Avis juridique important

|

31971L0140

Neuvoston direktiivi 71/140/ETY, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1971, viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan 9 päivänä huhtikuuta 1968 annetun direktiivin muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 071 , 25/03/1971 s. 0016 - 0018 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 3 s. 0163  Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1971(I) s. 0149  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 3 s. 0163  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1971(I) s. 0166  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 6 s. 0144  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 4 s. 0150  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 4 s. 0150

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 22 päivänä maaliskuuta 1971,viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan 9 päivänä huhtikuuta 1968 annetun direktiivin muuttamisesta (71/140/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,on kuullut talous- ja sosiaalikomiteaa asiasta,sekä katsoo, ettäviinin kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan 9 päivänä huhtikuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin(1) tiettyjä säännöksiä olisi muutettava,viiniköynnöslajikkeiden luokittelun yleisistä säännöistä 13 päivänä heinäkuuta 1970 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1388/70(2) säädetään viiniköynnöslajikkeiden viljelystä tietyillä alueilla,olisi sallittava ainoastaan niiden lajikkeiden lisäysaineiston pitäminen vapaasti kaupan, joiden viljely on hyväksytty kyseisessä jäsenvaltiossa,siksi ei ole enää tarpeen vahvistaa yhteistä lajikeluetteloa kaikista lajikkeista, joiden lisäysaineistoa voidaan vapaasti pitää kaupan yhteisössä,kussakin jäsenvaltiossa on kuitenkin tarpeen laatia luettelo lajikkeista, jotka sen alueella hyväksytään varmennettaviksi ja vakiolisäysaineiston osalta tarkastettaviksi,nämä luettelot on laadittava yhdenmukaisten sääntöjen mukaisesti, jotta hyväksyttävät lajikkeet olisivat erotettavia, pysyviä ja riittävän yhtenäisiä,lajikkeen hyväksyttävyyden tutkiminen edellyttää useiden perusteiden ja vähimmäisedellytysten vahvistamista,lisäksi olisi varmistettava, että nämä tutkimukset tehdään, jos mahdollista, samanaikaisesti kuin luokittelua varten tehtävät kokeet viljelyyn soveltuvuudesta,jos jonkin jäsenvaltion alueella ei tavallisesti lisätä viiniköynnöstä tai pidetä kaupan lisäysaineistoa, olisi säädettävä mahdollisuudesta vapauttaa tämä jäsenvaltio tämän direktiivin soveltamisesta,liitteiden ensisijaisesti teknisiä muutoksia olisi helpotettava nopealla menettelyllä,yhtä kyseisen direktiivin liitteen I teknisistä säännöksistä olisi muutettava,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan viiniköynnöksen kasvullisen lisäysaineiston pitämisestä kaupan 9 päivänä huhtikuuta 1968 annettu neuvoston direktiivi seuraavasti.2 artikla Korvataan 2 artiklan 2 kohdan säännökset seuraavasti:"2. Jäsenvaltiot voivat säätää väliaikaisena toimenpiteenä tämän direktiivin noudattamisen edellyttämien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten voimaan saattamisen jälkeen, että emokasviviljelmien tai taimitarhojen perustamiseen käytetty lisäysaineisto vastaa tämän direktiivin säännösten mukaisesti varmennettua tai tarkastettua lisäysaineistoa, jos tämä lisäysaineisto on ennen sen käyttöä tarjonnut samat takeet kuin tämän direktiivin mukaisesti varmennettu tai tarkastettu lisäysaineisto."3 artikla Korvataan 5 artikla seuraavasti:"Kunkin jäsenvaltion on tehtävä luettelo viiniköynnöslajikkeista, jotka sen alueella hyväksytään virallisesti varmennettaviksi sekä tarkastettaviksi vakiolisäysaineistona. Kaikilla on oltava mahdollisuus käyttää luetteloa. Luettelossa on mainittava tärkeimmät morfologiset ja fysiologiset ominaisuudet, joiden perusteella lajikkeet voidaan erottaa toisistaan. Niiden lajikkeiden osalta, jotka on hyväksytty 31 päivään joulukuuta 1971 mennessä, voidaan viitata virallisissa ampelografisissa julkaisuissa esiintyvään kuvaukseen."4 artikla Lisätään 5 artiklan jälkeen säännökset seuraavasti:"5 a artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että lajike hyväksytään vain, jos se on erotettava, pysyvä ja riittävän yhtenäinen.5 b artikla1. Lajike on erotettava jos, silloin kun hyväksymistä haetaan, se eroaa selvästi yhdeltä tai useammalta tärkeältä morfologiselta tai fysiologiselta ominaisuudeltaan kaikista muista kyseisessä jäsenvaltiossa hyväksytyistä tai hyväksyttäviksi esitetyistä lajikkeista.2. Lajike on pysyvä, jos se toistuvien lisäysten jälkeen vastaa lajikkeen olennaisiin ominaisuuksiin perustuvaa kuvausta.3. Lajike on riittävän yhtenäinen, jos siihen kuuluvat kasvit ovat - harvinaisia poikkeuksia lukuun ottamatta - kaikilta tätä tarkoitusta varten huomioon otettavilta ominaisuuksiltaan samanlaisia.5 c artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että muista jäsenvaltioista tulevia lajikkeita koskevat samat edellytykset kuin kansallisia lajikkeita, erityisesti hyväksymismenettelyn osalta.5 d artikla1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lajikkeet hyväksytään sellaisten virallisten kokeiden perusteella, jotka koskevat erityisesti viljelyä ja käsittävät lajikkeiden kuvaamiselle riittävän määrän ominaisuuksia. Lajikkeiden tunnistamiseen käytettyjen menetelmien on oltava täsmällisiä ja luotettavia.2. Jäljempänä 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetaan, ottaen huomioon tieteellisen ja teknisen tiedon taso:a) ominaisuudet, jotka vähintään on tutkittava;b) tutkimusten tekemistä koskevat vähimmäisedellytykset.3. Jos on tiedossa, että lajiketta pidetään kaupan toisessa valtiossa toisella nimikkeellä, tämä nimike on myös ilmoitettava luettelossa.5 e artikla1. Hyväksytyt lajikkeet on tarkastettava säännöllisesti ja virallisesti. Jos jokin varmentamiseen tai tarkastukseen hyväksymisen edellytyksistä ei enää täyty, hyväksyminen peruutetaan ja lajike poistetaan luettelosta.2. Lajikeluettelosta ja siihen tehdyistä muutoksista on ilmoitettava välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle."5 artikla Kumotaan 6 artikla.6 artikla Korvataan 12 artiklan 2 kohdan säännökset seuraavasti:"2. Jos komission 3 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti säätämät säännökset eivät ole tulleet voimaan, jäsenvaltiot voivat säätää, että tiettyjen viiniköynnöslajikkeiden lisäysaineistoa voidaan pitää kaupan määritetyistä ajankohdista alkaen ainoastaan, jos on kyse lisäysaineistosta, joka on virallisesti varmennettu peruslisäysaineistoksi tai varmennetuksi lisäysaineistoksi."7 artikla Lisätään 12 artiklan jälkeen artikla seuraavasti:"12 a artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden alueella tai osassa niiden aluetta asetuksen (ETY) N:o 1388/70 mukaisesti viljeltäviksi hyväksyttyjen viiniköynnöslajikkeiden lisäysaineistoa eivät niiden alueella koske lajikkeiden osalta mitkään kaupan pitämisen rajoitukset."8 artikla Lisätään 17 artiklan jälkeen artikla seuraavasti:"17 a artiklaNeuvosto säätää liitteisiin tehtävistä muutoksista komission ehdotuksesta ja ottaen huomioon tieteellisen ja teknisen tiedon tason."9 artikla Lisätään 18 artiklan jälkeen artiklat seuraavasti:"18 a artiklaJäsenvaltio voidaan pyynnöstä vapauttaa kokonaan tai osittain tämän direktiivin soveltamisesta 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos sen alueella ei tavallisesti lisätä viiniköynnöstä tai pidetä kaupan lisäysaineistoa.18 b artiklaTätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta kuitenkaan elävän kasviaineiston ja kukkaviljelytuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn luomisesta 27 päivänä helmikuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 234/68(1) säännösten soveltamista.(1) EYVL N:o L 55, 2.3.1968, s. 1"10 artikla Korvataan liitteen I ensimmäisen osan 5 kohta seuraavasti:"5. Peruslisäysaineiston tuottamiseen tarkoitetuista kasvustoista on poistettava haitalliset virustaudit, erityisesti viinin viuhkalehtivirus ja kierrelehtivirus. Muiden luokkien lisäysaineiston tuottamiseen tarkoitetuissa viljelmissä ei saa olla kasveja, joissa on oireita haitallisista virustaudeista."11 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1972. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä maaliskuuta 1971.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. COINTAT(1) EYVL N:o L 93, 17.4.1968, s. 15(2) EYVL N:o L 155, 16.7.1970, s. 5


Avis juridique important

|

32001L0002

Komission direktiivi 2001/2/EY, annettu 4 päivänä tammikuuta 2001, kuljetettavista painelaitteista annetun neuvoston direktiivin 1999/36/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 005 , 10/01/2001 s. 0004 - 0005

Komission direktiivi 2001/2/EY,annettu 4 päivänä tammikuuta 2001,kuljetettavista painelaitteista annetun neuvoston direktiivin 1999/36/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kuljetettavista painelaitteista 29 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/36/EY(1) ja erityisesti sen 14 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Direktiivin 1999/36/EY 3 artiklan 1 alakohdan mukaan uusien astioiden ja säiliöiden on oltava vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/55/EY(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/61/EY(3), sekä vaarallisten aineiden rautatiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/49/EY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/62/EY(5), soveltuvien säännösten mukaisia.(2) Vaarallisten tavaroiden kansainvälisistä tiekuljetuksista tehdyn eurooppalaisen sopimuksen (jäljempänä "ADR-sopimus") määräykset muutoksineen ovat direktiivin 94/55/EY liitteenä ja vaarallisten aineiden rautatiekuljetusta koskevat kansainväliset määräykset (jäljempänä "RID")(6) muutoksineen ovat direktiivin 96/49/EY liitteenä. ADR-sopimuksen ja RID:n uudet versiot tulevat voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2001.(3) Direktiivin 1999/36/EY liitteessä V vahvistetaan uusien astioiden ja säiliöiden vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa noudatettavat moduulit. Kyseiset säännökset eivät vastaa ADR-sopimuksen ja RID:n uusia versioita. Tämän vuoksi kyseistä liitettä olisi muutettava.(4) Direktiivin 1999/36/EY liitteiden mukauttamiseksi tarvittavat muutokset tehdään mainitun direktiivin 14 artiklan nojalla sen 15 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.(5) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 1999/36/EY 15 artiklassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaKorvataan direktiivin 1999/36/EY liitteessä V oleva teksti tämän direktiivin liitteessä olevalla tekstillä.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2001. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 4 päivänä tammikuuta 2001.Komission puolestaLoyola De PalacioVarapuheenjohtaja(1) EYVL L 138, 1.6.1999, s. 20.(2) EYVL L 319, 12.12.1994, s. 7.(3) EYVL L 279, 1.11.2000, s. 40.(4) EYVL L 235, 17.9.1996, s. 25.(5) EYVL L 279, 1.11.2000, s. 44.(6) Kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen (COTIF) lisäyksen B liitteessä I olevat määräykset.LIITE"LIITE VVAATIMUSTENMUKAISUUDEN ARVIOINNISSA NOUDATETTAVAT MODUULITSeuraavassa taulukossa esitetään, mitä liitteessä IV olevan I osan vaatimustenmukaisuuden arvioinnin moduuleja on noudatettava 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kuljetettavien painelaitteiden osalta.>TAULUKON PAIKKA>Huom. 1.Valmistajan on sovellettava valintansa mukaan kuljetettaviin painelaitteisiin yhtä niistä vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyistä, jotka on tarkoitettu sovellettaviksi kyseisten painelaitteiden luokkaan. Astioiden tai kuljetuksessa käytettävien niihin liittyvien venttiilien ja muiden lisälaitteiden osalta valmistaja voi myös halutessaan soveltaa jotakin korkeampia luokkia varten tarkoitettua menettelyä.Huom. 2.Laadunvarmistusmenettelyjen yhteydessä ilmoitetun laitoksen on ennalta ilmoittamatta tarkastuskäyntiä tehdessään otettava laitteesta näytekappale valmistus- tai varastotiloista tehdäkseen tai teettääkseen tämän direktiivin vaatimusten noudattamista koskevan tarkastuksen. Tätä tarkoitusta varten valmistajan on ilmoitettava suunniteltu tuotantoaikataulu ilmoitetulle laitokselle. Ilmoitetun laitoksen on tehtävä vähintään kaksi käyntiä ensimmäisen valmistusvuoden aikana. Ilmoitettu laitos määrittää seuraavien käyntien väliajat liitteessä IV olevan I osan asiaa koskevien moduulien 4.4 kohdassa asetettujen vaatimusten perusteella."


Avis juridique important

|

31999L0077

Komission direktiivi 1999/77/EY, annettu 26 päivänä heinäkuuta 1999, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden (asbesti) markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY liitteen I mukauttamisesta tekniikan kehitykseen kuudennen kerran (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 207 , 06/08/1999 s. 0018 - 0020

KOMISSION DIREKTIIVI 1999/77/EY,annettu 26 päivänä heinäkuuta 1999,tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden (asbesti) markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY liitteen I mukauttamisesta tekniikan kehitykseen kuudennen kerran(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 1999/43/EY(2), ja erityisesti sen 2 a artiklan, joka on lisätty neuvoston direktiivillä 89/678/ETY(3),sekä katsoo, että1) asbestin ja sitä sisältävien tuotteiden käyttö voi kuitujen vapautuessa aiheuttaa asbestoosia, mesotelioomaa ja keuhkosyöpää; näiden aineiden markkinoille saattamista ja käyttöä on sen vuoksi rajoitettava mahdollisimman tiukasti,2) neuvoston direktiivissä 83/478/ETY(4), jolla muutetaan viidennen kerran direktiiviä 76/769/ETY, kielletään kolmea poikkeusta lukuun ottamatta krokidoliitin ja sitä sisältävien tuotteiden markkinoille saattaminen ja käyttö; samassa direktiivissä säädetään kaikkien asbestikuituja sisältävien tuotteiden pakollisista merkinnöistä,3) neuvoston direktiivissä 85/610/ETY(5), jolla muutetaan seitsemännen kerran direktiiviä 76/769/ETY, kielletään asbestikuitujen markkinoille saattaminen ja käyttö leluissa, ruiskuttamalla käytettäväksi tarkoitetuissa materiaaleissa ja valmisteissa, tuotteissa, joita myydään jauheena vähittäiskaupassa, tupakointituotteissa, katalyyttilämmittimissä, maaleissa ja lakoissa,4) komission direktiivissä 91/659/ETY(6), jolla direktiivin 76/769/ETY liite I mukautetaan tekniikan kehitykseen, kielletään amfiboliasbestikuitujen ja sitä sisältävien tuotteiden markkinoille saattaminen ja käyttö; samassa direktiivissä kielletään krysotiiliasbestikuitujen ja sitä sisältävien tuotteiden markkinoille saattaminen ja käyttö 14 tuoteluokan osalta,5) Myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa kuultiin krysotiiliasbestin ja sen korvaavien tuotteiden terveysvaikutuksista,6) useimpiin krysotiiliasbestin jäljellä oleviin käyttötarkoituksiin on nyt saatavana korvaavia tai vaihtoehtoisia tuotteita, joita ei luokitella syöpää aiheuttaviksi aineiksi ja joita pidetään vaarattomampina,7) sellaista altistumisen raja-arvoa ei ole vielä määritetty, jonka alla krysotiiliasbesti ei aiheuta syöpäriskejä,8) työntekijöiden ja muiden asbestia sisältävien tuotteiden käyttäjien altistumista on erittäin vaikea valvoa, altistuminen voi ajoittain ylittää huomattavasti nykyiset raja-arvot ja tämä altistumisluokka aiheuttaa nyt suurimmat riskit asbestiperäisten sairauksien kehittymiselle,9) tehokas keino suojella ihmisten terveyttä on kieltää krysotiiliasbestikuitujen ja niitä sisältävien tuotteiden käyttö,10) asbestin ja sen korvaavien tuotteiden tieteellinen tuntemus kehittyy jatkuvasti; komissio pyytää tämän vuoksi myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa tarkastelemaan edelleen kaikkea asiaankuuluvaa uutta tieteellistä tietoa krysotiiliasbestin ja sen korvaavien tuotteiden terveysriskeistä ennen 1 päivää tammikuuta 2003; tässä tarkastelussa otetaan huomioon myös muut tämän direktiivin näkökohdat, erityisesti poikkeukset, teknisen kehityksen kannalta; komissio ehdottaa tarvittaessa aiheellisia muutoksia lainsäädäntöön,11) vaaditaan sopeutumiskausi krysotiiliasbestin ja sitä sisältävien tuotteiden markkinoille saattamisen ja käytön lopettamiselle; olemassa olevien elektrolyysilaitteiden kalvojen osalta sopeutumiskauden on oltava pitempi, koska altistumisriski on erittäin alhainen ja tarvitaan enemmän aikaa sopivien vaihtoehtojen kehittämiseksi tässä turvallisuuden kannalta kriittisessä sovelluksessa; komissio tarkistaa tämän poikkeuksen ennen 1 päivää tammikuuta 2008 kuultuaan myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevää tiedekomiteaa,12) tämä direktiivi ei vaikuta toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi annettuun neuvoston direktiiviin 89/391/ETY(7) eikä mainitun direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin erityisdirektiiveihin, erityisesti työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annettuun neuvoston direktiiviin 90/394/ETY(8), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/42/EY(9).13) neuvoston direktiivi 91/382/ETY(10), jolla muutetaan työntekijöiden suojelemisesta asbestialtistukseen työssä liittyviltä vaaroilta annettua direktiiviä 83/477/ETY, luo kehyksen työntekijöiden asbestipölylle altistumisen valvomiseksi,14) tämä direktiivi ei vaikuta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen jarrulaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 71/320/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen annettuun komission direktiiviin 98/12/EY(11),15) tämän direktiivin säännökset ovat vaarallisten aineiden ja valmisteiden kaupan teknisten esteiden poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamista tekniseen kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMukautetaan tekniikan kehitykseen direktiivin 76/769/ETY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivään tammikuuta 2005 mennessä, ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten tällaiset viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.3. Tämän direktiivin tulosta voimaan 1 päivään tammikuuta 2005 jäsenvaltiot eivät saa saattaa markkinoille krysotiiliasbestin uusia sovelluksia alueillaan.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 26 päivänä heinäkuuta 1999.Komission puolestaKarel VAN MIERTKomission jäsen(1) EYVL L 262, 27.9.1976, s. 24.(2) EYVL L 166, 1.7.1999, s. 87.(3) EYVL L 398, 30.12.1989, s. 24.(4) EYVL L 263, 24.9.1983, s. 33.(5) EYVL L 375, 31.12.1985, s. 1.(6) EYVL L 363, 31.12.1991, s. 36.(7) EYVL L 183, 29.6.1989, s. 1.(8) EYVL L 196, 26.7.1990, s. 1.(9) EYVL L 179, 8.7.1997, s. 4.(10) EYVL L 206, 29.7.1991, s. 16.(11) EYVL L 81, 18.3.1998, s. 1.LIITEKorvataan direktiivin 76/769/ETY liitteessä I oleva 6 kohta seuraavalla tekstillä: >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

32002L0050

Komission direktiivi 2002/50/EY, annettu 6 päivänä kesäkuuta 2002, kuljetettavista painelaitteista annetun neuvoston direktiivin 1999/36/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 149 , 07/06/2002 s. 0028 - 0028

Komission direktiivi 2002/50/EY,annettu 6 päivänä kesäkuuta 2002,kuljetettavista painelaitteista annetun neuvoston direktiivin 1999/36/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kuljetettavista painelaitteista 29 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/36/EY(1) ja erityisesti sen 14 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Komission direktiivillä 2001/2/EY(2) muutettiin direktiivissä 1999/36/EY säädettyjä sertifiointimenettelyjä sen suhteen, mitä moduuleja on noudatettava uusien astioiden ja säiliöiden vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa.(2) Kyseisiä moduuleja olisi muutettava niiden johdonmukaistamiseksi.(3) Direktiivin 1999/36/EY liitettä IV olisi muutettava vastaavasti.(4) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat vaarallisten aineiden kuljetuksia käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaKorvataan liitteessä IV olevan I osan D-moduulin 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä, 3.1 alakohdan toisen alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa ja 3.2 alakohdan ensimmäisessä alakohdassa ilmaisu "EY-tyyppitarkastustodistus" ilmaisulla "EY-tyyppitarkastustodistus tai EY-suunnitelmatarkastustodistus".2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 6 päivänä kesäkuuta 2002.Komission puolestaLoyola De PalacioVarapuheenjohtaja(1) EYVL L 138, 1.6.1999, s. 20.(2) EYVL L 5, 10.1.2001, s. 4.


Avis juridique important

|

32001L0093

Komission direktiivi 2001/93/EY, annettu 9 päivänä marraskuuta 2001, sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun direktiivin 91/630/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 316 , 01/12/2001 s. 0036 - 0038

Komission direktiivi 2001/93/EY,annettu 9 päivänä marraskuuta 2001,sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista annetun direktiivin 91/630/ETY muuttamisestaEUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista 19 päivänä marraskuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/630/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna, ja erityisesti sen 5 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Eläinlääkintäalan tiedekomitea antoi direktiivin 91/630/ETY 6 artiklan mukaisesti 30 päivänä syyskuuta 1997 lausunnon voimaperäisessä tuotannossa pidettävien sikojen hyvinvoinnista.(2) Tuotantoeläinten suojelua koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen perustuvassa, tuotantoeläinten suojelusta 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetussa neuvoston direktiivissä 98/58/EY(2) vahvistetaan kaikkiin tuotantoeläimiin sovellettavat yhteisön säännökset eläinsuojien rakentamista koskevien vaatimusten sekä niiden eristämistä, lämmitystä ja ilmastointia koskevien edellytysten ja laitteita ja karjaa koskevien tarkastusten osalta. Näitä seikkoja on tämän vuoksi tarpeen käsitellä direktiivin 91/630/ETY liitteessä silloin, kun on vahvistettava yksityiskohtaisempia vaatimuksia.(3) Kun sikoja pidetään ryhmissä, niiden suojelemiseksi ja hyvinvoinnin parantamiseksi olisi toteutettava asianmukaisia hoitotoimenpiteitä.(4) Hännän katkaisu, hampaiden katkaisu tai hampaiden hiominen aiheuttavat sioille välitöntä ja joskus pitkittynyttä kipua. Kastrointi aiheuttaa todennäköisesti pitkittynyttä kipua, joka on pahempi, jos kudokset ovat repeytyneet. Nämä toimet haittaavat näin ollen sikojen hyvinvointia, varsinkin jos niiden suorittajana on epäpätevä ja kokematon henkilö. Tästä syystä olisi vahvistettava säännöt, joilla taataan paremmat käytännöt.(5) Edellä mainitussa eläinlääkintäalan tiedekomitean raportissa suositeltiin, että porsaita ei pitäisi niiden hyvinvointiin liittyvistä syistä vieroittaa emostaan ennen 28 päivän ikää, paitsi siinä tapauksessa, että vieroittamatta jättäminen on vahingollista emakon tai porsaiden terveydelle tai mikäli varhaisempi vieroittaminen edistää porsaiden terveyttä.(6) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän eläinlääkintäkomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivin 91/630/ETY liite tämän direktiivin liitteellä.2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 9 päivänä marraskuuta 2001.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 340, 11.12.1991, s. 33.(2) EYVL L 221, 8.8.1998, s. 23.LIITEI LUKUYLEISET EDELLYTYKSETDirektiivin 98/58/EY liitteen asiaa koskevien säännösten lisäksi on noudatettava seuraavia vaatimuksia:1. Rakennuksen siinä osassa, jossa sikoja pidetään, on vältettävä jatkuvaa melua, joka ylittää 85 desibelin voimakkuuden. Jatkuvaa tai äkillistä melua on vältettävä.2. Sioille on tarjottava vähintään 40 luksin valaistus vähintään 8 tunnin ajan päivässä.3. Sioille varatut eläinsuojat on rakennettava siten, että kullakin sialla- on pääsy makuualueelle, joka on fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja lämpötilaltaan miellyttävä ja asianmukaisesti viemäröity ja puhdas, mikä antaa kaikille eläimille mahdollisuuden levätä samaan aikaan,- on mahdollisuus levätä ja päästä ylös ongelmitta,- on mahdollisuus nähdä muita sikoja; emakot ja nuoret emakot voidaan kuitenkin viikkoa ennen oletettua porsimisaikaa ja porsimisen ajan pitää muilta eläimiltä näkymättömissä.4. Sen estämättä mitä 3 artiklan 5 kohdassa säädetään, sioilla on oltava jatkuvasti saatavillaan riittävä määrä materiaaleja kunnolla tutkittavaksi ja viihdykkeeksi, esim. olkia, heinää, puuta, sahajauhoa, herkkusienikompostia, turvetta tai vastaavien sekoitusta, joka ei vaaranna eläinten terveyttä.5. Lattiat eivät saa olla liukkaita tai epätasaisia, jotta siat eivät vahingoittaisi itseään, ja niiden on oltava siten suunnitellut, etteivät ne aiheuta sioille loukkaantumisia tai kärsimyksiä. Niiden on oltava sopivat sikojen kokoon ja painoon nähden ja jos kuiviketta ei ole, muodostettava vahva, tasainen ja vakaa pinta.6. Kaikki siat on ruokittava vähintään kerran päivässä. Kun siat ruokitaan ryhmässä eivätkä ne saa rehua mielin määrin, tai kun automaattinen ruokintalaite ruokkii eläimet yksittäin, kunkin sian on saatava ruokaa samanaikaisesti muiden ryhmän eläinten kanssa.7. Kaikkien yli kahden viikon ikäisten sikojen on saatava jatkuvasti ja riittävästi raikasta vettä.8. Kaikki toimenpiteet, joiden tarkoitus on muu kuin terapeuttinen tai diagnostinen tai jotka suoritetaan sikojen tunnistamiseksi asiaa koskevan lainsäädännön mukaisesti ja joiden seurauksena arka ruhonosa vahingoittuisi tai häviäisi tai luun rakenne muuttuisi, kielletään seuraavin poikkeuksin:- enintään seitsemän päivän ikäisten porsaiden kulmahampaiden yhtenäinen pienentäminen hiomalla tai katkaisemalla; hionnasta on jäätävä vahingoittumaton sileä pinta; karjujen torahampaita voidaan tarvittaessa lyhentää muiden eläinten loukkaantumisten estämiseksi tai turvallisuussyistä,- hännän osan katkaisu,- urosten kastrointi muilla keinoilla kuin kudoksia repimällä,- kärsän rengastus ainoastaan, jos eläimiä pidetään ulkotarhoissa ja kansallista lainsäädäntöä noudattaen.Hännän katkaisua tai kulmahampaiden lyhentämistä ei saa tehdä rutiininomaisesti vaan ainoastaan kun on todisteita siitä, että emakoiden nisissä tai muiden sikojen korvissa tai hännissä on vammoja. Ennen näiden toimenpiteiden suorittamista on toteutettava muita toimenpiteitä hännänpurennan ja muun häiriökäyttäytymisen estämiseksi kasvatusympäristön ja eläintiheyden mukaan. Tästä syystä riittämättömät kasvatusympäristöolot tai hoitojärjestelmät on muutettava.Edellä tarkoitetut toimenpiteet voi toteuttaa ainoastaan eläinlääkäri tai direktiivin 91/630/ETY 5 artiklan mukaisesti koulutettu henkilö, jolla on kokemusta kyseisten toimenpiteiden suorittamisesta asianmukaisesti ja hygieenisesti. Jos kastrointi tai hännän katkaisu suoritetaan porsaan seitsemännen elinpäivän jälkeen, ainoastaan eläinlääkäri voi toteuttaa toimenpiteen käyttämällä anestesiaa ja täydentävää pitkäkestoista puudutusainetta.II LUKUERI SIKALUOKKIA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSETA. KARJUTKarjujen karsinat on sijoitettava ja rakennettava siten, että karjut voivat niissä kääntyä sekä havaita muiden sikojen ääntelyt, hajut ja hahmot. Aikuisen karjun käytettävissä olevan vapaan lattiatilan on oltava vähimmäiskooltaan 6 neliömetriä.Silloin kun karsinaa käytetään myös luonnolliseen lisääntymiseen, aikuisen karjun käytettävissä olevan lattiatilan täytyy olla vähintään 10 neliömetriä ja karsinan on oltava kaikista esteistä vapaana. Tätä säännöstä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2003 kaikkiin uusiin tai uusittuihin tiloihin taikka tämän päivämäärän jälkeen ensimmäisen kerran käytettyihin tiloihin; 1 päivästä tammikuuta 2005 alkaen tätä säännöstä sovelletaan kaikkiin tiloihin.B. EMAKOT JA NUORET EMAKOT1. On toteutettava toimenpiteitä aggressiivisen käyttäytymisen vähentämiseksi ryhmissä.2. Kantaville emakoille ja nuorille emakoille on tarpeen vaatiessa suoritettava käsittely sisäisiä ja ulkoisia loisia vastaan. Kantavat emakot ja nuoret emakot on puhdistettava kaikesta liasta, jos ne laitetaan porsitushäkkiin.3. Porsiville emakoille ja nuorille emakoille on annettava viikkoa ennen oletettua porsimisaikaa riittävästi sopivaa materiaalia pesän rakentamista varten, paitsi jos tämä ei ole asianomaisessa laitoksessa käytettävässä lietelantajärjestelmässä teknisesti toteutettavissa.4. Emakon tai nuoren emakon taakse on järjestettävä tilaa luonnolliselle tai autetulle porsimiselle.5. Porsituskarsinat, joissa emakot voivat liikkua vapaasti, on varustettava porsaita suojaavilla järjestelmillä kuten porsasaidoilla.C. PORSAAT1. Sellaisen osan kokonaispinta-alasta, joka on riittävä kaikkien eläinten maata yhtäaikaisesti, on oltava kiinteäpohjainen tai se on katettava matolla, oljilla taikka muulla soveltuvalla materiaalilla.2. Kun käytetään porsitushäkkiä, on porsaille varattava tarpeeksi tilaa, jotta ne voidaan imettää vaikeuksitta.3. Porsaita ei saa vieroittaa emostaan ennen 28 päivän ikää, paitsi jos vieroittamatta jättäminen on vahingollista emakon tai porsaan hyvinvoinnille tai terveydelle. Porsaat voidaan kuitenkin vieroittaa jopa seitsemän päivää aikaisemmin, jos ne siirretään erityistiloihin, jotka tyhjennetään, puhdistetaan perusteellisesti ja desinfioidaan ennen uuden ryhmän tuloa ja jotka pidetään erillään emakoiden tiloista, jotta minimoidaan riski tautien tarttumisesta porsaisiin.D. VIEROITETUT SIAT JA TUOTANTOSIAT1. Jos siat kasvatetaan ryhmissä, on toteutettava toimenpiteitä sellaisten tappeluiden välttämiseksi, jotka eivät kuulu normaaliin käyttäytymiseen.2. Siat olisi kasvatettava ryhmissä, joita yhdistellään mahdollisimman vähän. Jos toisilleen tuntemattomia sikoja on pakko yhdistää, tämän olisi tapahduttava mahdollisimman nuorena ja mielellään ennen vieroittamista tai korkeintaan viikko sen jälkeen. Kun sikaryhmiä yhdistetään, sioille on tarjottava riittävät mahdollisuudet paeta ja piiloutua muilta sioilta.3. Kun havaitaan merkkejä kovista tappeluista, niiden syyt on viipymättä selvitettävä ja toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä, joihin kuuluu esimerkiksi olkien riittävä tarjoaminen eläimille jos mahdollista, tai muiden virikemateriaalien tarjoaminen. Vaarassa olevat eläimet tai erityisen vihamielisesti käyttäytyvät yksilöt on pidettävä erillään ryhmästä.4. Sikaryhmien yhdistämisen helpottamiseksi tarkoitettujen rauhoittavien lääkkeiden käyttö on rajoitettava poikkeuksellisiin olosuhteisiin, ja se edellyttää eläinlääkärin kuulemista.


title: Neuvoston direktiivi 2011/64/EU, annettu 21 päivänä kesäkuuta 2011 , valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista

text:
               5.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 176/24

         NEUVOSTON DIREKTIIVI 2011/64/EU,
   annettu 21 päivänä kesäkuuta 2011,
   valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista
   (kodifikaatio)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
   ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,
   noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Savukkeiden verojen lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/79/ETY (1), muun valmistetun tupakan kuin savukkeiden verojen lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/80/ETY (2) ja muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 27 päivänä marraskuuta 1995 annettua neuvoston direktiiviä 95/59/EY (3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (4). Sen vuoksi mainitut direktiivit olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava kokoamalla ne yhdeksi säädökseksi.

               (2)

               Tupakkatuotteita koskevan unionin verolainsäädännön on varmistettava sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja samalla Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 168 artiklassa edellytetty korkeatasoinen terveyden suojelu ottaen huomioon, että tupakkatuotteista voi olla vakavaa haittaa terveydelle ja että unioni on Maailman terveysjärjestön tupakoinnin torjuntaa koskevan puitesopimuksen osapuoli. Olisi otettava huomioon vallitseva tilanne kunkin eri valmistetun tupakkalajin kohdalla.

               (3)

               Yksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tavoitteista on ylläpitää taloudellista liittoa, joka ominaisuuksiltaan vastaa sisämarkkinoita ja jossa harjoitetaan tervettä kilpailua. Valmistetun tupakan alalla tämän tavoitteen toteutuminen edellyttää, ettei jäsenvaltioiden tämän alan tuotteiden kulutukseen kohdistama verotus vääristä kilpailun edellytyksiä eikä estä näiden tuotteiden vapaata liikkuvuutta unionissa.

               (4)

               Valmistetun tupakan eri lajit, jotka eroavat toisistaan ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan, olisi määriteltävä.

               (5)

               Savukkeiksi käärittävä hienoksi leikattu tupakka ja muu piippu- ja savuketupakka olisi erotettava toisistaan.

               (6)

               Tupakkakääröjä, jotka yksinkertaisen käsin tapahtuvan käsittelyn jälkeen voidaan polttaa sellaisenaan, olisi myös pidettävä savukkeina näiden tuotteiden verotuksen yhtenäisyyden vuoksi.

               (7)

               Valmistajan käsitettä olisi täsmennettävä tarkoittamaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka tosiasiallisesti valmistaa tupakkatuotteita ja vahvistaa korkeimman vähittäismyyntihinnan kussakin jäsenvaltiossa, jossa kyseiset tuotteet on tarkoitettu luovutettaviksi kulutukseen.

               (8)

               Yhtenäisen ja oikeudenmukaisen verotuksen varmistamiseksi savukkeiden, sikareiden ja pikkusikareiden sekä muun piippu- ja savuketupakan määritelmä olisi vahvistettava siten, että pituuden perusteella kahtena tai useampana savukkeena pidettäviä tupakkakääröjä pidetään valmisteverotuksessa kahtena tai useampana savukkeena, savuketta monin tavoin muistuttavaa sikaria pidetään valmisteverotuksessa savukkeena, savukkeiksi käärittävää hienoksi leikattua tupakkaa monin tavoin muistuttavaa piippu- ja savuketupakkaa pidetään valmisteverotuksessa hienoksi leikattuna tupakkana ja tupakanjätteet määritellään selvästi. Ottaen huomioon ne taloudelliset vaikeudet, joita välittömästä täytäntöönpanosta voisi aiheutua Saksan ja Unkarin asiaankuuluville toimijoille, Saksalle ja Unkarille olisi annettava lupa lykätä sikareiden ja pikkusikareiden määritelmän soveltamista 1 päivään tammikuuta 2015.

               (9)

               Valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisella on erityisesti saatava estetyksi verotuksen vaikutuksia vääristämästä samaan ryhmään kuuluvilla valmistetun tupakan eri luokilla käytävää kilpailua ja siten saatava jäsenvaltioiden kansallisia markkinoita avatuksi.

               (10)

               Kilpailun asettamat vaatimukset edellyttävät järjestelmää, jossa hinnat vahvistetaan vapaasti kaikille valmistetun tupakan ryhmille.

               (11)

               Savukkeiden valmisteveron rakenteeseen on kuuluttava tuoteyksikkökohtaisesti lasketun erityisen osan lisäksi vähittäismyyntihintaan kaikkine veroineen perustuva suhteellinen osa. Savukkeisiin sovellettavalla liikevaihtoverolla on sama vaikutus kuin arvon perusteella kannettavalla valmisteverolla, mikä pitäisi ottaa huomioon vahvistettaessa valmisteveron erityisen osan ja kokonaisveromäärän välinen suhde.

               (12)

               Jäsenvaltioille olisi annettava tehokkaat keinot kantaa savukkeista erityis- tai vähimmäisvalmistevero, jotta varmistetaan, että ainakin tiettyä veron vähimmäismäärää sovelletaan koko unionissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta veron sekarakennetta ja valmisteveron erityisen osan suurinta sallittua prosentuaalista osuutta kokonaisveromäärästä.

               (13)

               Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan edistämiseksi on vahvistettava vähimmäisvalmisteverot valmistetun tupakan kaikille luokille.

               (14)

               Savukkeiden osalta olisi varmistettava tasavertaiset kilpailuolosuhteet valmistajille, tupakkamarkkinoiden jakautumista olisi vähennettävä ja terveystavoitteita olisi korostettava. Hintaan liittyvän vähimmäisvaatimuksen olisi täten viitattava vähittäismyyntihinnan painotettuun keskiarvoon, kun taas rahamääräistä vähimmäisvaatimusta pitäisi voida soveltaa kaikkiin savukkeisiin. Samoista syistä vähittäismyyntihinnan painotettua keskiarvoa olisi käytettävä viitearvona myös silloin, kun määritellään erityisvalmisteveron osuutta kokonaisveromäärästä.

               (15)

               Kun kyse on erityisesti savukkeista, jotka ovat selvästi suurin tupakkatuoteluokka, sekä savukkeiksi käärittävästä hienoksi leikatusta tupakasta, jäsenvaltioiden välillä on hintojen ja valmisteverotasojen osalta edelleen huomattavia eroja, jotka voivat haitata sisämarkkinoiden toimintaa. Jäsenvaltioissa sovellettavien verotasojen tietty lähentäminen auttaisi vähentämään petoksia ja salakuljetusta unionissa.

               (16)

               Tällainen lähentäminen auttaisi myös varmistamaan korkeatasoisen ihmisten terveyden suojelun. Verotuksen taso on merkittävä tekijä tupakkatuotteiden hinnoissa, jotka puolestaan vaikuttavat kuluttajien tupakointitapoihin. Petokset ja salakuljetus vievät pohjaa erityisesti savukkeiden ja savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan verolliselta hintatasolta ja vaarantavat siten tupakoinnin torjunnan ja terveydensuojelun tavoitteiden saavuttamisen.

               (17)

               Muiden tuotteiden kuin savukkeiden osalta olisi saatava aikaan yhdenmukainen verotaso kaikille samaan valmistetun tupakan ryhmään kuuluville tuotteille. Sisämarkkinoiden toiminnan kannalta olisi tarkoituksenmukaisinta vahvistaa yleinen vähimmäisvalmistevero, joka ilmoitetaan prosentteina tai määrinä kilogrammaa tai kappalemäärää kohti.

               (18)

               Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan osalta unionin hintaan liittyvä vähimmäisvaatimus olisi ilmaistava siten, että vaikutukset ovat samanlaiset kuin savukkeiden osalta, ja sen viitearvoksi olisi otettava vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo.

               (19)

               On tarpeen saattaa savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähimmäisverotasot lähemmäksi savukkeisiin sovellettavia vähimmäisverotasoja, jotta näiden kahden tuotteen välinen kilpailu, joka on nähtävissä todetuissa kulutustottumuksissa, ja molempien yhtä haitalliset ominaisuudet voidaan ottaa paremmin huomioon.

               (20)

               Portugalille olisi annettava mahdollisuus soveltaa alennettua valmisteveron määrää pienten tuottajien valmistamiin ja Azorien ja Madeiran kaikkein syrjäisimmillä alueilla kulutettaviin savukkeisiin.

               (21)

               Siirtymäkausien ansiosta jäsenvaltioiden pitäisi voida mukautua joustavasti yleisen valmisteveron tasoihin ja siten rajoittaa mahdollisia sivuvaikutuksia.

               (22)

               Korsikan taloudellisen ja sosiaalisen tasapainon järkkymisen estämiseksi on tarpeen ja perusteltua säätää 31 päivään joulukuuta 2015 saakka sovellettavasta poikkeuksesta, jonka nojalla Ranska voi soveltaa Korsikassa kulutukseen luovutettuihin savukkeisiin ja muuhun valmistettuun tupakkaan kansallista valmisteverokantaa alhaisempaa verokantaa. Mainittuun ajankohtaan mennessä Korsikassa kulutukseen luovutetun valmistetun tupakan verosäännöt olisi saatettava täysin yhdenmukaiseksi manner-Ranskassa sovellettavien sääntöjen kanssa. Liian jyrkkää muutosta olisi kuitenkin vältettävä, ja sen vuoksi olisi syytä toteuttaa nykyisin Korsikassa kannettavan savukkeiden ja savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan valmisteveron asteittainen korotus.

               (23)

               Useimmat jäsenvaltiot vapauttavat tietyn valmistetun tupakan valmisteverosta tai palauttavat siitä maksetun valmisteveron tupakan käyttötarkoituksen perusteella, ja tiettyjen käyttötarkoitusten perusteella myönnettävät valmisteverovapautukset tai valmisteveron palautukset olisi vahvistettava tässä direktiivissä.

               (24)

               Olisi säädettävä menettely jonka avulla voidaan määräajoin tarkistaa tässä direktiivissä säädetyt verokannat tai veron määrät komission kertomuksen perusteella, ottaen huomioon kaikki asianmukaiset seikat.

               (25)

               Tällä direktiivillä ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1   LUKU

      KOHDE

   1 artikla
   Tässä direktiivissä vahvistetaan yleiset periaatteet jäsenvaltioiden valmistetusta tupakasta kantaman valmisteveron rakenteen ja verokantojen yhdenmukaistamiseksi.
   2   LUKU

      MÄÄRITELMÄT

   2 artikla
   1.   Tässä direktiivissä valmistetulla tupakalla tarkoitetaan:

               a)

               savukkeita;

               b)

               sikareita ja pikkusikareita;

               c)

               piippu- ja savuketupakkaa:

                           i)

                           savukkeiksi käärittävää hienoksi leikattua tupakkaa;

                           ii)

                           muuta piippu- ja savuketupakkaa.

         2.   Savukkeina sekä piippu- ja savuketupakkana on pidettävä tuotteita, jotka koostuvat kokonaan tai osittain muista aineksista kuin tupakasta mutta jotka muuten täyttävät 3 artiklassa tai 5 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset.
   Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, tupakkaa sisältämättömiä tuotteita ei ole pidettävä valmistettuna tupakkana, jos niitä käytetään ainoastaan lääkintätarkoituksiin.
   3.   Tämän artiklan 2 kohdassa ja 3, 4 ja 5 artiklassa tarkoitetut määritelmät eivät rajoita mainituissa artikloissa tarkoitettujen tuotteiden eri ryhmiin sovellettavien verotusjärjestelmien tai -tasojen määräämistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta olemassa olevien unionin säännösten soveltamista.
   3 artikla
   1.   Tässä direktiivissä savukkeilla tarkoitetaan:

               a)

               sellaisenaan poltettavia tupakkakääröjä, jotka eivät ole 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sikareita tai pikkusikareita;

               b)

               tupakkakääröjä, jotka yksinkertaisen muun kuin teollisen käsittelyn avulla työnnetään savukepaperista valmistettuihin hylsyihin;

               c)

               tupakkakääröjä, jotka yksinkertaisen muun kuin teollisen käsittelyn avulla kääritään savukepapereihin.

         2.   Valmisteverotuksessa 1 kohdassa tarkoitettua tupakkakääröä on pidettävä kahtena savukkeena, jos se ilman suodatinta tai holkkia on pitempi kuin 8 senttimetriä mutta enintään 11 senttimetriä, kolmena savukkeena, jos se ilman suodatinta tai holkkia on pitempi kuin 11 senttimetriä mutta enintään 14 senttimetriä, ja niin edelleen.
   4 artikla
   1.   Tässä direktiivissä seuraavia pidetään sikareina tai pikkusikareina, jos niitä voidaan ja, ottaen huomioon niiden ominaisuudet ja kuluttajien tavanomaiset odotukset, niitä on yksinomaisesti tarkoitus polttaa sellaisenaan:

               a)

               tupakkakääröt, joissa on luonnontupakasta valmistettu peitelehti;

               b)

               tupakkakääröt, joiden täytteenä on riivitty sekoitus ja joissa on sikarin tavanomaista väriä oleva peitelehti, joka on valmistettu rekonstruoidusta tupakasta ja joka peittää koko tuotteen ja tapauksen mukaan myös suodattimen – ei kuitenkaan holkkia silloin kun kyseessä ovat holkilla varustetut sikarit – jos näiden tupakkakääröjen kappalepaino ilman suodatinta tai holkkia on vähintään 2,3 grammaa ja enintään 10 grammaa ja jos ympärysmitta vähintään kolmannekselta niiden pituutta on vähintään 34 millimetriä.

         2.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Saksa ja Unkari saavat jatkaa seuraavan alakohdan soveltamista 31 päivään joulukuuta 2014.
   Sikareina tai pikkusikareina pidetään sellaisenaan poltettavia

               a)

               tupakkakääröjä, jotka koostuvat kokonaan luonnontupakasta;

               b)

               tupakkakääröjä, joissa on luonnontupakasta valmistettu peitelehti;

               c)

               tupakkakääröjä, joiden täytteenä on riivitty sekoitus ja joissa on sikarin tavanomaista väriä oleva peitelehti, joka kattaa koko tuotteen, tapauksen mukaan suodatin (poikkeuksena sikarit, joissa on holkki) sekä käärelehti mukaan luettuina, jotka molemmat valmistetaan rekonstruoidusta tupakasta, jos näiden tupakkakääröjen kappalepaino ilman suodatinta tai holkkia on vähintään 1,2 grammaa ja jos peitelehti on kierretty vähintään 30 asteen terävään kulmaan sikarin pituusakseliin nähden;

               d)

               tupakkakääröjä, joiden täytteenä on riivitty sekoitus ja joissa on sikarin tavanomaista väriä oleva peitelehti, joka on valmistettu rekonstruoidusta tupakasta ja kattaa koko tuotteen, tapauksen mukaan suodatin mukaan luettuna (poikkeuksena sikarit, joissa on holkki), jos näiden tupakkakääröjen kappalepaino ilman suodatinta tai holkkia on vähintään 2,3 grammaa ja jos ympärysmitta vähintään kolmannekselta niiden pituutta on vähintään 34 millimetriä.

         3.   Tuotteita, jotka koostuvat osittain muista aineksista kuin tupakasta mutta muuten täyttävät 1 kohdassa säädetyt edellytykset, on pidettävä sikareina ja pikkusikareina.
   5 artikla
   1.   Tässä direktiivissä piippu- ja savuketupakalla tarkoitetaan:

               a)

               leikattua tai muutoin paloiteltua, riivittyä tai laatoiksi puristettua tupakkaa, jota voidaan polttaa ilman teollista lisävalmistusta;

               b)

               vähittäismyyntipakkauksiin pakattuja tupakanjätteitä, joita 3 artikla ja 4 artiklan 1 kohta eivät koske ja joita voidaan polttaa. Tässä artiklassa tupakanjätteillä tarkoitetaan tupakanlehtien jäännöksiä ja tupakan jalostuksesta tai tupakkatuotteiden valmistuksesta syntyviä sivutuotteita.

         2.   Savukkeiksi käärittävänä hienoksi leikattuna tupakkana on pidettävä piippu- ja savuketupakkaa, jonka leikkeistä enemmällä kuin 25 painoprosentilla on pienempi kuin 1,5 millimetrin poikkileikkaus.
   Lisäksi jäsenvaltiot voivat pitää savukkeiksi käärittävänä hienoksi leikattuna tupakkana piippu- ja savuketupakkaa, jonka leikkeistä enemmällä kuin 25 painoprosentilla on vähintään 1,5 millimetrin poikkileikkaus ja joka on myyty tai tarkoitettu myytäväksi savukkeiksi käärittäväksi.
   6 artikla
   Valmistajana on pidettävä unioniin sijoittautunutta luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka valmistaa tupakkaa vähittäismyyntiä varten viimeistellyiksi valmiiksi tuotteiksi.
   3   LUKU

      SAVUKKEISIIN SOVELLETTAVAT SÄÄNNÖKSET

   7 artikla
   1.   Unionissa valmistetuista savukkeista ja kolmansista maista tuoduista savukkeista kannetaan arvon perusteella valmistevero, joka lasketaan korkeimman vähittäismyyntihinnan perusteella, tullit mukaan lukien, sekä erityisvalmistevero, joka lasketaan tuoteyksikköä kohti.
   Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat jättää tullimaksut savukkeiden arvon perusteella kannettavan valmisteveron laskentaperusteen ulkopuolelle.
   2.   Arvon perusteella kannettavan valmisteveron verokannan ja erityisvalmisteveron määrän on oltava samansuuruiset kaikille savukkeille.
   3.   Rakenteiden yhdenmukaistamisen loppuvaiheessa kaikkien jäsenvaltioiden on määrättävä savukkeille sama erityisvalmisteveron sekä arvon perusteella kannettavan valmisteveron ja liikevaihtoveron summan suhde siten, että vähimmäismyyntihintojen asteikko kuvastaa oikeudenmukaisesti valmistajien luovutushintojen välistä eroa.
   4.   Tarvittaessa savukkeiden valmistevero voi sisältää vähimmäisveron osuuden edellyttäen, että 8 artiklassa säädettyä verotuksen ja valmisteveron erityisen osan sekarakennetta noudatetaan tarkasti.
   8 artikla
   1.   Savukkeiden valmisteveron erityisen osan prosenttiosuus kokonaisveromäärästä vahvistetaan vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella.
   2.   Vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo lasketaan ottamalla huomioon kaikkien kulutukseen luovutettujen savukkeiden kokonaisarvo, joka perustuu kaikki verot sisältävään vähittäismyyntihintaan, jaettuna kulutukseen luovutettujen savukkeiden kokonaismäärällä. Se on määritettävä viimeistään kunkin vuoden maaliskuun 1 päivänä kaikkia tällaisia edeltävänä kalenterivuonna tehtyjä kulutukseen luovutuksia koskevien tietojen perusteella.
   3.   Valmisteveron erityisen osan on oltava 31 päivään joulukuuta 2013 asti vähintään 5 prosenttia ja korkeintaan 76,5 prosenttia kokonaisveromäärästä, joka syntyy yhdistämällä seuraavat:

               a)

               erityisvalmistevero;

               b)

               arvon perusteella kannettava valmistevero ja arvonlisävero, joka kannetaan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.

         4.   Savukkeiden valmisteveron erityisen osan on oltava 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen vähintään 7,5 prosenttia ja korkeintaan 76,5 prosenttia kokonaisveromäärästä, joka syntyy yhdistämällä seuraavat:

               a)

               erityisvalmistevero;

               b)

               arvon perusteella kannettava valmistevero ja arvonlisävero, joka kannetaan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.

         5.   Jos savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo jäsenvaltiossa muuttuu tavalla, joka vaikuttaa kokonaisveromäärän prosenttiosuutena ilmaistuun valmisteveron erityiseen osaan siten, että se on alle 5 prosenttia tai 7,5 prosenttia kokonaisveromäärästä sen mukaan, kumpaa sovelletaan, tai yli 76,5 prosenttia kokonaisveromäärästä, kyseinen jäsenvaltio voi, poiketen siitä, mitä 3 ja 4 kohdassa säädetään, olla mukauttamatta erityisvalmisteveron määrää enintään muutoksen tapahtumisvuotta seuraavan toisen vuoden 1 päivään tammikuuta saakka.
   6.   Jollei tämän artiklan 3, 4 ja 5 kohdasta sekä 7 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta muuta johdu, jäsenvaltiot voivat kantaa savukkeista vähimmäisvalmisteveron.
   9 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on sovellettava savukkeisiin vähimmäiskulutusveroja tässä luvussa säädettyjen sääntöjen mukaisesti.
   2.   Edellä olevaa 1 kohtaa on sovellettava tämän luvun mukaisesti savukkeista kannettaviin veroihin, joita ovat:

               a)

               tuoteyksikkökohtainen erityisvalmistevero;

               b)

               korkeimman vähittäismyyntihinnan perusteella laskettava arvon perusteella kannettava valmistevero;

               c)

               vähittäismyyntihintaan perustuva suhteellinen arvonlisävero.

         10 artikla
   1.   Savukkeiden yleisen valmisteveron (erityisvalmistevero sekä arvon perusteella kannettava valmistevero ilman arvonlisäveroa) osuus on vähintään 57 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 64 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.
   Jäsenvaltioiden, jotka kantavat valmisteveroa vähintään 101 euroa 1 000 savukkeelta vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella, ei kuitenkaan tarvitse noudattaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyä 57 prosentin vaatimusta.
   2.   Savukkeiden yleisen valmisteveron osuus on 1 päivästä tammikuuta 2014 vähintään 60 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 90 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.
   Jäsenvaltioiden, jotka kantavat valmisteveroa vähintään 115 euroa 1 000 savukkeelta vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella, ei kuitenkaan tarvitse noudattaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyä 60 prosentin vaatimusta.
   Bulgarialle, Virolle, Kreikalle, Latvialle, Liettualle, Unkarille, Puolalle ja Romanialle myönnetään siirtymäkausi 31 päivään joulukuuta 2017 ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi.
   3.   Jäsenvaltioiden on asteittain korotettava valmisteveroja siten, että 2 kohdassa tarkoitetut vaatimukset täyttyvät siinä asetettuina määräaikoina.
   11 artikla
   1.   Jos savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo muuttuu jossakin jäsenvaltiossa ja yleisen valmisteveron taso jää sen vuoksi 10 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä ja 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä määritettyjä tasoja alhaisemmaksi, kyseinen jäsenvaltio voi olla mukauttamatta veroa enintään muutoksen tapahtumisvuotta seuraavan toisen vuoden tammikuun 1 päivään saakka.
   2.   Jos jäsenvaltio korottaa savukkeiden arvonlisäverokantaa, se voi alentaa yleistä valmisteveroa siihen määrään asti, joka vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena ilmaistuna vastaa arvonlisäverokannan korotusta, niin ikään ilmaistuna vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena, vaikka kyseinen mukautus alentaa yleisen valmisteveron 10 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä ja 2 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädettyä alhaisemmille tasoille, ilmaistuina vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena.
   Jäsenvaltion on kuitenkin jälleen korotettava kyseinen vero vähintään kyseisille tasoille viimeistään alentamisvuotta seuraavan toisen vuoden 1 päivänä tammikuuta.
   12 artikla
   1.   Portugali saa soveltaa alennettua valmisteveron määrää, joka on enintään 50 prosenttia alhaisempi kuin 10 artiklassa säädetty valmisteveron määrä, Azorien ja Madeiran kaikkein syrjäisimmillä alueilla kulutettaviin savukkeisiin, jos nämä ovat sellaisten pienten valmistajien valmistamia, joiden kunkin vuosituotanto on enintään 500 tonnia.
   2.   Poiketen siitä, mitä 10 artiklassa säädetään, Ranska voi jatkaa 1 päivän tammikuuta 2010 ja 31 päivän joulukuuta 2015 välisen ajan alennetun valmisteverokannan soveltamista Korsikan departementeissa kulutukseen luovutettuihin savukkeisiin 1 200 tonnin vuotuiseen kiintiöön saakka. Alennettu verokanta on seuraava:

               a)

               31 päivään joulukuuta 2012 asti vähintään 44 prosenttia kyseisissä departementeissa kysytyimmän hintaluokan savukkeiden hinnasta;

               b)

               1 päivästä tammikuuta 2013 alkaen vähintään 50 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähimmäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta; valmisteveron on oltava vähintään 88 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähimmäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta;

               c)

               1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen vähintään 57 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähimmäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta; valmisteveron on oltava vähintään 90 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.

         4   LUKU

      MUUHUN VALMISTETTUUN TUPAKKAAN KUIN SAVUKKEISIIN SOVELLETTAVAT SÄÄNNÖKSET

   13 artikla
   Seuraavista unionissa valmistetuista tai kolmansista maista tuoduista valmistetun tupakan ryhmistä on kussakin jäsenvaltiossa kannettava 14 artiklassa vahvistettu vähimmäisvalmistevero:

               a)

               sikarit ja pikkusikarit;

               b)

               savukkeiksi käärittävä hienoksi leikattu tupakka;

               c)

               muu piippu- ja savuketupakka.

         14 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden οn sovellettava valmisteveroa, joka voi οlla:

               a)

               joko arvon perusteella kannettava valmistevero, joka lasketaan kunkin tuotteen sellaisten korkeimpien vähittäismyyntihintojen perusteella, jotka unioniin sijoittautuneet valmistajat ja kolmansista maista tuovat maahantuojat vahvistavat vapaasti 15 artiklan mukaisesti; tai

               b)

               erityisvalmistevero, joka ilmoitetaan kilogrammaa kohti kannettavana määränä tai sikareiden ja pikkusikareiden osalta vaihtoehtoisesti tiettyä kappalemäärää kohti kannettavana määränä; tai

               c)

               näiden yhdistelmä, johon kuuluvat arvon perusteella kannettava valmisteveron osa ja valmisteveron erityisosa.

         Jos valmistevero on joko arvon perusteella kannettava tai arvon perusteella kannettavan valmisteveron ja erityisvalmisteveron yhdistelmä, jäsenvaltiot voivat säätää valmisteverolle vähimmäismäärän.
   2.   Prosentteina taikka määrinä kilogrammaa tai tiettyä kappalemäärää kohti ilmoitettavan kokonaisvalmisteveron (erityisvalmistevero ja/tai arvon perusteella kannettava valmistevero ilman arvonlisäveroa) οn oltava vähintään yhtä suuri kuin verokannat tai vähimmäismäärät, jotka οn vahvistettu seuraaville tuotteille:
   a)   sikarit tai pikkusikarit: 5 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina tai 12 euroa 1 000 kappaletta kohti tai kilogrammalta;
   b)   savukkeiksi käärittävä hienoksi leikattu tupakka: 40 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai 40 euroa kilogrammalta;
   c)   muu piippu- ja savuketupakka: 20 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina tai 22 euroa kilogrammalta.
   Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yleisen valmisteveron osuus on 1 päivästä tammikuuta 2013 vähintään 43 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai sen määrä on vähintään 47 euroa kilogrammalta.
   Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yleisen valmisteveron osuus on 1 päivästä tammikuuta 2015 vähintään 46 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai sen määrä on vähintään 54 euroa kilogrammalta.
   Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yleisen valmisteveron osuus on 1 päivästä tammikuuta 2018 vähintään 48 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai sen määrä on vähintään 60 euroa kilogrammalta.
   Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yleisen valmisteveron osuus on 1 päivästä tammikuuta 2020 vähintään 50 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai sen määrä on vähintään 60 euroa kilogrammalta.
   Vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo lasketaan ottamalla huomioon kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan kokonaisarvo, joka perustuu kaikki verot sisältävään vähittäismyyntihintaan, jaettuna kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan kokonaismäärällä. Se on määritettävä viimeistään kunkin vuoden maaliskuun 1 päivänä kaikkia tällaisia edeltävänä kalenterivuonna tehtyjä kulutukseen luovutuksia koskevien tietojen perusteella.
   3.   Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja verokantoja tai veron määriä on sovellettava kaikkiin kyseiseen valmistetun tupakan ryhmään kuuluviin tuotteisiin erottelematta niitä ryhmissä toisistaan laadun, esillepanon, tuotteiden alkuperän, käytettyjen materiaalien, kyseisten yritysten ominaisuuksien tai muiden perusteiden mukaan.
   4.   Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, Ranska voi jatkaa 1 päivän tammikuuta 2010 ja 31 päivän joulukuuta 2015 välisen ajan alennetun valmisteverokannan soveltamista Korsikan departementeissa kulutukseen luovutettuun muuhun valmistettuun tupakkaan kuin savukkeisiin. Alennettu verokanta on seuraava:
   a)   sikarit ja pikkusikarit: vähintään 10 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina;
   b)   savukkeiksi käärittävä hienoksi leikattu piippu- ja savuketupakka:

               i)

               31 päivään joulukuuta 2012 asti vähintään 27 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina;

               ii)

               1 päivästä tammikuuta 2013 alkaen vähintään 30 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina;

               iii)

               1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen vähintään 35 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina;

         c)   muu piippu- ja savuketupakka: vähintään 22 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina.
   5   LUKU

      VALMISTETUN TUPAKAN KORKEIMMAN VÄHITTÄISMYYNTIHINNAN VAHVISTAMINEN, VALMISTEVERON KANTAMINEN, VAPAUTUKSET JA PALAUTUKSET

   15 artikla
   1.   Valmistajat tai tarvittaessa niiden edustajat tai asiamiehet unionissa sekä kolmansista maista tuovat maahantuojat saavat vapaasti vahvistaa kullekin tuotteelleen korkeimman vähittäismyyntihinnan kussakin jäsenvaltiossa, jossa nämä tuotteet on tarkoitettu luovutettaviksi kulutukseen.
   Se, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, ei kuitenkaan estä hintatason valvontaa tai vahvistettujen hintojen noudattamista koskevan kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanoa, jos se on unionin säännösten mukaista.
   2.   Valmisteveron kantamisen helpottamiseksi jäsenvaltiot voivat vahvistaa kullekin valmistetun tupakan ryhmälle vähittäismyyntihintojen asteikon, jos kukin asteikko on riittävän laaja ja vaihteleva vastatakseen tosiasiallisesti unionista peräisin olevien tuotteiden erilaisuutta.
   Kutakin asteikkoa on noudatettava kaikkien kyseisen valmistetun tupakan ryhmän tuotteiden osalta erottelematta niitä toisistaan laadun, esillepanon, tuotteiden alkuperän tai käytettyjen materiaalien, kyseisten yritysten ominaisuuksien tai muiden perusteiden mukaan.
   16 artikla
   1.   Valmisteveron kantamista koskevat säännöt on yhdenmukaistettava viimeistään valmisteveron yhdenmukaistamisen loppuvaiheessa. Sitä edeltävän vaiheen aikana valmistevero on kannettava periaatteessa veromerkkien avulla. Jos jäsenvaltiot kantavat valmisteveron veromerkkien avulla, niiden on saatettava nämä merkit muiden jäsenvaltioiden valmistajien ja myyjien käyttöön. Jos jäsenvaltiot kantavat valmisteveron muilla keinoin, niiden on huolehdittava siitä, ettei tämän vuoksi mikään hallinnollinen eikä tekninen este vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
   2.   Valmistetun tupakan maahantuojiin ja unionin valmistajiin on sovellettava 1 kohdassa vahvistettua valmisteveron kantamisessa ja maksamisessa noudatettavien yksityiskohtaisten sääntöjen järjestelmää.
   17 artikla
   Valmistettu tupakka voidaan vapauttaa valmisteverosta tai siitä maksettu valmistevero voidaan palauttaa, jos

               a)

               valmistettu tupakka on denaturoitua ja teollisuus- tai puutarhatalouskäyttöön tarkoitettua;

               b)

               se hävitetään viranomaisten valvonnassa;

               c)

               se on tarkoitettu yksinomaan tieteellisiin kokeisiin sekä tuotteiden laatuun liittyviin kokeisiin; ja

               d)

               tuottaja käyttää sen uudestaan.

         Jäsenvaltioiden on määritettävä, millä edellytyksillä ja miten nämä vapautukset tai palautukset myönnetään.
   6   LUKU

      LOPPUSÄÄNNÖKSET

   18 artikla
   1.   Komissio julkaisee kerran vuodessa sen euron arvon kansallisina valuuttoina, jota sovelletaan yleiseen valmisteveroon.
   Sovellettavina vaihtokursseina on käytettävä lokakuun ensimmäisen arkipäivän vaihtokursseja, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja joita sovelletaan seuraavan kalenterivuoden tammikuun ensimmäisestä päivästä.
   2.   Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa 1 kohdassa edellytetyn vuosittaisen tarkistuksen ajankohtana voimassa olevat valmisteverojen määrät, jos euroina ilmaistuja valmisteverojen määriä muunnettaessa kansallisena valuuttana ilmaistu valmistevero nousisi vähemmän kuin 5 prosenttia tai vähemmän kuin 5 euroa, joista kahdesta arvosta alhaisempi on otettava huomioon.
   19 artikla
   1.   Komissio toimittaa neuvostolle joka neljäs vuosi kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksen tässä direktiivissä säädetyistä valmisteverojen verokannoista ja rakenteesta.
   Komission kertomuksessa otetaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, valmisteverokantojen todellinen arvo ja perussopimuksen yleiset tavoitteet.
   2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen on perustuttava erityisesti jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin.
   3.   Komissio laatii neuvoston direktiivin 2008/118/EY (5) 43 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon kertomusta varten tarvittavista tilastotiedoista, lukuun ottamatta yksittäisiin luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin liittyviä tietoja. Helposti jäsenvaltioiden saatavilla olevia tietoja lukuun ottamatta luettelossa on oltava ainoastaan tietoja, joiden kerääminen ja kokoaminen eivät aiheuta jäsenvaltioille kohtuuttomia hallinnollisia rasitteita.
   4.   Komissio ei saa julkaista eikä muulla tavoin paljastaa tietoja, jos se johtaisi liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden ilmaisemiseen.
   20 artikla
   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   21 artikla
   Kumotaan direktiivit 92/79/ETY, 92/80/ETY ja 95/59/EY, sellaisina kuin ne ovat muutettuina liitteessä I olevassa A osassa tarkoitetuilla direktiiveillä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä.
   Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   22 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2011.
   23 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Luxemburgissa 21 päivänä kesäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         FAZEKAS S.

      (1)  EYVL L 316, 31.10.1992, s. 8.

      (2)  EYVL L 316, 31.10.1992, s. 10.

      (3)  EYVL L 291, 6.12.1995, s. 40.

      (4)  Katso liitteessä I oleva A osa.

      (5)  EUVL L 9, 14.1.2009, s. 12.

      LIITE I
      A   OSA

         Kumotut direktiivit ja luettelo niiden muutoksista

      (21 artiklassa tarkoitetut)

                  Neuvoston direktiivi 92/79/ETY
                  (EYVL L 316, 31.10.1992, s. 8).

                  Neuvoston direktiivi 1999/81/EY
                  (EYVL L 211, 11.8.1999, s. 47).

                  ainoastaan 1 artikla

                  Neuvoston direktiivi 2002/10/EY
                  (EYVL L 46, 16.2.2002, s. 26).

                  ainoastaan 1 artikla

                  Neuvoston direktiivi 2003/117/EY
                  (EUVL L 333, 20.12.2003, s. 49).

                  ainoastaan 1 artikla

                  Neuvoston direktiivi 2010/12/EU
                  (EUVL L 50, 27.2.2010, s. 1).

                  ainoastaan 1 artikla

                  Neuvoston direktiivi 92/80/ETY
                  (EYVL L 316, 31.10.1992, s. 10).

                  Neuvoston direktiivi 1999/81/EY
                  (EYVL L 211, 11.8.1999, s. 47).

                  ainoastaan 2 artikla

                  Neuvoston direktiivi 2002/10/EY
                  (EYVL L 46, 16.2.2002, s. 26).

                  ainoastaan 2 artikla

                  Neuvoston direktiivi 2003/117/EY
                  (EUVL L 333, 20.12.2003, s. 49).

                  ainoastaan 2 artikla

                  Neuvoston direktiivi 2010/12/EU
                  (EUVL L 50, 27.2.2010, s. 1).

                  ainoastaan 2 artikla

                  Neuvoston direktiivi 95/59/EY
                  (EYVL L 291, 6.12.1995, s. 40).

                  Neuvoston direktiivi 1999/81/EY
                  (EYVL L 211, 11.8.1999, s. 47).

                  ainoastaan 3 artikla

                  Neuvoston direktiivi 2002/10/EY
                  (EYVL L 46, 16.2.2002, s. 26).

                  ainoastaan 3 artikla

                  Neuvoston direktiivi 2010/12/EU
                  (EUVL L 50, 27.2.2010, s. 1).

                  ainoastaan 3 artikla

            B   OSA

         Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle ja soveltamiselle

      (21 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

                  Soveltamispäivä

                  92/79/ETY

                  31 päivä joulukuuta 1992

                  —

                  92/80/ETY

                  31 päivä joulukuuta 1992

                  —

                  95/59/EY

                  —

                  —

                  1999/81/EY

                  1 päivä tammikuuta 1999

                  1 päivä tammikuuta 1999

                  2002/10/EY

                  1 päivä heinäkuuta 2002 (1)

                  —

                  2003/117/EY

                  1 päivä tammikuuta 2004

                  —

                  2010/12/EU

                  1 päivä joulukuuta 2010

                  1 päivä tammikuuta 2011

         (1)  Poiketen siitä, mitä direktiivin 2002/10/EY 4 artiklan 1 kohdassa säädetään:

                  a)

                  Saksan liittotasavallalle annetaan lupa saattaa voimaan direktiivin 2002/10/EY 3 artiklan 1 kohdan noudattamisen edellyttämät säännökset viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2008;

                  b)

                  Espanjan kuningaskunnalle ja Helleenien tasavallalle annetaan lupa saattaa voimaan (direktiivin 92/79/ETY 2 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen osalta) direktiivin 2002/10/EY 1 artiklan 1 kohdan noudattamisen edellyttämät säännökset viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2008.

      LIITE II

         Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 92/79/ETY

                  Direktiivi 92/80/ETY

                  Direktiivi 95/59/EY

                  Tämä direktiivi

                  —

                  —

                  1 artiklan 1 ja 2 kohta

                  1 artikla

                  —

                  —

                  1 artiklan 3 kohta

                  —

                  —

                  —

                  2 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  2 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  —

                  —

                  2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta

                  2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta

                  —

                  —

                  2 artiklan 1 kohdan c alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  2 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohta

                  —

                  —

                  2 artiklan 1 kohdan c alakohdan toinen luetelmakohta

                  2 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohta

                  —

                  —

                  2 artiklan 1 kohdan loppulause

                  —

                  —

                  —

                  2 artiklan 2 kohta

                  —

                  —

                  —

                  7 artiklan 2 kohta

                  2 artiklan 2 kohta

                  —

                  —

                  2 artiklan 3 kohta

                  2 artiklan 3 kohta

                  —

                  —

                  4 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  3 artiklan 1 kohta

                  —

                  —

                  4 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  —

                  —

                  —

                  4 artiklan 2 kohta

                  3 artiklan 2 kohta

                  —

                  —

                  3 artiklan 1 kohta

                  4 artiklan 1 kohta

                  —

                  —

                  3 artiklan 2 kohta

                  4 artiklan 2 kohta

                  —

                  —

                  7 artiklan 1 kohta

                  4 artiklan 3 kohta

                  —

                  —

                  5 artiklan johdantolause

                  5 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  —

                  —

                  5 artiklan 1 kohta

                  5 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  —

                  —

                  5 artiklan 2 kohta

                  5 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  —

                  —

                  6 artiklan ensimmäinen kohta

                  5 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta

                  —

                  —

                  6 artiklan toinen kohta

                  5 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  —

                  —

                  9 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  6 artikla

                  —

                  —

                  8 artiklan 1 kohta

                  7 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  —

                  —

                  16 artiklan 6 kohta

                  7 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  —

                  —

                  8 artiklan 2, 3 ja 4 kohta

                  7 artiklan 2, 3 ja 4 kohta

                  —

                  —

                  16 artiklan 1–5 kohta

                  8 artiklan 1–5 kohta

                  —

                  —

                  16 artiklan 7 kohta

                  8 artiklan 6 kohta

                  1 artikla

                  —

                  —

                  9 artikla

                  2 artiklan 1 ja 2 kohta

                  —

                  —

                  10 artiklan 1 ja 2 kohta

                  2 artiklan 3 kohta

                  —

                  —

                  —

                  2 artiklan 4 kohta

                  —

                  —

                  10 artiklan 3 kohta

                  2 a artikla

                  —

                  —

                  11 artikla

                  3 artiklan 1 kohta

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 2 kohta

                  —

                  —

                  12 artiklan 1 kohta

                  3 artiklan 3 kohta

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 4 kohta

                  —

                  —

                  12 artiklan 2 kohta

                  —

                  1 artikla

                  —

                  13 artikla

                  —

                  2 artikla

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta

                  —

                  14 artiklan 1 kohta

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan johdantolause

                  —

                  14 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan johdantolause

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan ensimmäinen, toinen ja kolmas luetelmakohta

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan neljäs ja viides alakohta

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan kuudennen alakohdan johdantolause

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan kuudennen alakohdan a, b ja c alakohta

                  —

                  14 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a, b ja c alakohta

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan seitsemäs alakohta

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan kahdeksas alakohta

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan yhdeksäs alakohta

                  —

                  14 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan kymmenes alakohta

                  —

                  14 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan yhdestoista alakohta

                  —

                  14 artiklan 2 kohdan neljäs alakohta

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan kahdestoista alakohta

                  —

                  14 artiklan 2 kohdan viides alakohta

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan kolmastoista alakohta

                  —

                  14 artiklan 2 kohdan kuudes alakohta

                  —

                  3 artiklan 1 kohdan neljästoista alakohta

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 2 kohta

                  —

                  14 artiklan 3 kohta

                  —

                  3 artiklan 3 kohta

                  —

                  —

                  —

                  3 artiklan 4 kohta

                  —

                  14 artiklan 4 kohta

                  —

                  —

                  9 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  15 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  —

                  —

                  9 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta

                  15 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  —

                  —

                  9 artiklan 2 kohdan ensimmäinen virke

                  15 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta

                  —

                  —

                  9 artiklan 2 kohdan toinen virke

                  15 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  —

                  —

                  10 artikla

                  16 artikla

                  —

                  —

                  11 artikla

                  17 artikla

                  —

                  —

                  12 artikla

                  —

                  —

                  —

                  13 artikla

                  —

                  —

                  —

                  14 artikla

                  —

                  —

                  —

                  15 artikla

                  —

                  2 artiklan 5 kohta

                  5 artiklan 1 kohta

                  —

                  18 artiklan 1 kohta

                  2 artiklan 6 kohta

                  5 artiklan 2 kohta

                  —

                  18 artiklan 2 kohta

                  4 artikla

                  4 artikla

                  —

                  19 artikla

                  5 artiklan 1 kohta

                  6 artiklan 1 kohta

                  —

                  —

                  5 artiklan 2 kohta

                  6 artiklan 2 kohta

                  18 artikla

                  20 artikla

                  —

                  —

                  19 artiklan 1 kohta

                  21 artiklan ensimmäinen kohta

                  —

                  —

                  19 artiklan 2 kohta

                  21 artiklan toinen kohta

                  —

                  —

                  20 artikla

                  22 artikla

                  6 artikla

                  7 artikla

                  21 artikla

                  23 artikla

                  —

                  —

                  Liite I

                  —

                  —

                  —

                  Liite II

                  —

                  —

                  —

                  —

                  Liite I

                  —

                  —

                  —

                  Liite II


Avis juridique important

|

31987L0244

Komission direktiivi 87/244/ETY, annettu 23 päivänä huhtikuuta 1987, eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY liitteiden muuttamisesta olakvindoksin osalta

Virallinen lehti nro L 110 , 25/04/1987 s. 0035 - 0035 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 23 s. 0124  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 23 s. 0124

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 23 päivänä huhtikuuta 1987,eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY liitteiden muuttamisesta olakvindoksin osalta (87/244/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/243/ETY(), ja erityisesti sen 7 artiklan,sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 8 päivänä huhtikuuta 1987 asiassa 65-87 R tekemän päätöksen mukaisesti on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että karbadoksia pidetään direktiivin 70/524/ETY liitteen II mukaisena lisäaineena, kunnes on saatettu loppuun menettely, jonka tarkoituksena on aineen sisällyttäminen mainitun direktiivin liitteeseen I tai kunnes tuomioistuin tekee päätöksen tässä asiassa, jasamoja toteamuksia sovelletaan myös olakvindoksiin, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän rehukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Korvataan direktiivin 70/524/ETY liitteessä II olevassa J ryhmässä "Kasvunsääteet" N:o 3 kohdassa "Olakvindoksi" "Luvan viimeinen voimassaolopäivä" sarakkeen päivämäärä 3.12.1986 päivämäärällä 30.11.1987.2 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä huhtikuuta 1987.Komission puolestaFrans ANDRIESSENVarapuheenjohtaja() EYVL N:o L 270, 14.12.1970, s. 1() EYVL N:o L 110, 25.4.1987, s. 34