuo kuljetusten järjestämiseen joustavuutta, joka lisää siten asianomaisten yritysten tuottavuutta.

               (4)

               Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä I olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan

               a)

               ”ajoneuvolla” sellaista moottoriajoneuvoa, perävaunua, puoliperävaunua ja ajoneuvoyhdistelmää, joka on tarkoitettu yksinomaan tavaran kuljetukseen;

               b)

               ”vuokratulla ajoneuvolla” ajoneuvoa, joka on ajoneuvon käyttöön luovuttaneen yrityksen kanssa tehdyn sopimuksen perusteella korvausta vastaan tietyksi ajaksi annettu toisen lukuun tai omaan lukuunsa maanteiden tavaraliikennettä harjoittavan yrityksen käyttöön.

         2 artikla
   1.   Jokaisen jäsenvaltion on sallittava, että vuokrattuja ajoneuvoja käyttävät jäsenvaltioiden välisessä liikenteessä sen alueella yritykset, jotka ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon, jos

               a)

               ajoneuvo on rekisteröity tai otettu käyttöön viimeksi mainitun jäsenvaltion lakien mukaisesti;

               b)

               sopimus koskee ainoastaan ajoneuvon vuokraamista ilman kuljettajaa eikä siihen liity saman yrityksen kanssa tehtyä sopimusta, joka koskee kuljettajan tai muun henkilökunnan palkkaamista;

               c)

               vuokrattu ajoneuvo on vuokrasopimuksen voimassaoloaikana ainoastaan ajoneuvoa käyttävän yrityksen käytössä;

               d)

               vuokrattua ajoneuvoa kuljettaa sitä käyttävän yrityksen henkilökunta.

         2.   Edellä 1 kohdan a–d alakohdassa tarkoitettujen ehtojen noudattaminen on todistettava seuraavilla asiakirjoilla, jotka on pidettävä mukana ajoneuvossa

               a)

               vuokrasopimus tai sen oikeaksi todistettu ote, josta ilmenevät ennen kaikkea vuokralle antajan ja vuokralle ottajan nimi, sopimuksen päiväys ja voimassaoloaika ja ajoneuvon tunnistetiedot;

               b)

               jos kuljettaja ei ole ajoneuvon vuokralle ottaja, kuljettajan työsopimus tai sen oikeaksi todistettu ote, josta ilmenevät erityisesti työnantajan ja työntekijän nimi, työsopimuksen päiväys ja kesto tai viimeisin palkkaliuska.

         Tarvittaessa a ja b alakohdassa tarkoitetut asiakirjat voidaan korvata vastaavalla jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antamalla asiakirjalla.
   3 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden yritykset voivat maanteiden tavaraliikenteessä käyttää vuokrattuja ajoneuvoja, jotka on rekisteröity tai otettu liikenteeseen yritysten maiden lainsäädännön mukaisesti, samoin ehdoin kuin omistamiaan ajoneuvoja, jos 2 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät.
   2.   Jäsenvaltiot voivat jättää 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle omaan lukuun tapahtuvat kuljetukset, joihin käytettyjen ajoneuvojen suurin sallittu kokonaispaino on enemmän kuin 6 tonnia.
   4 artikla
   Tämä direktiivi ei vaikuta sellaisen jäsenvaltion säännöksiin tai määräyksiin, jossa vuokrattujen ajoneuvojen käyttöä koskevat rajoitukset ovat lievemmät kuin 2 ja 3 artiklassa säädetään.
   5 artikla
   Rajoittamatta 2 ja 3 artiklan soveltamista tämä direktiivi ei vaikuta niiden sääntöjen soveltamiseen, jotka koskevat

               a)

               toisen lukuun tai omaan lukuun tapahtuvan maanteiden tavaraliikenteen markkinoiden järjestämistä ja etenkin markkinoille pääsyä sekä erityisesti tavaraliikenteen kuljetuskyvyn mukaan asetettuja kiintiörajoituksia;

               b)

               maanteiden tavaraliikenteen hintoja ja kuljetusehtoja;

               c)

               vuokrahintojen määräytymistä;

               d)

               ajoneuvojen maahantuontia;

               e)

               ehtoja pääsystä toimintaan tai ammattiin, jossa vuokrataan maantieajoneuvoja.

         6 artikla
   Kumotaan direktiivi 84/647/ETY, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita velvoittavia liitteessä I olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   7 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   8 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 18 päivänä tammikuuta 2006.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BORRELL FONTELLES

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         H. WINKLER

      (1)  EUVL C 108, 30.4.2004, s. 56.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 10. helmikuuta 2004 (EUVL C 97 E, 22.4.2004, s. 66), ja neuvoston päätös, tehty 8. joulukuuta 2005.

      (3)  EYVL L 335, 22.12.1984, s. 72, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 90/398/ETY (EYVL L 202, 31.7.1990, s. 46).

      (4)  Katso liitteessä I oleva A osa.

      LIITE I
      A osa
      Kumottu direktiivi ja sen muutos

         (6 artiklassa tarkoitetut)

                  Neuvoston direktiivi 84/647/ETY

                  (EYVL L 335, 22.12.1984, s. 72)

                  Neuvoston direktiivi 90/398/ETY

                  (EYVL L 202, 31.7.1990, s. 46)

            B osa
      Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

         (6 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

                  Direktiivi 84/647/ETY

                  30. kesäkuuta 1986

                  Direktiivi 90/398/ETY

                  31. joulukuuta 1990

      LIITE II
      Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 84/647/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1 artiklan johdantolause

                  1 artiklan johdantolause

                  1 artiklan ensimmäinen luetelmakohta

                  1 artiklan a alakohta

                  1 artiklan toinen luetelmakohta

                  1 artiklan b alakohta

                  2 artiklan johdantolause

                  2 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  2 artiklan 1–4 alakohta

                  2 artiklan 1 kohdan a–d alakohta

                  2 artiklan 5 alakohdan ensimmäisen alakohdan johdantolause

                  2 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan johdantolause

                  2 artiklan 5 alakohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohta

                  2 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohta

                  2 artiklan 5 alakohdan toinen alakohta

                  2 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  3 artikla

                  3 artikla

                  4 artiklan 1 kohta

                  4 artikla

                  5 artiklan johdantolause

                  5 artiklan johdantolause

                  5 artiklan ensimmäinen luetelmakohta

                  5 artiklan a alakohta

                  5 artiklan toinen luetelmakohta

                  5 artiklan b alakohta

                  5 artiklan kolmas luetelmakohta

                  5 artiklan c alakohta

                  5 artiklan neljäs luetelmakohta

                  5 artiklan d alakohta

                  5 artiklan viides luetelmakohta

                  5 artiklan e alakohta

                  6 artikla

                  —

                  7 artikla

                  —

                  8 artikla

                  —

                  —

                  6 artikla

                  —

                  7 artikla

                  9 artikla

                  8 artikla

                  —

                  Liite I

                  —

                  Liite II


Avis juridique important

|

31991L0157

Neuvoston direktiivi 91/157/ETY, annettu 18 päivänä maaliskuuta 1991, vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista

Virallinen lehti nro L 078 , 26/03/1991 s. 0038 - 0041 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 10 s. 0072  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 10 s. 0072

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 18 päivänä maaliskuuta 1991,vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista (91/157/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäparistojen ja akkujen käsittelyä koskevien jäsenvaltioiden lakien tai hallinnollisten määräysten väliset eroavuudet voivat muodostua kaupan esteiksi ja vääristää kilpailua yhteisössä ja ne voivat siten suoraan vaikuttaa sisämarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan; sen vuoksi vaikuttaa tarpeelliselta lähentää tätä alaa koskevaa lainsäädäntöä,jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY(4), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY(5), 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, että erityisdirektiivein voidaan antaa tiettyjä tapauksia koskevia erityisiä sääntöjä tai täydentää sanotun direktiivin säännöksiä tietystä jätelajista huolehtimisen osalta,ETY:n perustamissopimuksen 130 r artiklan 1 ja 2 kohtaan sisältyviin periaatteisiin perustuvilla, Euroopan yhteisön ympäristöä koskevissa toimintaohjelmissa vahvistettavilla yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteilla ja periaatteilla pyritään erityisesti estämään, rajoittamaan ja, sikäli kuin on mahdollista, poistamaan saastumista sekä varmistamaan raaka-ainevarojen järkevä käyttö soveltaen samalla `saastuttaja maksaa`-periaatetta,näiden tavoitteiden saavuttamiseksi olisi kiellettävä tiettyjen paristojen ja akkujen saattaminen markkinoille niiden sisältämien vaarallisten aineiden suuren määrän vuoksi,käytettyjen paristojen ja akkujen valvotun hyödyntämisen ja käsittelyn varmistamiseksi jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että paristot ja akut merkitään ja kerätään erikseen,käytettyjen paristojen ja akkujen keräyksellä ja kierrätyksellä voidaan osaltaan edistää raaka-aineiden tarpeettoman käytön välttämistä,laitteet, joihin paristot tai akut on yhdistetty kiinteästi, voivat käsiteltäessä muodostua vaaraksi ympäristölle; jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi toteutettava aiheelliset toimenpiteet,jäsenvaltioiden olisi laadittava toimintaohjelmia edellä esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi; komissiolle olisi annettava tieto näistä ohjelmista ja toteutetuista erityistoimenpiteistä,taloudellisten ohjauskeinojen kuten panttijärjestelmän käyttöönotolla voidaan edistää käytettyjen paristojen ja akkujen erilliskeräilyä ja kierrätystä,olisi säädettävä tämän alan kuluttajavalistuksesta, jaolisi säädettävä asianmukaisista menettelytavoista tämän direktiivin säännösten, erityisesti merkintäjärjestelmän, täytäntöön panemiseksi ja sen varmistamiseksi, että tämä direktiivi voidaan helposti mukauttaa tieteen ja tekniikan kehitykseen; direktiivin 75/442/ETY 18 artiklassa tarkoitetun komitean olisi annettava avustaa komissiota näissä tehtävissä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tällä direktiivillä pyritään lähentämään liitteen I mukaisia vaarallisia aineita sisältävien käytettyjen paristojen ja akkujen hyödyntämistä ja valvottua käsittelemistä koskevaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `paristolla tai akulla` sähköenergian lähdettä, jossa energia tuotetaan suoraan muuntamalla kemiallisesta energiasta ja joka muodostuu yhdestä tai useammasta kuivaparistosta (ei varattavissa uudelleen) tai akusta (varattavissa uudelleen), ja jotka luetellaan liitteessä I,b) `käytetyllä paristolla tai akulla` paristoa tai akkua, jota ei voida käyttää uudelleen tai joka on tarkoitettu hyödynnettäväksi tai käsiteltäväksi,c) `käsittelyllä` mitä tahansa käytetyille paristoille tai akuille soveltuvaa toimenpidettä, josta määrätään direktiivin 75/442/ETY liitteessä II A,d) `hyödyntämisellä` mitä tahansa käytetyille paristoille tai akuille soveltuvaa toimenpidettä, josta määrätään direktiivin 75/442/ETY liitteessä II B,e) `keräyksellä` käytettyjen paristojen ja akkujen keräystä, lajittelua ja/tai ryhmittelyä,f) `panttijärjestelmällä` järjestelmää, jossa ostaja paristoja tai akkuja ostaessaan maksaa myyjälle rahasumman, joka maksetaan takaisin, kun käytetyt paristot tai akut palautetaan.3 artikla 1 Jäsenvaltioiden on kiellettävä 1 päivästä tammikuuta 1993 alkaen saattamasta markkinoille:- pitkäaikaiseen käyttöön vaikeissa olosuhteissa (esim. alle 0 °C:n tai yli 50 °C:n lämpötiloissa, iskuille alttiina) tarkoitettuja alkalimangaaniparistoja, jotka sisältävät yli 0,05 painoprosenttia elohopeaa,- kaikkia muita alkalimangaaniparistoja, jotka sisältävät yli 0,025 painoprosenttia elohopeaa.Kielto ei koske alkalimangaaninappiparistoja ja paristoja, jotka koostuvat useammasta nappikennosta.2 Liitetään 1 kohdan säännökset tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoittamista koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY(6) liitteeseen I, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 85/610/ETY(7).4 artikla 1 Jäljempänä 6 artiklassa tarkoitettujen ohjelmien yhteydessä jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että käytetyt paristot ja akut kerätään erikseen hyödyntämistä tai käsittelyä varten.2 Tätä varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että paristot ja akut sekä tarvittaessa laitteet, joihin ne on liitetty, merkitään asianmukaisesti.Merkinnässä on oltava maininta seuraavista seikoista:- erilliskeräys,- tarvittaessa, kierrätys,- raskasmetallipitoisuus.3 Komissio laatii 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset merkintäjärjestelmää koskevat ohjeet. Nämä ohjeet julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.5 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että paristoja ja akkuja saa liittää laitteeseen vain, mikäli kuluttaja voi ottaa ne helposti pois, kun ne on käytetty.Nämä toimenpiteet on saatettava voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994.Tätä artiklaa ei sovelleta liitteessä II lueteltuihin laiteryhmiin.6 artikla Jäsenvaltioiden on laadittava toimintaohjelmia seuraavien tavoitteiden saavuttamiseksi:- paristojen ja akkujen raskasmetallipitoisuuden vähentäminen,- sellaisten akkujen ja paristojen markkinoille saattamisen edistäminen, jotka sisältävät pienempiä määriä vaarallisia aineita ja/tai vähemmän saastuttavia aineita,- liitteessä I tarkoitettujen käytettyjen paristojen ja akkujen asteittainen vähentäminen kotitalousjätteessä,- vaarallisten aineiden määrien vähentämiseen paristoissa ja akuissa tähtäävän tutkimuksen ja vähemmän saastuttavien korvaavien aineiden suosimisen sekä kierrätysmenetelmien tutkimuksen edistäminen,- liitteessä I tarkoitettujen käytettyjen akkujen ja paristojen erillinen käsittely.Ensimmäiset toimintaohjelmat on tehtävä 18 päivästä maaliskuuta 1993 alkavaksi nelivuotisjaksoksi. Ne on toimitettava komissiolle tiedoksi viimeistään 17 päivänä syyskuuta 1992.Toimintaohjelmia on tarkasteltava ja ne on saatettava ajan tasalle säännöllisesti, vähintään joka neljäs vuosi, ottaen erityisesti huomioon tekniikan kehitys sekä talouden ja ympäristön tila. Muutetut ohjelmat on toimitettava hyvissä ajoin komissiolle tiedoksi.7 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että erilliskeräyksen järjestäminen ja tarvittaessa panttijärjestelmän käyttöönotto toteutetaan tehokkaasti. Lisäksi jäsenvaltiot voivat ottaa kierrätyksen edistämiseksi käyttöön esimerkiksi taloudellisia ohjauskeinoja. Näistä toimenpiteistä on ennen niiden toteuttamista neuvoteltava asianomaisten osapuolten kanssa, niille on oltava pätevät ekologiset ja taloudelliset perusteet ja niissä on vältettävä kilpailun vääristämistä.2 Toimittaessaan 6 artiklassa tarkoitetut toimintaohjelmat tiedoksi jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tieto 1 kohdan mukaisesti toteuttamistaan toimenpiteistä.8 artikla Edellä 6 artiklassa tarkoitettujen toimintaohjelmien yhteydessä jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kuluttajille tiedotetaan yksityiskohtaisesti:a) käytettyjen paristojen ja akkujen valvomattoman käsittelyn vaaroista,b) paristojen ja akkujen sekä sellaisten laitteiden merkinnöistä, joihin paristoja ja akkuja on liitetty kiinteästi,d) menetelmistä paristojen ja akkujen poistamiseksi laitteista, joihin ne on liitetty kiinteästi.9 artikla Jäsenvaltiot eivät saa estää, kieltää tai rajoittaa tässä direktiivissä tarkoitettujen ja sen säännösten mukaisten paristojen ja akkujen saattamista markkinoille.10 artikla Komissio mukauttaa 3, 4 ja 5 artiklan ja liitteen I ja II tekniikan kehitykseen direktiivin 75/442/ETY 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.11 artikla 1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet 18 päivään syyskuuta 1992 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille.12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä, 18 päivänä maaliskuuta 1991.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. BODRY(1) EYVL N:o C 6, 7.1.1989, s. 3 jaEYVL N:o C 11, 17.1.1990, s. 6(2) EYVL N:o C 158, 26.6.1989, s. 209 jaEYVL N:o C 19, 28.1.1991(3) EYVL N:o C 194, 31.7.1989, s. 21(4) EYVL N:o L 194, 25.7.1975, s. 47(5) EYVL N:o L 78, 26.3.1991, s. 32(6) EYVL N:o L 262, 27.9.1976, s. 201(7) EYVL N:o L 375, 31.12.1985, s. 1LIITE I DIREKTIIVIN SOVELTAMISALAAN KUULUVAT PARISTOT JA AKUT 1 Paristot ja akut, jotka saatetaan markkinoille 11 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivämäärästä alkaen ja jotka sisältävät:- enemmän kuin 25 mg elohopeaa kennoa kohti, lukuun ottamatta alkalimangaaniparistoja,- enemmän kuin 0,025 painoprosenttia kadmiumia,- enemmän kuin 0,4 painoprosenttia lyijyä.2 Alkalimangaaniparistot, jotka sisältävät enemmän kuin 0,025 painoprosenttia elohopeaa ja jotka saatetaan markkinoille 11 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivämäärästä alkaen.LIITE II LAITERYHMÄT, JOIHIN 5 ARTIKLAA EI SOVELLETA 1 Sellaiset laitteet, joiden paristot on juotettu, hitsattu tai kiinnitetty muuten pysyvästi päätteisiin jatkuvan virransyötön varmistamiseksi vaativassa teollisuuskäytössä sekä tietotekniikan ja konttoritekniikan muisti- ja tietotoimintojen ylläpitämiseksi, silloin kun liitteessä I tarkoitettujen paristojen ja akkujen käyttö on teknisesti tarpeellista.2 Tieteelliseen ja ammattikäyttöön tarkoitetuissa laitteissa käytetyt viitekennot sekä paristot ja akut, jotka on asennettu lääketieteellisiin laitteisiin, joiden tarkoitus on ylläpitää elintoimintoja, ja sydämen tahdistimiin, silloin kun keskeytymätön toiminta on elintärkeätä ja vain ammattitaitoinen henkilökunta saa poistaa paristot ja akut.3 Kannettavat laitteet, joissa epäpätevän henkilöstön suorittama paristojen vaihto saattaisi muodostaa turvallisuusvaaroja käyttäjälle tai vaikuttaa laitteen toimintaan sekä ammatilliseen käyttöön tarkoitetut laitteet, joita on tarkoitus käyttää erittäin herkässä ympäristössä, esimerkiksi haihtuvien aineiden läheisyydessä.Sellaisten laitteiden mukana, joiden paristoja ja akkuja käyttäjä ei voi vaivatta vaihtaa tämän liitteen mukaisesti, on oltava ohjeet, joissa käyttäjälle kerrotaan laitteen sisältämistä ympäristölle vaarallisista paristoista ja akuista ja neuvotaan, kuinka ne voidaan turvallisesti poistaa.