title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/770, annettu 20 päivänä toukokuuta 2019, tietyistä digitaalisen sisällön ja digitaalisten palvelujen toimittamista koskeviin sopimuksiin liittyvistä seikoista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti.)

text:
                  22.5.2019

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  L 136/1

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI (EU) 2019/770,
         annettu 20 päivänä toukokuuta 2019,
         tietyistä digitaalisen sisällön ja digitaalisten palvelujen toimittamista koskeviin sopimuksiin liittyvistä seikoista
         (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
         EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
         ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
         ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
         sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
         ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
         noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
         sekä katsovat seuraavaa:

                     (1)

                     Verkkokaupan unionissa tarjoamaa kasvupotentiaalia ei vielä hyödynnetä täysimääräisesti. Asiakirjassa ”Digitaalisten sisämarkkinoiden strategia Euroopalle” puututaan kokonaisvaltaisella tavalla suurimpiin esteisiin, jotka haittaavat rajat ylittävän verkkokaupan kehitystä unionissa, jotta nämä hyödyntämättömät mahdollisuudet saataisiin käyttöön. Olisi taattava kuluttajille paremmat edellytykset käyttää digitaalista sisältöä ja digitaalisia palveluja ja tehtävä niiden toimittamisesta helpompaa yrityksille, ja digitaaliset palvelut voivat osaltaan kehittää unionin digitaalitaloutta ja edistää kasvua yleensä.

                     (2)

                     Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 26 artiklan 1 ja 2 kohdassa määrätään, että unioni hyväksyy toimenpiteet, joiden tarkoituksena on toteuttaa sisämarkkinat tai varmistaa niiden toiminta, ja että sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus taataan. SEUT 169 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa määrätään, että unioni myötävaikuttaa kuluttajansuojan korkean tason saavuttamiseen toimenpiteillä, jotka se toteuttaa SEUT 114 artiklan nojalla sisämarkkinoiden toteuttamisen yhteydessä. Tämän direktiivin tavoitteena on löytää oikea tasapaino kuluttajansuojan korkean tason saavuttamisen ja yritysten kilpailukyvyn edistämisen välillä varmistaen samalla toissijaisuusperiaatteen noudattaminen.

                     (3)

                     Tietyt digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamista koskeviin sopimuksiin liittyvät seikat olisi yhdenmukaistettava kuluttajansuojan korkean tason pohjalta todellisten digitaalisten sisämarkkinoiden toteuttamiseksi, oikeusvarmuuden lisäämiseksi ja liiketoimiin liittyvien kustannusten vähentämiseksi erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, jäljempänä ’pk-yritykset’.

                     (4)

                     Yrityksille, varsinkin pk-yrityksille aiheutuu usein ylimääräisiä kustannuksia, jotka johtuvat kuluttajasopimuksia koskevien pakottavien kansallisten sääntöjen eroista, ja oikeudellista epävarmuutta, kun ne tarjoavat digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja yli rajojen. Yrityksille aiheutuu kustannuksia myös siksi, että niiden on mukautettava sopimuksensa digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamisesta tehtäviä sopimuksia koskeviin erilaisiin pakottaviin sääntöihin, joita sovelletaan jo useissa jäsenvaltioissa ja joiden soveltamisala ja sisältö vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen.

                     (5)

                     Kuluttajat eivät aina voi olla luottavaisia tehdessään ostoksia rajojen yli ja erityisesti tehdessään ostoksia verkossa. Yksi tärkeimmistä tähän kuluttajien epäluottamukseen vaikuttavista tekijöistä on epävarmuus keskeisistä sopimusperusteisista oikeuksista ja selkeän kehyksen puuttuminen digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja koskevilta sopimuksilta. Monet kuluttajat ovat kohdanneet ongelmia, jotka liittyvät digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen laatuun tai käytettävyyteen. He ovat saattaneet saada väärän tai viallisen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun tai eivät ole voineet käyttää sitä. Tämän seurauksena kuluttajille on aiheutunut sekä taloudellista että muuta haittaa.

                     (6)

                     Jotta tällaiset ongelmat voitaisiin korjata, sekä yritysten että kuluttajien olisi voitava vedota digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamista koskeviin täysin yhdenmukaistettuihin sopimusperusteisiin oikeuksiin tietyillä keskeisillä aloilla kaikkialla unionissa. Joidenkin keskeisten sääntelynäkökohtien täysimääräinen yhdenmukaistaminen lisäisi tuntuvasti oikeusvarmuutta sekä kuluttajien että yritysten kannalta.

                     (7)

                     Jos kaikissa jäsenvaltioissa sovellettaisiin kuluttajasopimuksia koskevia yhdenmukaistettuja sääntöjä, yritysten ja erityisesti pk-yritysten olisi helpompi tarjota digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja kaikkialla unionissa. Yhdenmukaistetut säännöt tarjoaisivat yrityksille vakaan sopimusoikeudellisen ympäristön näiden toimittaessa digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja toisissa jäsenvaltioissa. Yhdenmukaisten sääntöjen ansiosta voitaisiin myös ehkäistä oikeudellista hajanaisuutta, johon erityisesti digitaalista sisältöä ja digitaalisia palveluja varten laadittava uusi kansallinen lainsäädäntö johtaisi.

                     (8)

                     Kuluttajien olisi voitava hyötyä digitaalista sisältöä ja digitaalisia palveluja koskevista yhdenmukaistetuista oikeuksista, jotka takaavat heille korkeatasoisen suojan. Heillä olisi oltava selkeät pakottavat oikeudet riippumatta siitä, missä unionin alueella he vastaanottavat digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja tai käyttävät niitä. Tämä lisäisi kuluttajien luottamusta heidän hankkiessaan digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja. Samalla vähennettäisiin haittoja, joita kuluttajille nykyään aiheutuu, koska he voisivat vedota selkeisiin sääntöihin kohdatessaan digitaaliseen sisältöön tai digitaalisiin palveluihin liittyviä ongelmia.

                     (9)

                     Tällä direktiivillä olisi yhdenmukaistettava täysimääräisesti tietyt keskeiset säännöt, joita ei tähän mennessä ole säännelty unionin tai kansallisella tasolla.

                     (10)

                     Tässä direktiivissä olisi määriteltävä sen soveltamisala selkeästi ja kiistattomasti ja säädettävä selkeistä aineellisista säännöistä digitaaliselle sisällölle ja digitaalisille palveluille, jotka kuuluvat sen soveltamisalaan. Sekä tämän direktiivin soveltamisalan että sen aineellisten sääntöjen olisi oltava teknologianeutraaleja ja tulevaisuuden vaatimukset huomioon ottavia.

                     (11)

                     Tässä direktiivissä olisi vahvistettava yhteiset säännöt tietyistä vaatimuksista, jotka koskevat digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamisesta elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välillä tehtäviä sopimuksia. Tätä varten olisi yhdenmukaistettava täysin säännöt, jotka koskevat digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuutta, oikeussuojakeinoja siinä tapauksessa, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole tällä tavoin sopimuksen mukainen tai sitä ei toimiteta, ja näiden oikeussuojakeinojen käyttöä koskevia sääntöjä sekä digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun muuttamista. Jos kuluttajasopimusoikeuden tietyt keskeiset seikat olisi täysin yhdenmukaistettu, yritysten ja erityisesti pk-yritysten olisi helpompi tarjota tuotteitaan muissa jäsenvaltioissa. Keskeisten sääntöjen täyden yhdenmukaistamisen ansiosta kuluttajat voisivat nauttia kuluttajansuojan korkeasta tasosta ja hyvinvointihyödyistä. Jäsenvaltiot eivät voi tämän direktiivin soveltamisalalla säätää muista, muodollisista tai aineellisista vaatimuksista. Jäsenvaltioiden ei esimerkiksi pitäisi säätää käänteistä todistustaakkaa koskevista säännöistä, jotka poikkeavat tässä direktiivissä säädetyistä säännöistä, tai kuluttajan velvollisuudesta ilmoittaa virheestä elinkeinonharjoittajalle tietyn ajan kuluessa.

                     (12)

                     Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa kansallisiin lainsäädäntöihin siltä osin, kuin kyseessä ovat asiat, joita sillä ei säännellä, etenkään tavaroiden lainmukaisuuteen, vahingonkorvauksiin ja yleiseen sopimusoikeuteen kuuluviin seikkoihin, kuten sopimuksen tekemiseen, pätevyyteen, pätemättömyyteen tai vaikutuksiin. Tässä direktiivissä ei pitäisi myöskään määrittää digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamista koskevien sopimusten oikeudellista luonnetta, ja kysymys siitä, pidetäänkö tällaisia sopimuksia esimerkiksi myynti-, palvelu- vai vuokrasopimuksina vai sui generis -sopimuksina, olisi jätettävä määritettäväksi kansallisessa lainsäädännössä. Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa myöskään kansalliseen lainsäädäntöön, jossa säädetään digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virheeseen liittyvistä muista kuin sopimusperusteisista kuluttajan oikeussuojakeinoista liiketoimiketjuun aikaisemmassa vaiheessa osallistuneita henkilöitä tai muita tällaisten henkilöiden velvollisuuksia täyttäviä henkilöitä vastaan.

                     (13)

                     Jäsenvaltiot voivat myös vapaasti säännellä esimerkiksi vastuukysymyksiä koskevia kuluttajavaateita sellaista muuta kolmatta osapuolta kuin elinkeinonharjoittajaa kohtaan, joka toimittaa tai sitoutuu toimittamaan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun, kuten kehittäjä, ja joka ei ole samanaikaisesti tässä direktiivissä tarkoitettu elinkeinonharjoittaja.

                     (14)

                     Jäsenvaltioiden olisi myös voitava vapaasti säätää esimerkiksi seurauksista, joita aiheutuu siitä, että digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ei ole toimitettu tai digitaalinen sisältö tai että digitaalinen palvelu on virheellinen, jos toimituksen laiminlyönti tai virheellisyys johtuu esteestä, johon elinkeinonharjoittaja ei pysty vaikuttamaan, ja jos elinkeinonharjoittajan ei voida olettaa pystyvän välttämään tai poistamaan estettä ja sen seurauksia, esimerkiksi jos kyseessä on ylivoimainen este.

                     (15)

                     Jäsenvaltioiden olisi myös voitava vapaasti säätää osapuolten oikeuksista pidättäytyä suorittamasta velvollisuuksiaan tai osaa niistä, kunnes toinen osapuoli suorittaa velvollisuutensa. Jäsenvaltioiden olisi esimerkiksi voitava säätää siitä, onko kuluttajalla virheen ollessa kyseessä oltava oikeus pidättäytyä kauppahinnan tai sen osan maksamisesta, kunnes elinkeinonharjoittaja on saattanut digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksen mukaiseksi, tai onko elinkeinonharjoittajalla oltava oikeus pitää hallussaan kuluttajalle sopimuksen purkamisen johdosta kuuluva korvaus, kunnes kuluttaja täyttää tässä direktiivissä säädetyn velvollisuutensa palauttaa aineellinen väline elinkeinonharjoittajalle.

                     (16)

                     Jäsenvaltioiden olisi myös voitava vapaasti ulottaa tämän direktiivin sääntöjen soveltaminen koskemaan sopimuksia, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, tai muuten säännellä tällaisia sopimuksia. Jäsenvaltioiden olisi esimerkiksi voitava vapaasti päättää ulottaa tässä direktiivissä kuluttajille annettu suoja koskemaan myös luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, jotka eivät ole tässä direktiivissä tarkoitettuja kuluttajia, kuten valtiosta riippumattomia järjestöjä, uusyrityksiä tai pk-yrityksiä.

                     (17)

                     Kuluttajan määritelmän olisi katettava luonnolliset henkilöt, jotka toimivat muussa kuin elinkeino- tai ammattitoimintaansa liittyvässä tarkoituksessa. Sellaisten kahta päämäärää palvelevien sopimusten ollessa kyseessä, jotka tehdään tarkoituksessa, joka kuuluu osittain henkilön elinkeinotoimintaan ja osittain muuhun kuin elinkeinotoimintaan, ja joissa elinkeinotoimintaan liittyvä tarkoitus on niin vähäinen, että se ei ole pääasiallinen sopimuksessa kokonaisuudessaan, jäsenvaltioiden olisi kuitenkin myös voitava vapaasti määrittää, olisiko kyseistä henkilöä myös pidettävä kuluttajana ja millä ehdoilla.

                     (18)

                     Tätä direktiiviä olisi sovellettava kaikkiin sopimuksiin, joiden nojalla elinkeinonharjoittaja toimittaa kuluttajalle digitaalista sisältöä tai digitaalisen palvelun tai sitoutuu tekemään niin. Alustojen tarjoajia voidaan pitää tässä direktiivissä tarkoitettuina elinkeinonharjoittajina, jos ne toimivat tarkoituksessa, joka kuuluu niiden liiketoimintaan, ja kuluttajan välittömänä sopimuskumppanina digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamista varten. Jäsenvaltioiden olisi voitava vapaasti laajentaa tämän direktiivin soveltaminen koskemaan alustojen tarjoajia, joita ei voida pitää elinkeinonharjoittajina tämän direktiivin vaatimusten mukaisesti.

                     (19)

                     Tällä direktiivillä olisi voitava puuttua ongelmiin, jotka koskevat erilaista digitaalista sisältöä ja erilaisia digitaalisia palveluja ja niiden toimittamista. Jotta voitaisiin ottaa huomioon tekniikan nopea kehitys ja varmistaa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun käsitteen joustavuus tulevaisuudessa, tämän direktiivin olisi katettava muun muassa tietokoneohjelmat, sovellukset, videotiedostot, äänitiedostot, digitaaliset pelit, sähköiset kirjat tai muut sähköiset julkaisut sekä digitaaliset palvelut, joiden avulla voidaan luoda, käsitellä, käyttää tai tallentaa dataa digitaalisessa muodossa, mukaan lukien verkkosovelluspalvelut (SaaS), kuten videoiden ja äänitallenteiden jakaminen ja muu verkkoon tallentaminen, pilvipalveluympäristössä tarjolla olevat tekstinkäsittelymahdollisuudet tai pelit sekä sosiaalinen media. Koska digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja voidaan toimittaa monin eri tavoin, esimerkiksi siirtämällä aineellisella välineellä, lataamalla kuluttajan omalle laitteelle, lähettämällä suoratoistona verkossa ja antamalla käyttöoikeus tallennettuun digitaaliseen sisältöön tai sosiaaliseen mediaan, tätä direktiiviä olisi sovellettava kaikkeen digitaaliseen sisältöön ja kaikkiin digitaalisiin palveluihin toimitus- tai käyttötavasta riippumatta. Tätä direktiiviä ei kuitenkaan olisi sovellettava internetyhteyspalveluihin.

                     (20)

                     Tämän direktiivin ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2019/771 (3) olisi täydennettävä toisiaan. Tässä direktiivissä vahvistetaan säännöt digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamista koskevien sopimusten tietyistä vaatimuksista, kun taas direktiivissä (EU) 2019/771 vahvistetaan säännöt tavarakauppaa koskevien sopimusten tietyistä vaatimuksista. Jotta voidaan vastata kuluttajien odotuksiin ja varmistaa digitaalista sisältöä toimittaville elinkeinonharjoittajille selkeä ja yksinkertainen oikeuskehys, tätä direktiiviä olisi näin ollen sovellettava digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamiseen myös aineellisella välineellä, kuten DVD- ja CD-levyillä, muistitikuilla ja muistikorteilla toimitettavan digitaalisen sisällön toimittamiseen, sekä aineelliseen välineeseen itseensä, edellyttäen, että aineellinen väline toimii yksinomaan digitaalisen sisällön siirtovälineenä. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU (4) säännöksiä tavaran toimittamista koskevista velvoitteista ja oikeussuojakeinoista olisi kuitenkin sovellettava siinä tapauksessa, että toimitus laiminlyödään, sen sijaan että sovelletaan tämän direktiivin säännöksiä elinkeinonharjoittajan toimitusvelvollisuudesta ja kuluttajan oikeussuojakeinoista toimituksen laiminlyönnin yhteydessä. Lisäksi jatkossakin tällaisiin aineellisiin välineisiin ja niillä toimitettavaan digitaaliseen sisältöön olisi sovellettava direktiivin 2011/83/EU säännöksiä esimerkiksi peruuttamisoikeudesta ja tavaroiden toimittamista koskevan sopimuksen tyypistä. Tämä direktiivi ei vaikuta myöskään jakeluoikeuksiin, joita sovelletaan tällaisiin tavaroihin tekijänoikeuslainsäädännön nojalla.

                     (21)

                     Direktiiviä (EU) 2019/771 olisi sovellettava sopimuksiin, jotka koskevat tavaroiden myyntiä, digitaalisia elementtejä sisältävät tavarat mukaan lukien. Digitaalisia elementtejä sisältävien tavaroiden käsitteellä olisi tarkoitettava tavaroita, joihin sisältyy digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu tai jotka on liitetty digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun siten, että kyseisen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun puuttuminen estäisi tavaran toimintojen suorittamisen. Tavaroihin tällä tavoin sisällytettyyn tai liitettyyn digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun olisi sovellettava direktiiviä (EU) 2019/771, jos se tarjotaan tavaran mukana tavaraa koskevan myyntisopimuksen perusteella. Sen, muodostaako tavaraan sisällytetyn tai siihen liitetyn digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittaminen osan myyjän kanssa tehtyä myyntisopimusta, olisi määräydyttävä kyseisen sopimuksen sisällön perusteella. Tähän olisi kuuluttava sellainen tavaraan sisällytetty tai siihen liitetty digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu, jonka toimittamisesta määrätään nimenomaisesti sopimuksella. Sen olisi myös sisällettävä myyntisopimukset, joiden voidaan katsoa kattavan tietyn digitaalisen sisällön tai tietyn digitaalisen palvelun toimittamisen, koska ne ovat yleisiä samantyyppisissä tavaroissa ja kuluttaja voi kohtuullisesti odottaa niitä ottaen huomioon tavaran luonteen sekä mahdollisen julkisen lausuman, jonka myyjä tai muu henkilö liiketoimintaketjun aikaisemmassa vaiheessa, tuottaja mukaan luettuna, on esittänyt tai joka on esitetty heidän puolestaan. Jos esimerkiksi älytelevision mainostetaan sisältävän tietyn videosovelluksen, tämän videosovelluksen olisi katsottava olevan osa myyntisopimusta. Tätä olisi sovellettava riippumatta siitä, onko digitaalinen sisältö tai palvelu asennettu etukäteen itse tavaraan vai onko se ladattava myöhemmin toiselle laitteelle ja on ainoastaan liitetty tavaraan.
                     Esimerkiksi älypuhelimeen voi kuulua myyntisopimuksen mukaisesti standardin mukainen ennalta asennettu sovellus, kuten hälytys- tai kamerasovellus. Älykello on myös yksi mahdollinen esimerkki tästä. Kello itsessään katsottaisiin tässä tapauksessa digitaalisia elementtejä sisältäväksi tavaraksi, joka pystyy suorittamaan tavaran toiminnot ainoastaan myyntisopimuksen mukaisesti toimitetulla sovelluksella, joka kuluttajan on kuitenkin ladattava älypuhelimeen; sovellus olisi silloin tavaraan liitetty digitaalinen elementti. Tätä olisi sovellettava myös siinä tapauksessa, että tavaraan sisällytettyä tai siihen liitettyä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ei toimita myyjä itse vaan sen toimittaa kolmas osapuoli myyntisopimuksen mukaisesti. Jos ei ole selvää, kuuluuko digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittaminen myyntisopimukseen, olisi sovellettava direktiiviä (EU) 2019/771, jotta vältetään epävarmuus sekä elinkeinonharjoittajien että kuluttajien kannalta. Lisäksi sellaisen kahdenvälisen sopimussuhteen todentamiseen myyjän ja kuluttajan välillä, jossa tavaraan sisällytetyn tai siihen liitetyn digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittaminen kuuluu myyntisopimukseen, ei saisi vaikuttaa pelkästään se seikka, että kuluttajan on annettava suostumus lisenssisopimukseen kolmannen osapuolen kanssa voidakseen hyödyntää digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua.

                     (22)

                     Sitä vastoin jos tavaraan sisällytetyn tai siihen liitetyn digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun puuttuminen ei estä tavaran toimintojen suorittamista tai jos kuluttaja tekee sopimuksen digitaalisia elementtejä sisältävää tavaraa koskevaan myyntisopimukseen kuulumattoman digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamisesta, tätä sopimusta olisi pidettävä erillisenä tavaran myyntiä koskevana sopimuksena, vaikka myyjä toimisi tämän toisen ulkopuolisen elinkeinonharjoittajan kanssa tehtävän sopimuksen välittäjänä, ja se voisi kuulua tämän direktiivin soveltamisalaan. Esimerkiksi jos kuluttaja lataa pelisovelluksen sovelluskaupasta älypuhelimeen, pelisovelluksen toimitusta koskeva sopimus on älypuhelimen myyntisopimuksesta erillinen sopimus. Tästä syystä direktiiviä (EU) 2019/771 olisi sovellettava ainoastaan älypuhelinta koskevaan myyntisopimukseen ja pelisovelluksen toimitus voisi kuulua tämän direktiivin soveltamisalaan, jos tässä direktiivissä säädetyt edellytykset täyttyvät. Toinen esimerkki on tapaus, jossa on nimenomaan sovittu, että kuluttaja ostaa älypuhelimen ilman tiettyä käyttöjärjestelmää, ja kuluttaja tekee myöhemmin sopimuksen käyttöjärjestelmän toimittamisesta kolmannen osapuolen kanssa. Tällaisessa tapauksessa erikseen ostetun käyttöjärjestelmän toimittaminen ei olisi osa myyntisopimusta eikä sen vuoksi kuuluisi direktiivin (EU) 2019/771 soveltamisalaan, vaan voisi kuulua tämän direktiivin soveltamisalaan, jos tässä direktiivissä säädetyt edellytykset täyttyvät.

                     (23)

                     Kuluttajat käyttävät digitaalisia arvonkantajia, kuten sähköisiä arvoseteleitä tai sähköisiä kuponkeja, erilaisten tavaroiden tai palvelujen maksamiseen digitaalisilla sisämarkkinoilla. Digitaalisista arvonkantajista on tulossa tärkeitä digitaalisen sisällön ja digitaalisten palvelujen toimittamisessa, ja niitä olisi sen vuoksi pidettävä tässä direktiivissä tarkoitettuna maksutapana. Digitaalisiin arvonkantajiin olisi katsottava kuuluvan myös virtuaalivaluutat siinä määrin, kuin ne tunnustetaan kansallisessa lainsäädännössä. Erittely maksutavan mukaan voi johtaa syrjintään ja tarjota yrityksille perusteettoman kannustimen siirtyä toimittamaan digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja digitaalisia arvonkantajia vastaan. Digitaalisia arvonkantajia ei kuitenkaan pitäisi pitää tässä direktiivissä tarkoitettuna digitaalisena sisältönä tai digitaalisena palveluna, koska niillä ei ole muuta tarkoitusta kuin toimia maksutapana.

                     (24)

                     Digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja toimitetaan usein myös niin, että kuluttaja ei maksa kauppahintaa vaan luovuttaa elinkeinonharjoittajalle henkilötietoja. Tällaisia liiketoimintamalleja käytetään eri muodoissa huomattavassa osassa markkinoita. Tässä direktiivissä otetaan täysimääräisesti huomioon, että henkilötietojen suoja on perusoikeus ja siksi henkilötietoja ei voida pitää hyödykkeenä, mutta kuitenkin siinä olisi varmistettava, että kuluttajilla on tällaisten liiketoimintamallien yhteydessä oikeus sopimusperusteisiin oikeussuojakeinoihin. Tätä direktiiviä olisi näin ollen sovellettava sopimuksiin, joiden nojalla elinkeinonharjoittaja toimittaa tai sitoutuu toimittamaan kuluttajalle digitaalista sisältöä tai digitaalisen palvelun ja kuluttaja luovuttaa tai sitoutuu luovuttamaan henkilötietoja. Henkilötiedot voitaisiin luovuttaa elinkeinonharjoittajalle joko sopimuksen tekoajankohtana tai myöhempänä ajankohtana, esimerkiksi kun kuluttaja antaa elinkeinonharjoittajalle suostumuksensa käyttää henkilötietoja, joita kuluttaja voi ladata tai luoda digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun käytön yhteydessä. Henkilötietojen suojaa koskevassa unionin lainsäädännössä säädetään kattavasta luettelosta laillisia perusteita henkilötietojen lainmukaiseen käsittelyyn. Tätä direktiiviä olisi sovellettava kaikkiin sopimuksiin, joiden nojalla kuluttaja luovuttaa tai sitoutuu luovuttamaan henkilötietoja elinkeinonharjoittajalle. Tätä direktiiviä olisi sovellettava muun muassa silloin, kun kuluttaja avaa sosiaalisen median tilin ja luovuttaa nimen ja sähköpostiosoitteen, joita käytetään muihin tarkoituksiin kuin pelkästään digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamiseen tai lakisääteisten vaatimusten noudattamiseen. Tätä direktiiviä olisi sovellettava myös silloin, kun kuluttaja antaa suostumuksen siihen, että elinkeinonharjoittaja voi käsitellä markkinointitarkoituksia varten kaikkea henkilötiedoiksi katsottavaa aineistoa, kuten kuluttajan lataamia valokuvia tai julkaisuja. Jäsenvaltioiden olisi voitava kuitenkin vapaasti määrittää, täyttyvätkö kansallisen lainsäädännön mukaiset sopimuksen tekemistä, olemassaoloa ja pätevyyttä koskevat vaatimukset.

                     (25)

                     Kun digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja ei toimiteta kauppahintaa vastaan, tätä direktiiviä ei pitäisi soveltaa silloin, kun elinkeinonharjoittaja kerää henkilötietoja yksinomaan toimittaakseen digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja tai pelkästään lakisääteisten vaatimusten täyttämiseksi. Tällaisia tilanteita voivat olla esimerkiksi tapaukset, joissa sovellettava lainsäädäntö edellyttää kuluttajan rekisteröitymistä turvallisuussyistä ja tunnistamista varten. Tätä direktiiviä ei pitäisi soveltaa myöskään silloin, kun elinkeinonharjoittaja kerää vain metatietoja, kuten tietoja kuluttajan laitteesta tai selaushistoriasta, paitsi jos tätä tilannetta pidetään kansallisessa lainsäädännössä sopimuksena. Sitä ei pitäisi soveltaa myöskään silloin, kun kuluttaja, joka ei ole tehnyt sopimusta elinkeinonharjoittajan kanssa, joutuu seuraamaan mainoksia vain saadakseen pääsyn digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin edelleen voitava vapaasti ulottaa tämän direktiivin soveltaminen tällaisiin tilanteisiin tai muutoin säännellä tällaisia tilanteita, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.

                     (26)

                     Tätä direktiiviä olisi sovellettava myös sopimuksiin, jotka koskevat digitaalisen sisällön, esimerkiksi ohjelmistojen, kehittämistä kuluttajan vaatimusten pohjalta. Tätä direktiiviä olisi sovellettava myös tavaroiden 3D-tulostuksessa käytettävien sähköisten tiedostojen toimittamiseen siinä määrin, kuin tällaiset tiedostot kuuluvat tässä direktiivissä tarkoitetun digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun määritelmään. Tätä direktiiviä ei kuitenkaan olisi sovellettava oikeuksiin tai velvollisuuksiin, jotka liittyvät tavaroihin, jotka on tuotettu 3D-tulostustekniikkaa käyttäen.

                     (27)

                     Koska tätä direktiiviä olisi sovellettava sopimuksiin, joiden tarkoituksena on toimittaa digitaalista sisältöä tai digitaalinen palvelu kuluttajalle, sitä ei pitäisi soveltaa silloin, kun sopimuksen pääasiallisena kohteena on ammattimaisten palvelujen tarjoaminen, mukaan lukien käännöspalvelut, arkkitehtipalvelut, oikeudelliset palvelut tai muut ammatilliset neuvontapalvelut, jotka elinkeinonharjoittaja usein itse suorittaa, riippumatta siitä, mitä digitaalista menetelmää elinkeinonharjoittaja käyttää tuottaakseen, toimittaakseen tai välittääkseen palvelun tuotoksen kuluttajalle. Tätä direktiiviä ei olisi myöskään sovellettava julkisiin palveluihin, kuten sosiaaliturvapalveluihin tai julkisiin rekistereihin, joissa digitaalista menetelmää käytetään ainoastaan palvelun välittämiseen tai tiedoksi antamiseen kuluttajalle. Tätä direktiiviä ei pitäisi myöskään soveltaa virallisiin asiakirjoihin eikä muihin notaarin vahvistamiin asiakirjoihin riippumatta siitä, onko ne tuotettu, tallennettu, jäljennetty tai välitetty digitaalista menetelmää käyttäen.

                     (28)

                     Numeroista riippumattomien henkilöiden välisten viestintäpalvelujen markkinat, jotka eivät ole yhteydessä yleiseen käyttöön osoitettuihin numeroalueisiin, kehittyvät nopeasti. Viime vuosina on kehitetty uusia digitaalisia palveluja, jotka mahdollistavat henkilöiden välisen viestinnän internetin välityksellä, kuten verkkopohjaiset sähköpostipalvelut ja verkossa toimivat sanomanvälityspalvelut, ja yhä useammat kuluttajat käyttävät tällaisia palveluja. Tämän vuoksi on tarpeen huolehtia tehokkaasta kuluttajansuojasta tällaisten palvelujen osalta. Tätä direktiiviä olisi siksi sovellettava myös numeroista riippumattomiin henkilöiden välisiin viestintäpalveluihin.

                     (29)

                     Tämän direktiivin säännöksiä ei pitäisi soveltaa terveydenhuoltoon siten, kuin se on määritelty Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2011/24/EU (5). ”Terveydenhuollon” jättämistä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle olisi siksi sovellettava myös kaikkiin digitaalisiin sisältöihin tai digitaalisiin palveluihin, jotka muodostavat lääkinnällisen laitteen, siten kuin se on määritelty neuvoston direktiivissä 93/42/ETY (6) tai 90/385/ETY (7) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/79/EY (8), silloin kun direktiivissä 2011/24/EU määritelty terveydenhuollon ammattihenkilö on määrännyt tai tarjonnut tällaisen lääkinnällisen laitteen. Tätä direktiiviä olisi kuitenkin sovellettava kaikkiin digitaalisiin sisältöihin tai digitaalisiin palveluihin, jotka muodostavat lääkinnällisen laitteen, kuten terveysalan sovelluksiin, joita kuluttaja voi hankkia ilman, että terveydenhuollon ammattihenkilö määrää tai tarjoaa sen.

                     (30)

                     Rahoituspalveluja koskeva unionin lainsäädäntö sisältää useita sääntöjä kuluttajansuojasta. Rahoituspalvelut, siten kuin ne on määritelty alan lainsäädännössä, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/65/EY (9), kattavat myös rahoituspalveluja tai niiden käyttöoikeutta koskevan digitaalisen sisällön tai digitaaliset palvelut, ja näin ollen rahoituspalveluja koskevan unionin lainsäädännön tarjoama suoja kattaa ne. Rahoituspalvelun muodostavaa digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua koskevat sopimukset olisi näin ollen jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.

                     (31)

                     Tätä direktiiviä ei olisi sovellettava digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun, joka tarjotaan yleisölle osana taiteellista esitystä tai muuta tapahtumaa, kuten digitaalista elokuvaesitystä tai audiovisuaalista teatteriesitystä. Tätä direktiiviä olisi kuitenkin sovellettava digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun, joka tarjotaan yleisölle signaalin siirron välityksellä, kuten digitaalisiin televisiopalveluihin.

                     (32)

                     Vapaiden ohjelmistojen ja avoimen lähdekoodin ohjelmistojen lähdekoodi on yleisesti saatavilla, ja käyttäjät voivat vapaasti käyttää, muuttaa ja jakaa edelleen näitä ohjelmistoja tai niiden muutettuja versioita. Tämä voi edistää tutkimusta ja innovointia digitaalisen sisällön ja digitaalisten palvelujen markkinoilla. Jotta ei aseteta esteitä tällaiselle markkinakehitykselle, tätä direktiiviä ei myöskään pitäisi soveltaa vapaisiin ohjelmistoihin ja avoimen lähdekoodin ohjelmistoihin edellyttäen, että niitä ei ole toimitettu kauppahintaa vastaan ja että kuluttajan henkilötietoja käytetään yksinomaan ohjelmistojen turvallisuuden, yhteensopivuuden ja yhteentoimivuuden parantamiseen.

                     (33)

                     Digitaalinen sisältö tai digitaaliset palvelut yhdistetään usein tavaroiden tai muiden palvelujen toimittamiseen ja niitä tarjotaan kuluttajalle samassa sopimuksessa, jossa on yhdistetty eri osia, kuten digitaalisten televisiolähetysten tarjoaminen ja elektronisten laitteiden ostaminen. Tällaisissa tapauksissa kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan väliseen sopimukseen sisältyy digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamista koskevien osien lisäksi myös osia, jotka kuuluvat muuntyyppisiin sopimuksiin, kuten tavaroiden tai palvelujen myyntiä koskeviin sopimuksiin. Tätä direktiiviä olisi sovellettava ainoastaan niihin sopimuksen osiin, jotka koskevat digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamista. Sopimuksen muihin osiin olisi sovellettava sääntöjä, joita kyseisiin sopimuksiin sovelletaan kansallisessa lainsäädännössä, tai tapauksen mukaan muuta tiettyä alaa tai kohdetta koskevaa unionin lainsäädäntöä. Samoin niitä mahdollisia vaikutuksia, joita sopimuspaketin yhden osan purkamisella voi olla sopimuspaketin muihin osiin, olisi säänneltävä kansallisella lainsäädännöllä. Jos elinkeinonharjoittaja tarjoaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2018/1972 (10) säännöstön mukaisesti digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua yhdistettynä numeroihin perustuvaan henkilöiden väliseen viestintäpalveluun tai internetyhteyspalveluun, tämän direktiivin säännöksiä digitaalisen sisällön muuttamisesta ei kuitenkaan pitäisi soveltaa sopimuspaketin digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua koskevaan osaan, jotta voidaan varmistaa yhdenmukaisuus direktiivin (EU) 2018/1972 sopimuspakettia koskevien alakohtaisten säännösten kanssa. Direktiivin (EU) 2018/1972 asiaankuuluvia säännöksiä olisi sen sijaan sovellettava kaikkiin paketin osiin, myös digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun.

                     (34)

                     Tämän direktiivin sopimuspaketteja koskevia säännöksiä olisi sovellettava ainoastaan silloin, kun sama elinkeinonharjoittaja tarjoaa paketin eri osia samalle kuluttajalle yhden sopimuksen nojalla. Tämän direktiivin ei pitäisi vaikuttaa kansalliseen lainsäädäntöön, joilla säännellään edellytyksiä, joiden täyttyessä digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamista koskevan sopimuksen voidaan katsoa liittyvän toiseen sopimukseen, jonka kuluttaja on tehnyt saman tai jonkin toisen elinkeinonharjoittajan kanssa, tai olevan sen liitännäissopimus, näiden sopimusten mukaisesti sovellettavia oikeussuojakeinoja tai vaikutusta, joka yhden sopimuksen purkamisella olisi toiseen sopimukseen.

                     (35)

                     Digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen yhdistämistä tavaroiden tai muiden palvelujen tarjoamiseen koskevaa kaupallista käytäntöä säännellään sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/29/EY (11). Tällaista yhdistämistä ei sinällään kielletä direktiivissä 2005/29/EY. Se on kuitenkin kiellettyä, jos se katsotaan sopimattomaksi kyseisessä direktiivissä vahvistettujen perusteiden nojalla tehdyn tapauskohtaisen arvioinnin perusteella. Unionin kilpailuoikeus mahdollistaa myös kytkykauppoihin ja sopimusten yhdistämiseen puuttumisen silloin, kun ne vaikuttavat kilpailuun ja aiheuttavat haittaa kuluttajille.

                     (36)

                     Tämän direktiivin ei pitäisi vaikuttaa muihin unionin säädöksiin, jotka koskevat tiettyä alaa tai kohdetta, kuten televiestintää, sähköistä kaupankäyntiä ja kuluttajansuojaa. Sen ei pitäisi myöskään vaikuttaa unionin ja kansalliseen lainsäädäntöön, joka koskee tekijänoikeuksia ja lähioikeuksia, kuten verkkosisältöpalvelujen siirrettävyyttä.

                     (37)

                     Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien toimien toteuttamiseen voi sisältyä henkilötietojen käsittelyä. Unionin oikeus tarjoaa kattavat puitteet henkilötietojen suojaa varten. Tällä direktiivillä ei etenkään rajoiteta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 (12) ja direktiivin 2002/58/EY (13) soveltamista. Näitä puitteita sovelletaan henkilötietoihin, joita käsitellään tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien sopimusten yhteydessä. Tämän vuoksi henkilötietoja olisi kerättävä tai muuten käsiteltävä vain asetuksen (EU) 2016/679 ja direktiivin 2002/58/EY mukaisesti. Jos tämä direktiivi on ristiriidassa henkilötietojen suojaa koskevan unionin oikeuden kanssa, olisi sovellettava viimeksi mainittua.

                     (38)

                     Tässä direktiivissä ei pitäisi säätää henkilötietojen lainmukaisen käsittelyn edellytyksistä, joista säädetään erityisesti asetuksessa (EU) 2016/679. Tämän johdosta henkilötietojen käsittely tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan sopimuksen yhteydessä on lainmukaista ainoastaan, jos se on asetuksen (EU) 2016/679 henkilötietojen käsittelyn laillisia perusteita koskevien säännösten mukaista. Kun henkilötietojen käsittely perustuu suostumukseen erityisesti asetuksen (EU) 2016/679 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla, noudatetaan kyseisen asetuksen asianomaisia säännöksiä, myös niiden edellytysten osalta, jotka koskevat arviota siitä, onko suostumus annettu vapaaehtoisesti. Tällä direktiivillä ei pitäisi säännellä annetun suostumuksen sitovuutta. Asetus (EU) 2016/679 sisältää myös kattavia oikeuksia, kuten oikeus tietojen poistamiseen ja siirtämiseen järjestelmästä toiseen. Tämän direktiivin ei pitäisi vaikuttaa näihin oikeuksiin, jotka koskevat kaikkia henkilötietoja, jotka kuluttaja on luovuttanut elinkeinonharjoittajalle tai elinkeinonharjoittaja on kerännyt tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan sopimuksen yhteydessä ja kuluttajan purettua sopimuksen tämän direktiivin mukaisesti.

                     (39)

                     Oikeutta tietojen poistamiseen ja kuluttajan oikeutta peruuttaa suostumuksensa henkilötietojen käsittelyyn olisi sovellettava täysimääräisesti myös tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien sopimusten yhteydessä. Kuluttajan oikeus purkaa sopimus tämän direktiivin mukaisesti ei saisi vaikuttaa asetuksen (EU) 2016/679 mukaiseen kuluttajan oikeuteen peruuttaa suostumuksensa henkilötietojensa käsittelyyn.

                     (40)

                     Tässä direktiivissä ei pitäisi säätää seurauksista, jotka koskevat tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia sopimuksia, jos kuluttaja peruuttaa suostumuksensa henkilötietojensa käsittelemiseen. Tällaisten seurausten olisi kuuluttava edelleenkin kansallisen lainsäädännön piiriin.

                     (41)

                     Elinkeinonharjoittajat voivat toimittaa kuluttajille digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja eri tavoin. On tarpeen vahvistaa yksinkertaiset ja selkeät säännöt siitä, millä tavoin ja milloin elinkeinonharjoittajan on täytettävä tämä keskeinen sopimusvelvoite, joka koskee digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun antamista kuluttajan saataville tai käytettäväksi. Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun olisi katsottava olevan kuluttajan saatavilla tai käytettävissä, kun digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu taikka sen käyttöön tai lataamiseen tarvittava keino on tavoittanut kuluttajan eikä tarvita muita elinkeinonharjoittajan toimia, jotta kuluttaja voisi käyttää digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua sopimuksen mukaisesti. Koska elinkeinonharjoittaja ei lähtökohtaisesti ole vastuussa kuluttajan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun vastaanottamista tai tallentamista varten valitseman fyysisen tai virtuaalisen järjestelmän, esimerkiksi sähköisen alustan tai pilvitallennuspalvelun, toiminnasta vastaavan kolmannen osapuolen toimista tai laiminlyönneistä, elinkeinonharjoittajan pitäisi voida vain toimittaa digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu tälle kolmannelle osapuolelle. Fyysisen tai virtuaalisen järjestelmän ei voida kuitenkaan katsoa olevan kuluttajan valitsema, jos järjestelmä on elinkeinonharjoittajan hallinnoima tai sopimuksella yhdistetty elinkeinonharjoittajaan tai jos kuluttaja on valinnut kyseisen fyysisen tai virtuaalisen järjestelmän digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun vastaanottamista varten, mutta vaihtoehto oli ainoa elinkeinonharjoittajan tarjoama vaihtoehto digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun vastaanottoa tai käyttöä varten.
                     Jos fyysisen tai virtuaalisen järjestelmän ei voida katsoa olevan kuluttajan valitsema, elinkeinonharjoittajan ei olisi katsottava noudattaneen velvollisuutta toimittaa digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu, jos digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu toimitetaan fyysiseen tai virtuaaliseen järjestelmään mutta kuluttaja ei voi vastaanottaa tai käyttää digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua tämän direktiivin mukaisesti. Tällöin kuluttajalla olisi oltava samat oikeussuojakeinot kuin silloin, jos elinkeinonharjoittaja ei ole toimittanut digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua. Toimitusajan suhteen olisi markkinakäytäntöjen ja teknisten mahdollisuuksien mukaisesti ja tietynasteisen joustavuuden tarjoamiseksi toimittava niin, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu olisi toimitettava ilman aiheetonta viivytystä, paitsi jos osapuolet päättävät sopia toisin muunlaisen toimitustavan mahdollistamiseksi.

                     (42)

                     Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun olisi oltava elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisessä sopimuksessa sovittujen vaatimusten mukainen. Sen olisi erityisesti oltava sovitun kuvauksen ja sovitun määrän mukainen, esimerkiksi käytettävissä olevien musiikkitiedostojen määrän suhteen, ja sovitun laadun mukainen, esimerkiksi sopimuksessa määrätyn kuvan tarkkuuden, kielen ja version suhteen. Myös sen turvallisuuden, toimivuuden, yhteensopivuuden, yhteentoimivuuden ja muiden ominaisuuksien olisi vastattava sopimuksen vaatimuksia. Sopimuksen vaatimusten olisi sisällettävä vaatimukset, jotka johtuvat ennen sopimuksen tekemistä annettavista tiedoista, jotka direktiivin 2011/83/EU mukaisesti ovat olennainen osa sopimusta. Nämä vaatimukset voidaan esittää myös palvelutasosopimuksessa, kun sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaan tämän tyyppinen sopimus on osa kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välistä sopimussuhdetta.

                     (43)

                     Toimivuudella olisi tarkoitettava sitä, millä tavoin digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua voidaan käyttää. Esimerkiksi tekniset rajoitukset, kuten digitaalioikeuksien hallintajärjestelmästä johtuva suojaus tai aluekoodaus, tai niiden puuttuminen voivat vaikuttaa siihen, voiko digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu suorittaa kaikki toimintonsa tarkoituksensa mukaisesti. Yhteentoimivuuden käsite liittyy siihen, toimiiko digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu muun kuin sellaisen laitteen tai ohjelmiston kanssa, jonka kanssa samantyyppistä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua yleensä käytetään, ja missä määrin. Onnistuneeseen toimintaan voi sisältyä esimerkiksi digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun kyky vaihtaa tietoja tällaisten muiden ohjelmistojen tai laitteiden kanssa ja käyttää vaihdettuja tietoja.

                     (44)

                     Koska digitaaliset sisällöt ja digitaaliset palvelut kehittyvät jatkuvasti, elinkeinonharjoittajat voivat sopia kuluttajien kanssa toimittavansa päivityksiä ja ominaisuuksia sitä mukaa, kuin niitä on saatavilla. Näin ollen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuutta olisi myös arvioitava suhteessa siihen, päivitetäänkö digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua sillä tavoin, kuin sopimuksessa on määrätty. Sopimuksessa sovittujen päivitysten toimittamisen laiminlyönnin olisi katsottava tarkoittavan, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole sopimuksenmukainen. Lisäksi virheellisten tai vaillinaisten päivitysten olisi myös katsottava tarkoittavan, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole sopimuksenmukainen, sillä se merkitsisi, että tällaisia päivityksiä ei tehdä sopimuksessa määrätyllä tavalla.

                     (45)

                     Jotta digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu olisi sopimuksenmukainen ja jotta varmistetaan, että kuluttajat eivät jäisi vaille oikeuksiaan esimerkiksi silloin, kun sopimuksen vaatimukset ovat hyvin matalat, digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun olisi sopimustenmukaisuutta koskevien subjektiivisten vaatimusten lisäksi oltava myös tässä direktiivissä säädettyjen sopimustenmukaisuutta koskevien objektiivisten vaatimusten mukaisia. Sopimuksenmukaisuutta olisi arvioitava muun muassa suhteessa siihen tarkoitukseen, johon samantyyppistä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua yleensä käytettäisiin. Sillä olisi myös oltava toimintaan liittyvät ja muut ominaisuudet, joita samantyyppisellä digitaalisella sisällöllä tai digitaalisella palvelulla yleensä on ja joita kuluttajat voivat kohtuudella odottaa, kun otetaan huomioon digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun luonne ja elinkeinonharjoittajan tai liiketoimiketjuun aikaisemmassa vaiheessa osallistuneen muun henkilön esittämät tai näiden puolesta esitetyt digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun erityisiä ominaisuuksia koskevat julkiset lausumat.

                     (46)

                     Kohtuusperiaatetta, joka koskee kaikkia tässä direktiivissä olevia viittauksia siihen, mitä henkilö voi kohtuudella odottaa, olisi määritettävä objektiivisesti, ottaen huomioon digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun luonne ja tarkoitus, asiaan liittyvät olosuhteet ja osapuolten kauppatavat ja käytännöt. Erityisesti se, minkä katsotaan olevan kohtuullinen aika, jonka kuluessa digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu olisi saatettava sopimuksenmukaiseksi, olisi vahvistettava puolueettomasti ottaen huomioon virheen luonne.

                     (47)

                     Elinkeinonharjoittajan olisi ajanjaksolla, jota kuluttaja voi kohtuudella edellyttää, toimitettava kuluttajalle päivityksiä, myös turvapäivityksiä, jotta digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu säilyy sopimuksen mukaisena ja turvallisena. Esimerkiksi kun on kyseessä digitaalinen sisältö tai digitaaliset palvelut, jonka tai joiden käyttötarkoitus on ajallisesti rajattu, velvollisuus tarjota päivityksiä olisi rajoitettava kyseiseen ajanjaksoon, kun taas muuntyyppisen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun ollessa kyseessä aika, jona kuluttajalle olisi tarjottava päivityksiä, voisi vastata virheitä koskevan vastuun kestoa tai oltava sitä pidempi, mikä saattaa koskea erityisesti turvapäivityksiä. Kuluttajan olisi voitava vapaasti päättää, asentaako hän toimitetut päivitykset. Jos kuluttaja päättää olla asentamatta päivityksiä, hänen ei kuitenkaan pitäisi olettaa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun säilyvän sopimuksenmukaisena. Elinkeinonharjoittajan olisi tiedotettava kuluttajalle, että tämän päätös olla asentamatta päivityksiä, jotka ovat tarpeen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun säilyttämiseksi sopimuksenmukaisena, turvapäivitykset mukaan luettuina, vaikuttaa elinkeinonharjoittajan vastuuseen näiden digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun ominaisuuksien sopimustenmukaisuudesta, joita kyseisillä päivityksillä on tarkoitus ylläpitää. Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa muualla unionin oikeudessa tai kansallisessa lainsäädännössä säädettyihin velvoitteisiin tarjota turvapäivityksiä.

                     (48)

                     Henkilötietojen käsittelyyn tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien sopimusten yhteydessä olisi sovellettava täysimääräisesti asetusta (EU) 2016/679 tai muuta unionin tietosuojalainsäädäntöä. Lisäksi tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa asetuksessa (EU) 2016/679 säädettyihin oikeuksiin, velvollisuuksiin ja muihin kuin sopimusperusteisiin oikeussuojakeinoihin. Seikkojen, jotka johtavat siihen, että ei noudateta asetuksessa (EU) 2016/679 säädettyjä vaatimuksia, mukaan lukien keskeiset periaatteet, joita ovat muun muassa tietojen minimointi, sisäänrakennettu tietosuoja ja oletusarvoinen tietosuoja, voidaan tapauksen olosuhteiden mukaan myös katsoa tarkoittavan, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole tässä direktiivissä säädettyjen sopimuksenmukaisuutta koskevien subjektiivisten tai objektiivisten vaatimusten mukainen. Yhtenä esimerkkinä voivat olla tapaukset, joissa elinkeinonharjoittajalla selkeästi on sopimuksessa velvoite tai joissa sopimusta voidaan tulkita tällä tavoin, mikä liittyy myös asetuksen (EU) 2016/679 mukaisiin elinkeinonharjoittajan velvollisuuksiin. Tällöin sopimusvelvoite voi tulla osaksi sopimuksenmukaisuutta koskevia subjektiivisia vaatimuksia. Toisena esimerkkinä ovat tapaukset, joissa asetuksen (EU) 2016/679 mukaisten velvollisuuksien noudattamatta jättämisestä voi samaan aikaan seurata se, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei sovellu käyttötarkoitukseensa, mikä muodostaa sellaisten sopimustenmukaisuutta koskevien objektiivisten vaatimusten noudattamatta jättämisen, joiden mukaan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun on sovelluttava siihen käyttötarkoitukseen, johon samantyyppistä digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja yleensä käytetään.
                     Näin on esimerkiksi silloin, jos tietojen salausohjelmistoja toimittava elinkeinonharjoittaja ei toteuta asetuksessa (EU) 2016/679 edellytettyjä asianmukaisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan sisäänrakennetusti, että henkilötietoja ei luovuteta luvattomille vastaanottajille, jolloin salausohjelmisto ei sovellu aiottuun käyttötarkoitukseensa, joka on turvata kuluttajan tietojen siirtäminen aiotulle vastaanottajalle. Voi olla myös tapauksia, joissa se, että elinkeinonharjoittaja ei noudata asetuksen (EU) 2016/679 mukaisia velvollisuuksiaan, muodostaa tilanteen, jossa digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole sellaisten sopimustenmukaisuutta koskevien objektiivisten vaatimusten mukainen, joissa edellytetään, että digitaalisella sisällöllä tai digitaalisella palvelulla on ominaisuudet, jotka samantyyppisellä digitaalisella sisällöllä tai digitaalisella palvelulla yleensä on ja joita kuluttaja voi kohtuudella odottaa. Esimerkiksi jos verkkokauppasovelluksen elinkeinonharjoittaja ei toteuta asetuksessa (EU) 2016/679 säädettyjä toimenpiteitä kuluttajan henkilötietojen käsittelyn turvaamiseksi ja kuluttajan luottokorttitiedot altistuvat tämän vuoksi haittaohjelmille tai vakoiluohjelmille, tämä toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen voisi myös muodostaa tässä direktiivissä tarkoitetun digitaalisen sisällön tai digitaalisen ohjelman virheen, koska kuluttaja on kohtuudella odottanut, että tämäntyyppisessä sovelluksessa on yleensä ominaisuuksia, jotka estävät maksutietojen luovuttamisen. Jos seikoista, jotka johtavat siihen, että ei noudateta asetuksessa (EU) 2016/679 säädettyjä vaatimuksia, aiheutuu myös se, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole tässä direktiivissä säädettyjen sopimuksenmukaisuutta koskevien subjektiivisten tai objektiivisten kriteerien mukainen, kuluttajalla olisi oltava oikeus käyttää tässä direktiivissä säädettyjä oikeussuojakeinoja tämän virheen korjaamiseksi, paitsi jos sopimus on jo pätemätön tai moitteenvarainen kansallisen lainsäädännön nojalla.

                     (49)

                     Riittävän joustavuuden varmistamiseksi molempien osapuolten olisi voitava poiketa sopimustenmukaisuutta koskevista objektiivisista vaatimuksista. Tällaisen poikkeamisen olisi oltava mahdollista ainoastaan, jos kuluttajalle on annettu siitä nimenomaisesti tieto ja jos kuluttaja hyväksyy sen erikseen muista ilmoituksista tai sopimuksista aktiivisesti ja yksiselitteisesti. Molemmat edellytykset voitaisiin täyttää esimerkiksi merkitsemällä rasti ruutuun tai käyttämällä painiketta tai muuta vastaavaa toimintoa.

                     (50)

                     Elinkeinonharjoittajien olisi tämän direktiivin sääntöjä soveltaessaan noudatettava standardeja, avoimia teknisiä eritelmiä, hyviä käytänteitä ja käytännesääntöjä, jotka koskevat muun muassa sellaisia yleisesti käytettyjä ja koneellisesti luettavissa olevia tallennusmuotoja, joiden avulla palautetaan kuluttajan itsensä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua käyttäessään luoma tai luovuttama sisältö, johon ei kuulu henkilötietoja, ja jotka koskevat myös tietojärjestelmien ja digitaalisten ympäristöjen turvallisuutta, riippumatta siitä, onko ne vahvistettu kansainvälisellä tai unionin tasolla tai jonkin teollisuudenalan piirissä. Komissio voi tässä yhteydessä kehottaa toimialajärjestöjä ja muita etujärjestöjä laatimaan kansainvälisiä standardeja ja unionin standardeja sekä käytännesääntöjä, joiden avulla voitaisiin tukea tämän direktiivin yhdenmukaista täytäntöönpanoa.

                     (51)

                     Monenlaista digitaalista sisältöä ja erilaisia digitaalisia palveluja toimitetaan jatkuvasti pidemmän ajan kuluessa, mistä on esimerkkinä pilvipalvelujen käyttö. Sen vuoksi on tarpeen varmistaa, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on sopimuksen mukainen sopimuksen koko voimassaolon ajan. Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimituksen lyhytkestoisia keskeytyksiä olisi pidettävä virheinä, jos ne ovat enemmän kuin vähäpätöisiä tai ne ovat toistuvia. Koska digitaalista sisältöä ja digitaalisia palveluja toistuvasti parannetaan etenkin päivitysten muodossa, olisi myös varmistettava, että kuluttajalle toimitetaan aina digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun uusin versio, joka on käytettävissä sopimuksentekohetkellä, paitsi jos osapuolet ovat sopineet toisin.

                     (52)

                     Jotta digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu toimisi oikein, se on integroitava kuluttajan laitteisiin ja ohjelmistoihin oikealla tavalla. Virheellisestä integroinnista johtuva digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virhe olisi katsottava digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun itsensä virheeksi, jos integroinnista tai sen valvonnasta vastaa elinkeinonharjoittaja tai jos kuluttaja on tehnyt sen elinkeinonharjoittajan ohjeiden mukaisesti ja virheellinen integrointi johtuu vaadittujen ohjeiden puutteellisuudesta, kuten integrointiohjeiden vaillinaisuudesta tai epäselvyydestä, minkä vuoksi keskivertokuluttajan on vaikea käyttää niitä.

                     (53)

                     Sitä, että kuluttaja käyttää tämän direktiivin mukaista digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua, voidaan rajoittaa teollis- ja tekijänoikeuksien haltijan immateriaalioikeuden mukaisesti asettamien rajoitusten vuoksi. Tällaiset rajoitukset voivat perustua loppukäyttäjän lisenssisopimukseen, jonka nojalla digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu toimitetaan kuluttajalle. Tällainen tilanne voi olla esimerkiksi silloin, kun loppukäyttäjän lisenssisopimuksessa kielletään kuluttajaa käyttämästä tiettyjä digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimivuuteen liittyviä ominaisuuksia. Tällainen rajoitus voi johtaa siihen, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole tässä direktiivissä säädettyjen sopimustenmukaisuutta koskevien objektiivisten vaatimusten mukainen, jos se koskee ominaisuuksia, joita samantyyppisissä digitaalisissa sisällöissä tai digitaalisissa palveluissa yleensä on ja joita kuluttaja voi kohtuudella odottaa. Tällaisissa tapauksissa kuluttajalla olisi oltava oikeus käyttää virheen korjaamiseksi tässä direktiivissä säädettyjä oikeussuojakeinoja digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittanutta elinkeinonharjoittajaa vastaan. Elinkeinonharjoittajan olisi voitava välttää tällainen vastuu vain täyttämällä ehdot, jotka koskevat poikkeamista tässä direktiivissä säädetyistä sopimustenmukaisuutta koskevista objektiivisista vaatimuksista, eli ainoastaan niin, että elinkeinonharjoittaja nimenomaisesti antaa kuluttajalle tiedoksi ennen sopimuksen tekoa, että digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun tietty erityispiirre poikkeaa sopimustenmukaisuutta koskevista objektiivisista vaatimuksista, ja kuluttaja on nimenomaisesti ja erikseen hyväksynyt tämän poikkeaman.

                     (54)

                     Oikeudelliset virheet ovat erityisen tärkeä seikka immateriaalioikeuksien soveltamisalaan kuuluvien digitaalisen sisällön ja digitaalisten palvelujen yhteydessä. Se, että kuluttajalle asetetaan tämän direktiivin mukaisen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun käyttöä koskevia rajoituksia, voi johtua kolmannen osapuolen oikeuksien loukkaamisesta. Tällaiset oikeuksien loukkaukset saattavat tosiasiallisesti estää kuluttajaa käyttämästä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua tai joitakin sen ominaisuuksia esimerkiksi silloin, kun kuluttaja ei voi käyttää digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua lainkaan tai ei voi laillisesti käyttää digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua. Tämä voi johtua siitä, että kolmas osapuoli oikeutetusti pakottaa elinkeinonharjoittajan lopettamaan näiden oikeuksien loukkaamisen ja kyseisen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun tarjoamisen tai että kuluttaja ei voi käyttää digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua rikkomatta lakia. Jos kolmannen osapuolen oikeuksien rikkominen johtaa rajoitukseen, joka estää digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun käytön sopimustenmukaisuutta koskevien subjektiivisten ja objektiivisten vaatimusten mukaisesti tai rajoittaa sitä, kuluttajalla olisi oltava oikeus käyttää tässä direktiivissä säädettyjä oikeussuojakeinoja virheen korjaamiseksi, ellei kansallisessa lainsäädännössä säädetä sopimuksen mitättömyydestä tai pätemättömyydestä, esimerkiksi kun on kyse hallintaoikeuden suojaa koskevan oikeudellisen takuun rikkomisesta.

                     (55)

                     Elinkeinonharjoittajan olisi oltava vastuussa kuluttajalle, jos digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole sopimuksenmukainen tai jos digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ei toimiteta. Koska digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja voidaan toimittaa kuluttajille yhdessä tai useammassa yksittäisessä toimituserässä tai jatkuvasti pidemmän ajan kuluessa, on asianmukaista, että digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuuden määrittämisajankohta määritetään kyseisten eri toimitustyyppien perusteella.

                     (56)

                     Digitaalinen sisältö tai digitaaliset palvelut voidaan toimittaa kuluttajille kertatoimituksena, esimerkiksi kun kuluttaja lataa sähköisen kirjan ja tallentaa sen henkilökohtaisen laitteeseensa. Vastaavasti toimitus voi muodostua sarjasta tällaisia yksittäisiä tapahtumia, esimerkiksi kun kuluttaja vastaanottaa linkin, josta voi ladata uuden sähköisen kirjan joka viikko. Tähän luokkaan kuuluvan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun ominaispiirre on, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on tämän jälkeen rajattoman ajan kuluttajan saatavilla ja käytettävissä. Näissä tapauksissa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuutta olisi arvioitava toimitusajankohtana, ja sen vuoksi elinkeinonharjoittajan olisi oltava vastuussa ainoastaan niistä virheistä, jotka ilmenevät kertatoimituksen tai kunkin yksittäisen toimituserän toimitusajankohtana. Oikeusvarmuuden takaamiseksi sekä elinkeinonharjoittajien että kuluttajien olisi voitava turvautua yhtenäistettyyn vähimmäisaikaan, jonka aikana elinkeinonharjoittajan olisi oltava vastuussa virheistä. Kun kyseessä ovat sopimukset, joissa määrätään digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun kertatoimituksesta tai sen toimittamisesta useassa erässä, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että elinkeinonharjoittajat ovat korvausvelvollisia vähintään kahden vuoden ajan toimitusajankohdasta alkaen, jos niiden kansallisen lainsäädännön mukaan elinkeinonharjoittaja on vastuussa vain virheistä, jotka ilmenevät tietyn ajan kuluessa toimituksen jälkeen.

                     (57)

                     Digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja voidaan myös toimittaa kuluttajille jatkuvasti pidemmän ajan kuluessa. Jatkuviin toimituksiin voi kuulua tapauksia, joissa elinkeinonharjoittaja saattaa digitaalisen palvelun kuluttajien saataville määrätyksi tai määräämättömäksi ajaksi, kuten kaksivuotinen pilvitallennussopimus tai toistaiseksi voimassa oleva sosiaalisen median alustan jäsenyys. Tämän luokan ominaispiirre on, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on kuluttajan saatavilla tai hänen käytettävissään ainoastaan määräaikaisen sopimuksen voimassaoloaikana tai niin kauan, kuin toistaiseksi voimassa oleva sopimus on voimassa. Näin ollen on perusteltua, että elinkeinonharjoittajan olisi tällaisissa tapauksissa oltava vastuussa ainoastaan virheistä, jotka ilmenevät tämän ajanjakson aikana. Sen, että kyseessä on jatkuva toimitus, ei välttämättä tarvitse edellyttää toimituksia pitkällä aikavälillä. Joitakin tapauksia, kuten videon suoratoisto verkossa, olisi pidettävä pidemmän ajan kuluessa tapahtuvana jatkuvana toimituksena audiovisuaalisen tiedoston varsinaisesta kestosta riippumatta. Tapauksia, joissa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun tietyt osat ovat saatavilla ajoittain tai useaan otteeseen määräaikaisen sopimuksen voimassaoloaikana tai niin kauan, kuin toistaiseksi voimassa oleva sopimus on voimassa, olisi myös pidettävä pidemmän ajan kuluessa tapahtuvana jatkuvana toimituksena, esimerkiksi kun sopimuksen mukaan virustorjuntaohjelmistoa voidaan käyttää vuoden ajan ja sitä päivitetään automaattisesti tänä ajanjaksona kunkin kuukauden ensimmäisenä päivänä tai kun elinkeinonharjoittaja tekee päivityksiä aina, kun digitaaliseen peliin on saatavilla uusia ominaisuuksia ja digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on kuluttajien saatavilla tai käytettävissä vain määräaikaisen sopimuksen voimassaoloaikana tai niin kauan, kuin toistaiseksi voimassa oleva sopimus on voimassa.

                     (58)

                     Jäsenvaltioiden olisi voitava vapaasti säätää kansallisista vanhentumisajoista. Vanhentumisajat eivät kuitenkaan saisi estää kuluttajia käyttämästä oikeuksiaan koko sen ajan, jona elinkeinonharjoittaja on vastuussa virheistä. Vaikka tässä direktiivissä ei tästä syystä pitäisi yhtenäistää kansallisten vanhentumisaikojen alkamisajankohtia, tässä direktiivissä olisi kuitenkin varmistettava, että tällaiset vanhentumisajat antavat kuluttajille mahdollisuuden käyttää oikeussuojakeinoja sellaisten virheiden korjaamiseksi, jotka ilmenevät sinä ajanjaksona, jona elinkeinonharjoittaja on vastuussa virheistä.

                     (59)

                     Kun otetaan huomioon digitaalisen sisällön ja digitaalisten palvelujen erityisluonne ja huomattava monimutkaisuus sekä elinkeinonharjoittajan syvällisempi tietämys ja mahdollisuus hyödyntää osaamista, teknisiä tietoja ja huipputeknologian asiantuntemusta, elinkeinonharjoittajalla on todennäköisesti kuluttajaa paremmat edellytykset selvittää, miksi digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ei ole toimitettu tai miksi se on virheellinen. Elinkeinonharjoittajalla on todennäköisesti myös paremmat edellytykset arvioida, johtuuko toimituksen laiminlyönti tai virhe siitä, että kuluttajan digitaalinen ympäristö ei ole yhteensopiva digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun teknisten vaatimusten kanssa. Riitatapauksessa ei sen vuoksi pitäisi olla kuluttajan vastuulla osoittaa, että virhe on ollut olemassa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimitusajankohtana tai, jos kyseessä on jatkuva toimitus, sopimuksen voimassaoloaikana, vaikka kuluttajan onkin osoitettava, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on virheellinen.
                     Sen sijaan elinkeinonharjoittajan olisi osoitettava, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on ollut sopimuksen mukainen kyseisenä ajankohtana tai ajanjaksona. Tämän todistustaakan olisi oltava elinkeinonharjoittajalla, kun kyseessä on virhe, joka ilmenee vuoden kuluessa toimitusajankohdasta, jos sopimuksessa määrätään kertatoimituksesta tai useista yksittäisistä toimituseristä, ja sopimuksen voimassaoloaikana, jos sopimuksessa määrätään pidemmän ajan kuluessa tapahtuvasta jatkuvasta toimituksesta. Jos kuitenkin elinkeinonharjoittaja osoittaa, että kuluttajan digitaalinen ympäristö ei ole yhteensopiva niiden teknisten vaatimusten kanssa, joista elinkeinonharjoittaja on ilmoittanut kuluttajalle selvällä ja ymmärrettävällä tavalla ennen sopimuksen tekoa, kuluttajalla olisi oltava todistustaakka sen suhteen, että digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virhe on ollut olemassa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimitusajankohtana, jos sopimuksessa määrätään kertatoimituksesta tai toimittamisesta useassa erässä, tai, jos sopimuksessa määrätään pidemmän ajan kuluessa tapahtuvasta jatkuvasta toimituksesta, sopimuksen voimassaoloaikana.

                     (60)

                     Yksityisyydensuojaa, viestinnän luottamuksellisuus mukaan lukien, koskevaa perusoikeutta sekä kuluttajan henkilötietojen suojaa rajoittamatta kuluttajan olisi tehtävä elinkeinonharjoittajan kanssa yhteistyötä, jotta elinkeinonharjoittaja voi määrittää, johtuuko virhe kuluttajan digitaalisesta ympäristöstä, kuluttajalle vähiten haittaa aiheuttavia käytettävissä olevia teknisiä keinoja käyttäen. Tämä voidaan usein toteuttaa esimerkiksi lähettämällä elinkeinonharjoittajalle automaattisesti luotavia virheraportteja tai kuluttajan internetyhteyttä koskevia tietoja. Vain poikkeuksellisissa ja asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa, vaikka kaikki muut keinot huomioon ottaen mikään muu ei ole mahdollista, kuluttajien voi olla tarpeellista antaa virtuaalinen pääsy digitaaliseen ympäristöönsä. Jos kuluttaja ei kuitenkaan tee yhteistyötä elinkeinonharjoittajan kanssa ja jos kuluttajalle oli tiedotettu yhteistyön laiminlyönnin seurauksista, olisi oltava kuluttajan vastuulla osoittaa sen lisäksi, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole sopimuksen mukainen, myös se, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ollut sopimuksen mukainen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimitusajankohtana, jos sopimuksessa määrätään kertatoimituksesta tai toimittamisesta useassa erässä, tai, jos sopimuksessa määrätään pidemmän ajan kuluessa tapahtuvasta jatkuvasta toimituksesta, sopimuksen voimassaoloaikana.

                     (61)

                     Jos elinkeinonharjoittaja ei ole toimittanut digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua, kuluttajan olisi pyydettävä elinkeinonharjoittajaa toimittamaan digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu. Elinkeinonharjoittajan olisi tällöin toimittava ilman aiheetonta viivytystä tai osapuolten nimenomaisesti sopiman lisäajan kuluessa. Kun otetaan huomioon, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu toimitetaan digitaalisessa muodossa, digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamiseen kuluttajan saataville ei useimmissa tapauksissa tarvita lisäaikaa. Sen vuoksi tällaisissa tapauksissa elinkeinonharjoittajan velvollisuuden toimittaa digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ilman aiheetonta viivytystä olisi tarkoitettava, että se on toimitettava välittömästi. Jos elinkeinonharjoittaja ei tällöin toimita digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua, kuluttajalla olisi oltava oikeus purkaa sopimus. Tietyissä olosuhteissa, kuten jos on selvää, että elinkeinonharjoittaja ei aio toimittaa digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua, tai jos tietty toimitusajankohta on kuluttajalle olennaisen tärkeä, kuluttajalla olisi oltava oikeus purkaa sopimus ilman, että hän pyytää ensin elinkeinonharjoittajaa toimittamaan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun.

                     (62)

                     Jos digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole sopimuksen mukainen, kuluttajalla olisi oltava oikeus siihen, että se saatetaan sopimuksen mukaiseksi, tai oikeus saada kauppahinnasta oikeasuhteinen alennus tai purkaa sopimus.

                     (63)

                     Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun teknisistä ominaisuuksista riippuen elinkeinonharjoittajan olisi voitava valita jokin tietty keino sen saattamiseksi sopimuksen mukaiseksi, esimerkiksi tekemällä päivityksiä tai antamalla kuluttajan saataville uuden kappaleen digitaalisesta sisällöstä tai digitaalisesta palvelusta.

                     (64)

                     Digitaalisen sisällön ja digitaalisten palvelujen monimuotoisuuden vuoksi ei ole järkevää asettaa digitaaliseen sisältöön tai digitaalisiin palveluihin liittyvien oikeuksien käyttämiselle tai velvollisuuksien täyttämiselle kiinteitä määräaikoja. Tällaisilla määräajoilla ei otettaisi huomioon tätä monimuotoisuutta ja ne voivat olla tilanteen mukaan joko liian lyhyitä tai liian pitkiä. Siksi on asianmukaisempaa edellyttää, että digitaalinen sisältö tai digitaaliset palvelut olisi saatettava sopimuksen mukaiseksi kohtuullisen ajan kuluessa. Tämä edellytys ei saisi estää osapuolia sopimasta tietystä ajasta, jossa digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu saatetaan sopimuksen mukaiseksi. Digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu olisi saatettava sopimuksen mukaiseksi maksutta. Kuluttajalle ei saisi aiheutua mitään kustannuksia etenkään digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun päivityksen kehittämisestä.

                     (65)

                     Jos digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun saattaminen sopimuksen mukaiseksi on oikeudellisesti tai tosiasiallisesti mahdotonta tai jos elinkeinonharjoittaja kieltäytyy saattamasta digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua sopimuksen mukaiseksi, koska siitä aiheutuisi elinkeinonharjoittajalle kohtuuttomia kustannuksia, tai jos elinkeinonharjoittaja ei ole saattanut digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua sopimuksen mukaiseksi kohtuullisessa ajassa, maksutta ja ilman että siitä aiheutuu kuluttajalle merkittävää haittaa, kuluttajalla olisi oltava oikeus hinnanalennukseen tai sopimuksen purkamiseen. Joissakin tilanteissa on perusteltua, että kuluttajalla olisi oikeus hinnanalennukseen tai sopimuksen purkamiseen välittömästi, esimerkiksi jos elinkeinonharjoittaja ei ole aiemmin onnistunut saattamaan digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua sopimuksen mukaiseksi tai jos kuluttajan ei voida olettaa säilyttävän luottamuksensa elinkeinonharjoittajan kykyyn saattaa digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu sopimuksen mukaiseksi virheen vakavuuden vuoksi. Kuluttajalla olisi esimerkiksi oltava oikeus pyytää suoraan hinnanalennusta tai sopimuksen purkamista, jos kuluttajalle toimitetaan virustorjuntaohjelma, jossa itsessään on virustartunta, jolloin kyseessä on tällainen vakava virhe. Näin olisi oltava myös silloin, jos on selvää, että elinkeinonharjoittaja ei aio saattaa digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua sopimuksen mukaiseksi kohtuullisessa ajassa tai siten, että kuluttajalle ei aiheudu merkittävää haittaa.

                     (66)

                     Tilanteessa, jossa kuluttajalla on oikeus pidemmän ajan kuluessa toimitettavan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun kauppahinnan alennukseen, hinnanalennuksen laskemisessa olisi otettava huomioon digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun arvon aleneminen sekä virheen vuoksi että sen ajan vuoksi, jona kuluttaja ei ole voinut käyttää digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua sopimuksen mukaisesti.

                     (67)

                     Jos digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu toimitetaan kauppahintaa vastaan, kuluttajalla olisi oltava oikeus purkaa sopimus vain, jos virhe ei ole vähäinen. Kuitenkin silloin, jos digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ei toimiteta kauppahintaa vastaan vaan kuluttaja luovuttaa henkilötietoja, kuluttajalla olisi oltava oikeus purkaa sopimus myös tapauksissa, joissa virhe on vähäinen, sillä kuluttaja ei voi käyttää hinnanalennusta oikeussuojakeinona. Jos kuluttaja maksaa kauppahinnan ja luovuttaa henkilötietoja, hänellä olisi oltava oikeus kaikkiin käytettävissä oleviin oikeussuojakeinoihin virheen korjaamiseksi. Jos kaikki muut edellytykset täyttyvät, kuluttajalla olisi erityisesti oltava oikeus siihen, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu saatetaan sopimuksen mukaiseksi, saada hinnanalennus suhteessa digitaalisesta sisällöstä tai digitaalisesta palvelusta maksettuun rahamäärään tai purkaa sopimus.

                     (68)

                     Kun kuluttaja purkaa sopimuksen, elinkeinonharjoittajan olisi palautettava kuluttajan maksama kauppahinta. Kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien oikeutettujen etujen olisi kuitenkin oltava tasapainossa, jos digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimitus on tapahtunut pidemmän ajan kuluessa ja digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on ollut sopimuksen mukainen vain osan tästä ajasta. Näin ollen sopimuksen purkamisen yhteydessä kuluttajalla olisi oltava oikeus vain siihen osaan kauppahinnasta, joka vastaa sen ajanjakson kestoa ja on oikeassa suhteessa sen ajanjakson kestoon, jonka aikana digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ollut sopimuksen mukainen. Kuluttajalla olisi myös oltava oikeus sopimuksen purkamisen jälkeisestä ajanjaksosta mahdollisesti etukäteen maksamaansa osaan kauppahinnasta.

                     (69)

                     Jos kuluttaja luovuttaa elinkeinonharjoittajalle henkilötietoja, elinkeinonharjoittajan olisi noudatettava asetuksen (EU) 2016/679 mukaisia velvollisuuksia. Tällaisia velvollisuuksia olisi noudatettava myös silloin, kun kuluttaja maksaa kauppahinnan ja luovuttaa henkilötietoja. Sopimuksen purkamisen jälkeen elinkeinonharjoittajan olisi pidättäydyttävä käyttämästä myös kuluttajan elinkeinonharjoittajan toimittamaa digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua käyttäessään luovuttamaa tai luomaa muuta sisältöä kuin henkilötietoja. Tällaiseen sisältöön voi kuulua digitaalisia kuvia, video- ja äänitiedostoja sekä mobiililaitteilla luotua sisältöä. Elinkeinonharjoittajalla olisi kuitenkin oltava oikeus edelleen käyttää kuluttajan luovuttamaa tai luomaa sisältöä silloin, kun tällainen sisältö ei ole käyttökelpoista muuten kuin elinkeinonharjoittajan toimittaman digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun yhteydessä, kun se liittyy ainoastaan kuluttajan toimintaan, kun elinkeinonharjoittaja on yhdistänyt siihen muita tietoja, joista sitä ei voida erottaa tai se voidaan erottaa vain kohtuuttomin ponnistuksin, tai kun kuluttaja on luonut sen yhdessä muiden kanssa ja muut kuluttajat voivat edelleen käyttää sitä.

                     (70)

                     Kuluttaja voi jättää käyttämättä oikeussuojakeinoja digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virheen korjaamiseksi, jos kuluttajalta evätään pääsy muuhun sisältöön kuin henkilötietoihin, jonka kuluttaja on luovuttanut tai luonut käyttämällä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua. Jotta voidaan varmistaa, että kuluttajalla on tehokas suoja suhteessa oikeuteen purkaa sopimus, elinkeinonharjoittajan olisi kuluttajan pyynnöstä annettava kaikki tällainen sisältö kuluttajan saataville sopimuksen purkamisen jälkeen.

                     (71)

                     Kuluttajan olisi voitava saada sisältö takaisin kohtuullisessa ajassa, elinkeinonharjoittajan estämättä, yleisesti käytetyssä ja koneellisesti luettavassa tallennusmuodossa ja maksutta, lukuun ottamatta kustannuksia, joita aiheutuu kuluttajan omasta digitaalisesta ympäristöstä, kuten verkkoyhteydestä aiheutuvat kustannukset, koska ne eivät liity erityisesti sisällön takaisinsaantiin. Elinkeinonharjoittajan velvollisuutta asettaa tällainen sisältö saataville ei kuitenkaan pitäisi soveltaa, jos sisältö on käyttökelpoista vain elinkeinonharjoittajan toimittaman digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun yhteydessä, jos se liittyy ainoastaan kuluttajan toimintaan digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua käytettäessä tai jos elinkeinonharjoittaja on yhdistänyt siihen muita tietoja, joista sitä ei voida erottaa tai se voidaan erottaa vain kohtuuttomin ponnistuksin. Tällöin sisällöstä ei ole kuluttajalle merkittävää käytännön etua, ja samalla olisi otettava huomioon myös elinkeinonharjoittajan etu. Lisäksi elinkeinonharjoittajan velvollisuus asettaa kuluttajan saataville sopimuksen purkamisen yhteydessä kaikki sisältö, joka ei ole henkilötietoja ja jonka kuluttaja on luovuttanut tai luonut, ei saisi vaikuttaa elinkeinonharjoittajan oikeuteen olla luovuttamatta tiettyä sisältöä sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.

                     (72)

                     Jos sopimus puretaan, kuluttajan ei pitäisi joutua maksamaan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun käytöstä ajanjaksoilta, jolloin digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ollut sopimuksen mukainen, koska tämä riistäisi kuluttajalta tehokkaan suojan. Kuluttajan olisi kuitenkin myös pidättäydyttävä käyttämästä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ja antamasta sitä kolmansien osapuolten saataville, esimerkiksi poistamalla digitaalinen sisältö tai mahdolliset käyttökelpoiset kappaleet tai tekemällä digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu muutoin käyttökelvottomaksi.

                     (73)

                     Elinkeinonharjoittajan vahingonkorvausvelvollisuutta koskeva periaate on digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamista koskevien sopimusten olennainen osa. Sen vuoksi kuluttajalla olisi oltava oikeus vaatia vahingonkorvausta haitasta, jota aiheutuu digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virheestä tai siitä, että digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ei toimiteta. Korvauksella olisi asetettava kuluttaja mahdollisimman lähelle asemaa, jossa kuluttaja olisi ollut, jos digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu olisi toimitettu asianmukaisesti ja se olisi ollut sopimuksen mukainen. Koska kaikissa jäsenvaltioissa jo on tällainen oikeus vaatia vahingonkorvausta, tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa kyseisten sääntöjen rikkomisesta aiheutuvan haitan korvaamista kuluttajille koskevien kansallisten sääntöjen soveltamiseen.

                     (74)

                     Tässä direktiivissä olisi käsiteltävä myös muutoksia, kuten päivityksiä ja parannuksia, joita elinkeinonharjoittajat tekevät digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun, joka toimitetaan tai asetetaan kuluttajan saataville pidemmän ajan kuluessa. Kun otetaan huomioon digitaaliselle sisällölle ja digitaalisille palveluille ominainen nopea kehitys, tällaiset päivitykset, parannukset tai vastaavat muutokset voivat olla välttämättömiä ja ovat usein kuluttajan edun mukaisia. Jotkin muutokset, esimerkiksi ne, joita sopimuksessa nimitetään päivityksiksi, voivat muodostaa sopimusvelvoitteen osan. Tähän direktiiviin sisältyvien digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuutta koskevien objektiivisten vaatimusten täyttämiseksi saatetaan tarvita muita muutoksia. Kuluttajan olisi kuitenkin sopimusta tehdessään nimenomaisesti hyväksyttävä muut muutokset, jotka poikkeavat sopimuksenmukaisuutta koskevista objektiivisista vaatimuksista ja jotka ovat ennakoitavissa sopimuksentekoajankohtana.

                     (75)

                     Niiden muutosten lisäksi, joilla pyritään säilyttämään sopimuksenmukaisuus, elinkeinonharjoittajan olisi saatava tietyin edellytyksin muuttaa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun ominaisuuksia, edellyttäen, että kyseiseen muutokseen on pätevä syy sopimuksen nojalla. Tällaisiin päteviin syihin voivat kuulua tapaukset, joissa muutos on välttämätön digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun mukauttamiseksi uuteen tekniseen ympäristöön tai käyttäjämäärän kasvuun tai muista merkittävistä toiminnallisista syistä. Tällaisista muutoksista on usein kuluttajalle hyötyä, koska ne parantavat digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua. Sopimuspuolten olisi näin ollen voitava sisällyttää sopimukseen asiaa koskevia lausekkeita, joiden nojalla elinkeinonharjoittaja voi toteuttaa muutoksia. Jotta kuluttajien ja yritysten edut otettaisiin tasapuolisesti huomioon, tällaisen elinkeinonharjoittajalle suotavan mahdollisuuden vastapainona kuluttajalla olisi oltava oikeus purkaa sopimus, jos tällaiset muutokset vaikuttavat kielteisesti digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun käyttöön tai sen saatavuuteen enemmän kuin vähäisessä määrin. Olisi objektiivisesti todennettava, missä määrin muutokset haittaavat digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun saatavuutta ja kuluttajan mahdollisuuksia käyttää sitä, ottaen huomioon digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun luonne ja tarkoitus sekä laatu, toimivuus, yhteentoimivuus ja muut tärkeät ominaisuudet, jotka samantyyppisellä digitaalisella sisällöllä tai digitaalisilla palveluilla yleensä on. Tällaisia päivityksiä, parannuksia tai vastaavia muutoksia koskevien tässä direktiivissä säädettyjen sääntöjen ei kuitenkaan pitäisi koskea tilanteita, joissa osapuolet tekevät uuden sopimuksen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamisesta esimerkiksi digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun uuden version jakelun seurauksena.

                     (76)

                     Kuluttajille olisi ilmoitettava muutoksista selvällä ja ymmärrettävällä tavalla. Jos muutos vaikuttaa enemmän kuin vähäisessä määrin kielteisesti digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun saatavuuteen tai kuluttajan mahdollisuuksiin käyttää sitä, kuluttajalle olisi ilmoitettava siitä tavalla, joka mahdollistaa tiedon tallentamisen pysyvän välineen avulla. Kuluttajan olisi voitava pysyvän välineen avulla tallentaa tiedot niin pitkäksi aikaa, kuin on tarpeen, jotta voidaan suojella kuluttajan etuja, jotka liittyvät hänen ja elinkeinonharjoittajan väliseen sopimussuhteeseen. Tällaisiin välineisiin olisi kuuluttava erityisesti paperi, DVD-levyt, CD-levyt, muistitikut, muistikortit ja kovalevyt sekä sähköposti.

                     (77)

                     Jos muutos vaikuttaa enemmän kuin vähäisessä määrin kielteisesti digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun saatavuuteen tai kuluttajan mahdollisuuksiin käyttää sitä, kuluttajalla olisi oltava kyseisen muutoksen perusteella oikeus purkaa sopimus maksutta. Vaihtoehtoisesti elinkeinonharjoittaja voi päättää säilyttää digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun lisämaksutta ilman kyseistä muutosta ja sopimuksen mukaisesti kuluttajan saatavilla, jolloin kuluttajalla ei olisi oikeutta purkaa sopimusta. Jos digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu, jonka elinkeinonharjoittaja on säilyttänyt kuluttajan saatavilla, ei kuitenkaan enää ole sopimustenmukaisuutta koskevien subjektiivisten ja objektiivisten vaatimusten mukainen, kuluttajan olisi voitava käyttää tässä direktiivissä säädettyjä oikeussuojakeinoja virheen korjaamiseksi. Jos tässä direktiivissä säädettyjä muutosta koskevia vaatimuksia ei noudateta ja muutos johtaa virheeseen, tässä direktiivissä säädettyjen kuluttajan oikeuksien digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun saattamiseen sopimuksen mukaiseksi, hinnanalennuksen saamiseen tai sopimuksen purkamiseen, olisi säilyttävä muuttumattomina. Vastaavasti jos muutoksen jälkeen ilmenee digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virhe, joka ei johdu muutoksesta, kuluttajalla olisi edelleen oltava oikeus käyttää tässä direktiivissä säädettyjä oikeussuojakeinoja digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virheen korjaamiseksi.

                     (78)

                     Kuluttajalle toimitetun digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virhe johtuu usein jostakin liiketoimesta ketjussa, joka yhdistää alkuperäisen suunnittelijan lopulliseen elinkeinonharjoittajaan. Vaikka lopullisella elinkeinonharjoittajalla olisi oltava virheen vuoksi korvausvelvollisuus kuluttajaa kohtaan näiden osapuolten välisen sopimuksen nojalla, on tärkeää varmistaa, että elinkeinonharjoittajalla on asianmukaiset oikeudet suhteessa eri henkilöihin liiketoimiketjussa niin, että elinkeinonharjoittaja voi kattaa korvausvelvollisuutensa kuluttajaa kohtaan. Tällaiset oikeudet olisi rajoitettava kaupallisiin toimiin eikä niitä pitäisi soveltaa tilanteissa, joissa elinkeinonharjoittaja on vastuussa kuluttajalle sellaisen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virheestä, joka koostuu ohjelmistoista tai perustuu ohjelmistoihin, jotka henkilö liiketoimiketjun aikaisemmassa vaiheessa on toimittanut maksutta vapaan lisenssin ja avoimen lähdekoodin lisenssin mukaisesti. Olisi kuitenkin oltava jäsenvaltioiden tehtävä yksilöidä sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössään ne henkilöt liiketoimiketjussa, joille lopullinen elinkeinonharjoittaja voi esittää vaateita, ja tätä koskevat säännöt ja edellytykset.

                     (79)

                     Henkilöille tai organisaatioille, joilla kansallisen lainsäädännön mukaan on oikeutettu intressi suojella kuluttajasopimuksiin ja tietosuojaan liittyviä oikeuksia, olisi sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä annettuja kansallisia säännöksiä noudatetaan, annettava oikeus saattaa asia joko tuomioistuimen tai sellaisen hallintoviranomaisen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta ratkaista valitukset tai ryhtyä asianmukaiseen oikeudelliseen menettelyyn.

                     (80)

                     Mikään tässä direktiivissä ei saisi vaikuttaa kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjen soveltamiseen, jotka on annettu erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksilla (EY) N:o 593/2008 (14) ja (EU) N:o 1215/2012 (15).

                     (81)

                     Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/2394 (16) liite olisi muutettava sisällyttämällä siihen viittaus tähän direktiiviin, jotta voidaan vahvistaa tämän direktiivin täytäntöönpanoon liittyvää rajat ylittävää yhteistyötä.

                     (82)

                     Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/22/EY (17) liite I olisi muutettava sisällyttämällä siihen viittaus tähän direktiiviin, jotta voidaan varmistaa tässä direktiivissä vahvistettujen kuluttajien kollektiivisten etujen suojelu.

                     (83)

                     Kuluttajien olisi voitava hyödyntää tämän direktiivin mukaisia oikeuksiaan heti, kun vastaavia kansallisia täytäntöönpanotoimenpiteitä aletaan soveltaa. Näin ollen kyseisiä kansallisia täytäntöönpanotoimenpiteitä olisi sovellettava myös toistaiseksi voimassa oleviin sopimuksiin tai määräaikaissopimuksiin, jotka on tehty ennen soveltamispäivää ja jotka koskevat digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamista pidemmän ajan kuluessa joko jatkuvasti tai useina erillisinä toimituksina, mutta ainoastaan siltä osin kuin on kyse digitaalisesta sisällöstä tai digitaalisesta palvelusta, joka toimitetaan kansallisten täytäntöönpanotoimenpiteiden soveltamispäivästä alkaen. Jotta varmistetaan tasapaino kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien oikeutettujen etujen välillä, niitä kansallisia toimenpiteitä, joilla saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä tämän direktiivin säännökset digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun muuttamisesta ja oikeudesta oikeussuojakeinoihin, olisi kuitenkin sovellettava ainoastaan sopimuksiin, jotka tehdään tämän direktiivin soveltamispäivän jälkeen.

                     (84)

                     Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman (18) mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna.

                     (85)

                     Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (19) mukaisesti, ja hän on antanut lausunnon 14 päivänä maaliskuuta 2017 (20).

                     (86)

                     Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita eli sisämarkkinoiden toiminnan edistämistä puuttumalla johdonmukaisella tavalla sopimusoikeudesta johtuviin digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamisen esteisiin ja estämällä oikeudellinen hajanaisuus, vaan ne voidaan kansallisten lainsäädäntöjen yhdenmukaisuuden varmistamisen – antamalla yhdenmukaiset sopimusoikeuden säännöt, jotka myös helpottavat täytäntöönpanon valvontaan liittyvien koordinoitujen toimien toteuttamista – vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

                     (87)

                     Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja -vapauksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, muun muassa sen 16, 38 ja 47 artiklassa, vahvistettuja periaatteita,

               OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

            1 artikla
            Kohde ja tarkoitus
            Tällä direktiivillä pyritään edistämään sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja säätämään kuluttajansuojan korkeasta tasosta vahvistamalla yhteiset säännöt tietyistä digitaalisen sisällön tai digitaalisten palvelujen toimittamisesta elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välillä tehtäviin sopimuksiin liittyvistä vaatimuksista ja erityisesti säännöt, jotka koskevat

                        —

                        digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuutta,

                        —

                        oikeussuojakeinoja siinä tapauksessa, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole tällä tavoin sopimuksen mukainen tai että sitä ei ole toimitettu, ja näiden oikeussuojakeinojen käyttöä koskevia sääntöjä, sekä

                        —

                        digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun muuttamista.

            2 artikla
            Määritelmät
            Tässä direktiivissä tarkoitetaan

                        1)

                        ’digitaalisella sisällöllä’ digitaalisessa muodossa tuotettua ja toimitettua dataa;

                        2)

                        ’digitaalisella palvelulla’

                                    a)

                                    palvelua, jonka avulla kuluttaja voi luoda, käsitellä, tallentaa tai käyttää digitaalisessa muodossa olevaa dataa; tai

                                    b)

                                    palvelua, joka mahdollistaa kuluttajan tai palvelun muiden käyttäjien lataaman tai luoman digitaalisessa muodossa olevan datan jakamisen tai muun vuorovaikutuksen sen kanssa;

                        3)

                        ’digitaalisia elementtejä sisältävällä tavaralla’ irtainta esinettä, johon sisältyy digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu tai joka on liitetty digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun siten, että kyseisen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun puuttuminen estäisi tavaran toimintojen suorittamisen;

                        4)

                        ’integroinnilla’ digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun yhdistämistä ja sisällyttämistä kuluttajan digitaalisen ympäristön tekijöihin, jotta digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua voidaan käyttää tässä direktiivissä säädettyjen sopimuksenmukaisuusvaatimusten mukaisesti;

                        5)

                        ’elinkeinonharjoittajalla’ luonnollista henkilöä tai joko yksityisessä tai julkisessa omistuksessa olevaa oikeushenkilöä, joka tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien sopimusten yhteydessä toimii tarkoituksessa, joka kuuluu hänen elinkeino- tai ammattitoimintaansa, myös tämän luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nimissä tai tämän puolesta toimivan muun henkilön kautta;

                        6)

                        ’kuluttajalla’ luonnollista henkilöä, joka tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien sopimusten yhteydessä toimii tarkoituksessa, joka ei kuulu hänen elinkeino- tai ammattitoimintaansa;

                        7)

                        ’kauppahinnalla’ rahamäärää tai digitaalista arvonkantajaa, joka on maksettava vastikkeeksi digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamisesta;

                        8)

                        ’henkilötiedoilla’ henkilötietoja siten kuin ne on määritelty asetuksen (EU) 2016/679 4 artiklan 1 alakohdassa;

                        9)

                        ’digitaalisella ympäristöllä’ laitteita, ohjelmistoja ja verkkoyhteyttä, joita kuluttaja käyttää päästäkseen digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun tai käyttääkseen sitä;

                        10)

                        ’yhteensopivuudella’ digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun kykyä toimia sellaisen laitteen tai ohjelmiston kanssa, jonka kanssa samantyyppistä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua yleensä käytetään, ilman että digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua on tarpeen muuttaa;

                        11)

                        ’toimivuudella’ digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun kykyä suorittaa toimintonsa käyttötarkoituksensa mukaisesti;

                        12)

                        ’yhteentoimivuudella’ digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun kykyä toimia muun kuin sellaisen laitteen tai ohjelmiston kanssa, jonka kanssa samantyyppistä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua yleensä käytetään;

                        13)

                        ’pysyvällä välineellä’ välinettä, jonka avulla kuluttaja tai elinkeinonharjoittaja voi tallentaa kuluttajalle henkilökohtaisesti osoitettuja tietoja siten, että tiedot ovat saatavilla myöhempää käyttöä varten tietojen käyttötarkoituksen kannalta asianmukaisen ajan, ja joka mahdollistaa tallennettujen tietojen toisinnan muuttumattomina.

            3 artikla
            Soveltamisala

               1.   Tätä direktiiviä sovelletaan sopimuksiin, joiden nojalla elinkeinonharjoittaja toimittaa tai sitoutuu toimittamaan kuluttajalle digitaalista sisältöä tai digitaalisen palvelun ja kuluttaja maksaa tai sitoutuu maksamaan kauppahinnan.
               Tätä direktiiviä sovelletaan myös silloin, kun elinkeinonharjoittaja toimittaa tai sitoutuu toimittamaan kuluttajalle digitaalista sisältöä tai digitaalisen palvelun ja kuluttaja luovuttaa tai sitoutuu luovuttamaan elinkeinonharjoittajalle henkilötietoja, lukuun ottamatta tilanteita, joissa elinkeinonharjoittaja käsittelee kuluttajan luovuttamia henkilötietoja ainoastaan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamiseksi tämän direktiivin mukaisesti tai täyttääkseen itseään koskevat lakisääteiset vaatimukset eikä elinkeinonharjoittaja käsittele näitä tietoja mitään muuta tarkoitusta varten.

               2.   Tätä direktiiviä sovelletaan myös silloin, kun digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu kehitetään kuluttajan vaatimusten mukaisesti.

               3.   Lukuun ottamatta 5 ja 13 artiklaa tätä direktiiviä sovelletaan myös kaikkiin aineellisiin välineisiin, joita käytetään yksinomaan digitaalisen sisällön siirtovälineenä.

               4.   Tätä direktiiviä ei sovelleta digitaaliseen sisältöön tai digitaalisiin palveluihin, jotka on sisällytetty tai liitetty 2 artiklan 3 alakohdassa tarkoitetulla tavalla tavaroihin ja jotka toimitetaan yhdessä tavaran kanssa tätä tavaraa koskevan myyntisopimuksen perusteella, riippumatta siitä, toimittaako tällaisen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun myyjä vai kolmas osapuoli. Jos on epäselvyyttä siitä, muodostaako tavaraan sisällytetyn tai siihen liitetyn digitaalisen sisällön tai tavaraan sisällytetyn tai siihen liitetyn digitaalisen palvelun toimittaminen osan myyntisopimusta, myyntisopimuksen on katsottava kattavan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun.

               5.   Tätä direktiiviä ei sovelleta sopimuksiin, jotka koskevat

                           a)

                           sellaisten palvelujen tarjoamista, jotka eivät ole digitaalisia palveluja, riippumatta siitä, käyttääkö elinkeinonharjoittaja digitaalisia muotoja tai välineitä tuottaakseen, toimittaakseen tai välittääkseen palvelun tuotoksen kuluttajalle;

                           b)

                           direktiivin (EU) 2018/1972 2 artiklan 4 alakohdassa määriteltyjä sähköisiä viestintäpalveluja lukuun ottamatta kyseisen direktiivin 2 artiklan 7 alakohdassa määriteltyjä numeroista riippumattomia henkilöiden välisiä viestintäpalveluja;

                           c)

                           direktiivin 2011/24/EU 3 artiklan a alakohdassa määriteltyä terveydenhuoltoa;

                           d)

                           rahapelipalveluja eli palveluja, joihin liittyy sellaisen panoksen asettaminen rahapeleissä, jolla on rahallista arvoa, mukaan luettuina pelit, joissa taidolla on osuutensa, kuten arpajaiset, kasinopelit, pokeripelit ja vedonlyöntitoiminta, ja joita tarjotaan sähköisin välinein tai muun viestintää helpottavan teknologian välityksellä ja tällaisten palvelujen vastaanottajan henkilökohtaisesta pyynnöstä;

                           e)

                           direktiivin 2002/65/EY 2 artiklan b alakohdassa määriteltyjä rahoituspalveluja;

                           f)

                           vapaaseen lisenssiin ja avoimen lähdekoodin lisenssiin perustuvia elinkeinonharjoittajan tarjoamia ohjelmistoja, kun kuluttaja ei maksa kauppahintaa ja elinkeinonharjoittaja käyttää kuluttajan luovuttamia henkilötietoja yksinomaan tämän tietyn ohjelmiston turvallisuuden, yhteensopivuuden tai yhteentoimivuuden parantamiseen;

                           g)

                           digitaalisen sisällön toimittamista, kun digitaalinen sisältö välitetään yleisölle muuten kuin signaalinsiirron välityksellä osana esitystä tai tapahtumaa, kuten digitaalista elokuvaesitystä;

                           h)

                           jäsenvaltioiden julkisen sektorin elinten Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/98/EY (21) mukaisesti toimittamaa digitaalista sisältöä.

               6.   Kun saman elinkeinonharjoittajan ja saman kuluttajan väliseen yhteen sopimukseen sisältyy sekä digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamiseen kuuluvia osia että muiden palvelujen tai tavaroiden toimittamiseen kuuluvia osia, tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan niihin sopimuksen osiin, jotka koskevat digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 4 kohdan soveltamista.
               Jos direktiivissä (EU) 2018/1972 tarkoitettu sopimuspaketti sisältää Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/2120 (22) 2 artiklan 2 alakohdassa määriteltyjä internetyhteyspalveluja tai direktiivin (EU) 2018/1972 2 artiklan 6 alakohdassa määriteltyjä numeroihin perustuvia henkilöiden välisiä viestintäpalveluja, tämän direktiivin 19 artiklaa ei sovelleta.
               Niitä vaikutuksia, joita sopimuspaketin yhden osan purkamisella voi olla sopimuspaketin muihin osiin, säännellään kansallisella lainsäädännöllä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin (EU) 2018/1972 107 artiklan 2 kohdan soveltamista.

               7.   Jos tämän direktiivin säännös on ristiriidassa johonkin toiseen tiettyä alaa tai kohdetta sääntelevään unionin säädökseen sisältyvän säännöksen kanssa, etusijan saa tuon toisen unionin säädöksen säännös.

               8.   Henkilötietojen suojaa koskevaa unionin oikeutta sovelletaan kaikkiin henkilötietoihin, joita käsitellään 1 kohdassa tarkoitettujen sopimusten yhteydessä.
               Erityisesti tämä direktiivi ei vaikuta asetuksen (EU) 2016/679 eikä direktiivin 2002/58/EY säännösten soveltamiseen. Jos tämän direktiivin säännökset ovat ristiriidassa henkilötietojen suojaa koskevan unionin oikeuden säännösten tai määräysten kanssa, sovelletaan viimeksi mainittua.

               9.   Tämä direktiivi ei vaikuta tekijänoikeutta ja lähioikeuksia koskevan unionin oikeuden ja kansallisen lainsäädännön soveltamiseen, mukaan lukien Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (23).

               10.   Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden mahdollisuuteen vapaasti säätää yleiseen sopimusoikeuteen kuuluvista seikoista, kuten säännöistä, jotka koskevat sopimuksen tekemistä, pätevyyttä, pätemättömyyttä tai vaikutuksia, sopimuksen purkamisesta aiheutuvat seuraukset mukaan lukien, siltä osin kuin näitä seikkoja ei säännellä tällä direktiivillä, eikä niiden mahdollisuuteen säätää oikeudesta vahingonkorvaukseen.

            4 artikla
            Yhdenmukaistamisen taso
            Ellei tässä direktiivissä toisin säädetä, jäsenvaltiot eivät saa kansallisessa lainsäädännössään pitää voimassa tai ottaa käyttöön tässä direktiivissä vahvistetuista säännöksistä poikkeavia säännöksiä eivätkä myöskään tiukempia tai sallivampia säännöksiä erilaisen kuluttajansuojan tason varmistamiseksi.

            5 artikla
            Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittaminen

               1.   Elinkeinonharjoittajan on toimitettava digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu kuluttajalle. Elleivät osapuolet ole toisin sopineet, elinkeinonharjoittajan on toimitettava digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ilman aiheetonta viivytystä sopimuksen tekemisen jälkeen.

               2.   Elinkeinonharjoittaja on täyttänyt toimitusvelvoitteensa, kun

                           a)

                           digitaalinen sisältö tai keino digitaaliseen sisällön käyttöä tai lataamista varten on kuluttajan tai kuluttajan tähän tarkoitukseen valitseman fyysisen tai virtuaalisen järjestelmän saatavilla tai käytettävissä;

                           b)

                           digitaalinen palvelu on asetettu kuluttajan tai kuluttajan tätä tarkoitusta varten valitseman fyysisen tai virtuaalisen järjestelmän saataville.

            6 artikla
            Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuus
            Elinkeinonharjoittajan on toimitettava kuluttajalle digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu, joka täyttää soveltuvin osin 7, 8 ja 9 artiklassa säädetyt vaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan soveltamista.

            7 artikla
            Sopimuksenmukaisuutta koskevat subjektiiviset vaatimukset
            Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun katsotaan erityisesti olevan sopimuksen mukaista, kun soveltuvin osin

                        a)

                        sen kuvaus, määrä ja laatu sekä sen toimivuus, yhteensopivuus, yhteentoimivuus ja muut ominaisuudet vastaavat sopimuksen määräyksiä;

                        b)

                        se soveltuu siihen erityiseen käyttötarkoitukseen, johon kuluttaja sitä tarvitsee ja jonka kuluttaja on viimeistään sopimuksen tekohetkellä saattanut elinkeinonharjoittajan tietoon ja jonka elinkeinonharjoittaja on hyväksynyt;

                        c)

                        sen mukana toimitetaan kaikki sopimuksessa edellytetyt tarvittavat lisävarusteet, ohjeet, myös asennusohjeet, ja asiakastuki; ja

                        d)

                        sitä päivitetään sopimuksessa määrätyllä tavalla.

            8 artikla
            Sopimuksenmukaisuutta koskevat objektiiviset vaatimukset

               1.   Sopimuksenmukaisuutta koskevien subjektiivisten vaatimusten noudattamisen lisäksi digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun on oltava seuraavien vaatimusten mukainen:

                           a)

                           sen on sovelluttava niihin käyttötarkoituksiin, joihin samantyyppistä digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja yleensä käytetään, ottaen tapauksen mukaan huomioon kaikki voimassa oleva unionin lainsäädäntö ja kansallinen lainsäädäntö, tekniset standardit tai, jos tällaisia teknisiä standardeja ei ole, alakohtaisesti sovellettavat käytännesäännöt;

                           b)

                           sen määrän ja muun muassa toimivuutta, yhteensopivuutta, saatavuutta, jatkuvuutta ja turvallisuutta koskevien toimintaan liittyvien ja muiden ominaisuuksien on vastattava ominaisuuksia, joita samantyyppisellä digitaalisella sisällöllä tai digitaalisella palvelulla yleensä on ja joita kuluttaja voi kohtuudella odottaa, kun otetaan huomioon digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun luonne ja elinkeinonharjoittajan tai liiketoimiketjuun aikaisemmassa vaiheessa osallistuneen muun henkilön erityisesti mainonnassa tai merkinnöissä esittämät tai näiden puolesta esitetyt julkiset lausumat, paitsi jos elinkeinonharjoittaja osoittaa, että

                                       i)

                                       elinkeinonharjoittaja ei tiennyt eikä hänen voida kohtuudella olettaa tienneen kyseisestä julkisesta lausumasta;

                                       ii)

                                       kyseinen julkinen lausuma oli oikaistu sopimuksentekoajankohtaan mennessä samaa tai siihen verrattavissa olevaa tapaa käyttäen, kuin millä se oli esitetty; tai

                                       iii)

                                       kyseinen julkinen lausuma ei ole voinut vaikuttaa päätökseen hankkia digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu;

                           c)

                           sen mukana toimitetaan tarvittaessa lisävarusteet ja ohjeet, jotka kuluttaja voi kohtuudella odottaa saavansa; ja

                           d)

                           sen on vastattava elinkeinonharjoittajan ennen sopimuksen tekemistä saataville asettamia digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun koeversioita tai ennakkoesittelyjä.

               2.   Elinkeinonharjoittajan on varmistettava, että kuluttajalle tiedotetaan päivityksistä, myös turvapäivityksistä, jotka ovat tarpeen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun säilyttämiseksi sopimuksen mukaisena, ja että ne toimitetaan kuluttajalle ajanjaksolla

                           a)

                           jolla digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua toimitetaan sopimuksen perusteella, jos sopimuksessa määrätään pidemmän ajan kuluessa tapahtuvasta jatkuvasta toimituksesta; tai

                           b)

                           jota kuluttaja voi kohtuudella edellyttää, ottaen huomioon digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun tyyppi ja tarkoitus sekä sopimuksen olosuhteet ja luonne, kun sopimuksessa määrätään kertatoimituksesta tai useista erillisistä toimituksista.

               3.   Jos kuluttaja ei asenna elinkeinonharjoittajan 2 kohdan mukaisesti toimittamia päivityksiä kohtuullisen ajan kuluessa, elinkeinonharjoittaja ei ole vastuussa yksinomaan kyseisen päivityksen puuttumisesta aiheutuvasta virheestä, edellyttäen että

                           a)

                           elinkeinonharjoittaja on ilmoittanut kuluttajalle päivityksen saatavuudesta ja siitä, mitä seurauksia sillä on, jos kuluttaja ei asenna päivitystä; ja

                           b)

                           se, että kuluttaja ei ole asentanut päivitystä tai on asentanut sen virheellisesti, ei johdu elinkeinonharjoittajan antamista puutteellisista asennusohjeista.

               4.   Kun sopimuksessa määrätään, että digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimitukset tapahtuvat jatkuvasti pidemmän ajan kuluessa, digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun on oltava sopimuksen mukainen koko tämän ajanjakson ajan.

               5.   Edellä 1 tai 2 kohdassa tarkoitettua virheellisyyttä ei katsota olevan, jos kuluttajalle on nimenomaisesti annettu sopimuksen tekoajankohtana tieto siitä, että digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun tietty erityispiirre poikkeaa 1 tai 2 kohdassa säädetyistä sopimuksenmukaisuutta koskevista objektiivisista vaatimuksista, ja kuluttaja on nimenomaisesti ja erikseen hyväksynyt tämän poikkeaman sopimusta tehdessään.

               6.   Elleivät osapuolet ole toisin sopineet, toimitetun digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun on oltava viimeisimmän version mukainen, joka on saatavilla sopimuksentekoajankohtana.

            9 artikla
            Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virheellinen integrointi
            Virheellisyys, joka johtuu siitä, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on integroitu kuluttajan digitaaliseen ympäristöön virheellisesti, on katsottava digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virheeksi, jos

                        a)

                        digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun integroinnista tai sen valvonnasta vastasi elinkeinonharjoittaja; tai

                        b)

                        digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu oli tarkoitettu kuluttajan integroitavaksi ja virheellinen integrointi johtui elinkeinonharjoittajan toimittamista puutteellisista integrointiohjeista.

            10 artikla
            Kolmannen osapuolen oikeudet
            Jos kolmannen osapuolen oikeuksien, erityisesti immateriaalioikeuksien, rikkomisesta johtuva rajoitus estää digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun käytön 7 ja 8 artiklan mukaisesti tai rajoittaa sitä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kuluttajalla on oikeus käyttää 14 artiklassa säädettyjä oikeussuojakeinoja virheen korjaamiseksi, ellei kansallisessa lainsäädännössä säädetä digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamista koskevan sopimuksen pätemättömyydestä tai purkamisesta tällaisissa tapauksissa.

            11 artikla
            Elinkeinonharjoittajan vastuu

               1.   Elinkeinonharjoittaja on vastuussa kuluttajaa kohtaan, jos digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ei toimiteta 5 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

               2.   Kun sopimuksessa määrätään kertatoimituksesta tai useista erillisistä toimituksista, elinkeinonharjoittaja on vastuussa mistä tahansa 7, 8 ja 9 artiklan mukaisesta virheellisyydestä, joka on olemassa toimitusajankohtana, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan 2 kohdan b alakohdan soveltamista.
               Jos kansallisen lainsäädännön nojalla elinkeinonharjoittaja on vastuussa vain virheistä, jotka ilmenevät tietyn ajan kuluessa toimituksen jälkeen, tämän ajan on oltava vähintään kaksi vuotta toimitusajankohdasta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan 2 kohdan b alakohdan soveltamista.
               Jos 14 artiklassa säädettyjä oikeuksia koskee kansallisen lainsäädännön nojalla myös tai ainoastaan vanhentumisaika, jäsenvaltioiden on varmistettava, että vanhentumisaika antaa kuluttajalle mahdollisuuden käyttää 14 artiklassa säädettyjä oikeussuojakeinoja sellaisen virheen korjaamiseksi, joka on olemassa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuna ajankohtana ja ilmenee toisessa alakohdassa tarkoitettuna ajanjaksona.

               3.   Jos sopimuksessa määrätään pidemmän ajan kuluessa tapahtuvasta jatkuvasta toimituksesta, elinkeinonharjoittaja on vastuussa 7, 8 ja 9 artiklan mukaisesta virheestä, joka tapahtuu tai ilmenee milloin tahansa sinä ajanjaksona, jona digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on sopimuksen mukaan määrä toimittaa.
               Jos 14 artiklassa säädettyjä oikeuksia koskee kansallisen lainsäädännön nojalla myös tai ainoastaan vanhentumisaika, jäsenvaltioiden on varmistettava, että vanhentumisaika antaa kuluttajalle mahdollisuuden käyttää 14 artiklassa säädettyjä oikeussuojakeinoja sellaisen virheen korjaamiseksi, joka tapahtuu tai ilmenee ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuna ajanjaksona.

            12 artikla
            Todistustaakka

               1.   Todistustaakka siitä, onko digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu toimitettu 5 artiklan mukaisesti, on elinkeinonharjoittajalla.

               2.   Toimitetun digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuutta toimitusajankohtana koskeva todistustaakka on 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa elinkeinonharjoittajalla virheestä, joka ilmenee yhden vuoden kuluessa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimitusajankohdasta.

               3.   Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuutta sinä ajanjaksona, jona digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on sopimuksen mukaan määrä toimittaa, koskeva todistustaakka on 11 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa elinkeinonharjoittajalla virheestä, joka ilmenee mainittuna ajanjaksona.

               4.   Edellä olevia 2 ja 3 kohtaa ei sovelleta, jos elinkeinonharjoittaja osoittaa, että kuluttajan digitaalinen ympäristö ei ole yhteensopiva digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun teknisten vaatimusten kanssa, ja jos elinkeinonharjoittaja on ilmoittanut tällaisista vaatimuksista kuluttajalle selvällä ja ymmärrettävällä tavalla ennen sopimuksen tekemistä.

               5.   Kuluttajan on tehtävä elinkeinonharjoittajan kanssa yhteistyötä siinä määrin, kuin se on kohtuudella mahdollista ja tarpeen sen toteamiseksi, johtuuko tapauksen mukaan 11 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettuna ajankohtana ilmennyt digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun virhe kuluttajan digitaalisesta ympäristöstä. Yhteistyövelvoite koskee ainoastaan sellaisia teknisesti käytettävissä olevia keinoja, joista aiheutuu kuluttajalle vähiten häiriötä. Jos kuluttaja ei osallistu tällaiseen yhteistyöhön ja elinkeinonharjoittaja on ilmoittanut kuluttajalle tällaisesta vaatimuksesta selvällä ja ymmärrettävällä tavalla ennen sopimuksen tekemistä, todistustaakka siitä, oliko virhe olemassa tapauksen mukaan 11 artiklan 2 tai 3 kohdassa tarkoitettuna ajankohtana, on kuluttajalla.

            13 artikla
            Oikeussuojakeinot toimituksen laiminlyönnin yhteydessä

               1.   Silloin kun elinkeinonharjoittaja ei ole toimittanut digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua 5 artiklassa tarkoitetulla tavalla, kuluttajan on pyydettävä elinkeinonharjoittajaa toimittamaan digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu. Jos elinkeinonharjoittaja ei tällöin toimita digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ilman aiheetonta viivytystä tai osapuolten nimenomaisesti sopiman lisäajan kuluessa, kuluttajalla on oikeus purkaa sopimus.

               2.   Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta ja kuluttajalla on oikeus purkaa sopimus välittömästi, jos

                           a)

                           elinkeinonharjoittaja on ilmoittanut tai olosuhteista käy selkeästi ilmi, että elinkeinonharjoittaja ei aio toimittaa kyseistä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua;

                           b)

                           kuluttaja ja elinkeinonharjoittaja ovat yhdessä todenneet tai sopimuksen tekemisen aikaisten olosuhteiden perusteella on selvää, että tietty toimitusajankohta on kuluttajalle olennaisen tärkeä, ja elinkeinonharjoittaja ei toimita digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua kyseiseen ajankohtaan mennessä tai kyseisenä ajankohtana.

               3.   Kun kuluttaja purkaa sopimuksen tämän artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesti, sovelletaan 15–18 artiklaa vastaavasti.

            14 artikla
            Oikeussuojakeinot virheen korjaamiseksi

               1.   Jos digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on virheellinen, kuluttajalla on oltava oikeus siihen, että se saatetaan sopimuksen mukaiseksi, tai saada kauppahinnasta oikeasuhteinen alennus tai purkaa sopimus tässä artiklassa säädetyin ehdoin.

               2.   Kuluttajalla on oltava oikeus siihen, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu saatetaan sopimuksen mukaiseksi, paitsi jos tämä olisi mahdotonta tai aiheuttaisi elinkeinonharjoittajalle kohtuuttomia kustannuksia, kun otetaan huomioon kaikki asiaan liittyvät olosuhteet, kuten

                           a)

                           digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun arvo siinä tapauksessa, että virhettä ei olisi; ja

                           b)

                           virheen merkittävyys.

               3.   Elinkeinonharjoittajan on saatettava digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu sopimuksen mukaiseksi 2 kohdan mukaisesti kohtuullisen ajan kuluessa siitä, kun elinkeinonharjoittaja on saanut kuluttajalta tiedon virheestä, maksutta ja aiheuttamatta kuluttajalle merkittävää haittaa, ottaen huomioon digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun luonne ja se tarkoitus, jota varten kuluttaja on hankkinut kyseisen digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun.

               4.   Kuluttajalla on oikeus joko oikeasuhteiseen hinnanalennukseen 5 kohdan mukaisesti, jos digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu toimitetaan kauppahintaa vastaan, tai sopimuksen purkamiseen 6 kohdan mukaisesti kaikissa seuraavissa tapauksissa:

                           a)

                           oikeussuojakeino, jonka mukaan digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on saatettava sopimuksen mukaiseksi, on mahdoton tai kohtuuton 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla;

                           b)

                           elinkeinonharjoittaja ei ole saattanut digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua sopimuksen mukaiseksi 3 kohdan mukaisesti;

                           c)

                           ilmenee virhe siitä huolimatta, että elinkeinonharjoittaja yrittää saattaa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksen mukaiseksi;

                           d)

                           virhe on luonteeltaan niin vakava, että se oikeuttaa välittömään hinnanalennukseen tai sopimuksen purkamiseen; tai

                           e)

                           elinkeinonharjoittaja on ilmoittanut tai olosuhteista käy selkeästi ilmi, että se ei aio saattaa digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua sopimuksen mukaiseksi kohtuullisessa ajassa tai siten, että kuluttajalle ei aiheudu merkittävää haittaa.

               5.   Hinnanalennuksen on oltava oikeassa suhteessa kuluttajalle toimitetun digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun arvon alenemiseen, kun sitä verrataan arvoon, joka digitaalisella sisällöllä tai digitaalisella palvelulla olisi, jos se olisi sopimuksen mukainen.
               Silloin kun sopimuksessa määrätään, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu toimitetaan pidemmän ajan kuluessa kauppahintaa vastaan, hinnanalennusta sovelletaan siihen ajanjaksoon, jonka aikana digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ollut sopimuksen mukainen.

               6.   Kun digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu toimitetaan kauppahintaa vastaan, kuluttajalla on oikeus purkaa sopimus vain, jos virhe ei ole vähäinen. Elinkeinonharjoittajalla on todistustaakka siitä, että virhe on vähäinen.

            15 artikla
            Sopimuksen purkamista koskevan oikeuden käyttäminen
            Kuluttaja käyttää oikeuttaan purkaa sopimus antamalla elinkeinonharjoittajalle ilmoituksen päätöksestään purkaa sopimus.

            16 artikla
            Purkamiseen liittyvät elinkeinonharjoittajan velvoitteet

               1.   Jos sopimus puretaan, elinkeinonharjoittaja korvaa kuluttajalle kaikki sopimuksen mukaisesti maksetut suoritukset.
               Jos sopimus koskee digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamista kauppahinnan maksamista vastaan pidemmän ajan kuluessa ja jos digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu on ollut sopimuksen mukainen jonkin ajanjakson ajan sopimuksen purkamista edeltävänä ajanjaksona, elinkeinonharjoittajan on kuitenkin palautettava kuluttajalle tämän maksamasta hinnasta vain se oikeasuhteinen osa, joka vastaa ajanjaksoa, jona digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ollut sopimuksen mukainen, ja se osa, jonka kuluttaja on maksanut etukäteen ajasta, jonka sopimus olisi kestänyt, jollei sitä olisi purettu.

               2.   Elinkeinonharjoittajan on noudatettava asetuksen (EU) 2016/679 mukaisesti sovellettavia velvoitteita kuluttajan henkilötietojen suhteen.

               3.   Elinkeinonharjoittajan on pidättäydyttävä käyttämästä kuluttajan elinkeinonharjoittajan toimittamaa digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua käyttäessään luovuttamaa tai luomaa muuta sisältöä kuin henkilötietoja paitsi silloin, kun

                           a)

                           tällainen sisältö ei ole käyttökelpoista muuten kuin elinkeinonharjoittajan toimittaman digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun yhteydessä;

                           b)

                           tällainen sisältö liittyy ainoastaan kuluttajan toimintaan elinkeinonharjoittajan toimittamaa digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua käytettäessä;

                           c)

                           elinkeinonharjoittaja on yhdistänyt tällaisen sisällön muihin tietoihin, joista sitä ei voida erottaa tai se voidaan erottaa vain kohtuuttomin ponnistuksin; tai

                           d)

                           kuluttaja ja muut henkilöt ovat luoneet yhdessä tällaisen sisällön ja muut kuluttajat voivat edelleen käyttää kyseistä sisältöä.

               4.   Elinkeinonharjoittajan on kuluttajan pyynnöstä annettava kuluttajan saataville kaikki sisältö, pois lukien henkilötiedot, jonka kuluttaja on luovuttanut tai luonut käyttäessään elinkeinonharjoittajan toimittamaa digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua, lukuun ottamatta 3 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitettuja tilanteita.
               Kuluttajalla on oltava oikeus saada kyseinen digitaalinen sisältö takaisin maksutta, elinkeinonharjoittajan estämättä, kohtuullisessa ajassa ja yleisesti käytetyssä ja koneellisesti luettavassa tallennusmuodossa.

               5.   Elinkeinonharjoittaja voi estää kuluttajaa käyttämästä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua, erityisesti estämällä tämän pääsyn digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun tai sulkemalla kuluttajan käyttäjätilin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan soveltamista.

            17 artikla
            Purkamiseen liittyvät kuluttajan velvoitteet

               1.   Sopimuksen purkamisen jälkeen kuluttajan on pidättäydyttävä käyttämästä digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ja saattamasta sitä kolmansien osapuolten saataville.

               2.   Jos digitaalinen sisältö on toimitettu aineellisella välineellä, kuluttajan on elinkeinonharjoittajan pyynnöstä ja tämän kustannuksella palautettava aineellinen väline elinkeinonharjoittajalle ilman aiheetonta viivytystä. Jos elinkeinonharjoittaja päättää pyytää aineellisen välineen palauttamista, pyyntö on tehtävä 14 päivän kuluessa päivästä, jona elinkeinonharjoittajalle ilmoitetaan kuluttajan päätöksestä purkaa sopimus.

               3.   Kuluttajalla ei ole velvollisuutta maksaa digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun käytöstä siltä sopimuksen purkamista edeltävältä ajanjaksolta, jonka aikana digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu ei ole ollut sopimuksen mukainen.

            18 artikla
            Elinkeinonharjoittajan suoritettavien maksujen palautusten määräajat ja palautustavat

               1.   Maksujen palautukset, joista elinkeinonharjoittaja on vastuussa kuluttajalle 14 artiklan 4 ja 5 kohdan tai 16 artiklan 1 kohdan nojalla kauppahinnan alennuksen tai sopimuksen purkamisen johdosta, on suoritettava ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa 14 päivän kuluessa päivästä, jona elinkeinonharjoittajalle ilmoitetaan kuluttajan päätöksestä käyttää oikeuttaan vaatia hinnanalennusta tai oikeuttaan purkaa sopimus.

               2.   Elinkeinonharjoittajan on suoritettava maksun palautus samalla maksutavalla, jota kuluttaja on käyttänyt maksaakseen digitaalisesta sisällöstä tai digitaalisesta palvelusta, jollei kuluttaja anna nimenomaista suostumustaan muuhun ja edellyttäen, ettei kuluttajalle koidu kustannuksia maksujen palautuksesta.

               3.   Elinkeinonharjoittaja ei saa periä kuluttajalta palautuksesta maksua.

            19 artikla
            Digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun muuttaminen

               1.   Kun sopimuksessa määrätään, että digitaalinen sisältö tai digitaalinen sisältö toimitetaan tai annetaan kuluttajan saataville pidemmän ajan kuluessa, elinkeinonharjoittaja voi muuttaa digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua muuten kuin siltä osin, mikä on välttämätöntä digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun sopimuksenmukaisuuden säilyttämiseksi 7 ja 8 artiklan mukaisesti, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:

                           a)

                           sopimuksessa sallitaan tällainen muutos ja määrätään sitä koskevasta perustellusta syystä;

                           b)

                           muutoksesta ei aiheudu kuluttajalle lisäkustannuksia;

                           c)

                           kuluttajalle ilmoitetaan muutoksesta selvällä ja ymmärrettävällä tavalla; ja

                           d)

                           2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kuluttajalle tiedotetaan kohtuullisen hyvissä ajoin pysyvällä välineellä muutoksen ominaisuuksista ja ajankohdasta ja oikeudesta purkaa sopimus 2 kohdan mukaisesti tai mahdollisuudesta säilyttää digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu muuttumattomana 4 kohdan mukaisesti.

               2.   Kuluttajalla on oltava oikeus purkaa sopimus, jos muutos vaikuttaa kielteisesti kuluttajan mahdollisuuksiin päästä digitaaliseen sisältöön tai digitaaliseen palveluun tai käyttää sitä, ellei kyseinen kielteinen vaikutus ole vain vähäinen. Tällöin kuluttajalla on oltava oikeus purkaa sopimus maksutta 30 päivän kuluessa tiedon vastaanottamisesta tai siitä, kun elinkeinonharjoittaja on muuttanut digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua, sen mukaan kumpi näistä on myöhemmin.

               3.   Kun kuluttaja purkaa sopimuksen tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti, 15–18 artiklaa sovelletaan vastaavasti.

               4.   Tämän artiklan 2 ja 3 kohtaa ei sovelleta, jos elinkeinonharjoittaja on antanut kuluttajalle lisämaksutta mahdollisuuden säilyttää digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu muuttumattomana ja digitaalinen sisältö tai digitaalinen palvelu säilyy sopimuksen mukaisena.

            20 artikla
            Oikeus oikeussuojakeinoihin
            Silloin kun elinkeinonharjoittaja on vastuussa kuluttajalle siksi, että digitaalista sisältöä tai digitaalista palvelua ei ole toimitettu, tai sellaisen virheen vuoksi, joka johtuu toisen henkilön liiketoimiketjun aikaisemmassa vaiheessa toteuttamasta toimesta tai laiminlyönnistä, elinkeinonharjoittajalla on oltava oikeus vaatia hyvitystä vastuussa olevalta henkilöltä liiketoimiketjussa. Siitä, keneltä vastuussa olevalta henkilöltä elinkeinonharjoittaja voi vaatia hyvitystä, sekä tähän liittyvistä toimista ja edellytyksistä säädetään kansallisessa lainsäädännössä.

            21 artikla
            Täytäntöönpanon valvonta

               1.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tämän direktiivin noudattamisen varmistamiseksi on olemassa riittävät ja tehokkaat keinot.

               2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja keinoja voivat olla säännökset, joiden nojalla yhdellä tai useammalla seuraavista kansallisessa lainsäädännössä määritellyistä elimistä on mahdollisuus viedä asia kansallisen lainsäädännön mukaisesti tuomioistuimen tai toimivaltaisen hallinnollisen viranomaisen käsiteltäväksi sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä annettuja kansallisia säännöksiä noudatetaan:

                           a)

                           julkiset elimet tai niiden edustajat;

                           b)

                           kuluttajajärjestöt, joilla on oikeutettu intressi suojella kuluttajia;

                           c)

                           elinkeinoelämän järjestöt, joilla on oikeutettu intressi toimia asiassa;

                           d)

                           asetuksen (EU) 2016/679 80 artiklassa määritellyt voittoa tavoittelemattomat elimet, järjestöt tai yhdistykset, jotka toimivat rekisteröidyille kuuluvien oikeuksien ja vapauksien suojaamisen alalla.

            22 artikla
            Pakottavuus

               1.   Jollei tässä direktiivissä toisin säädetä, kuluttajaa eivät sido sellaiset sopimusehdot, joilla kuluttajan vahingoksi estetään tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten toimenpiteiden soveltaminen, poiketaan niistä tai muutetaan niiden vaikutuksia, ennen kuin kuluttaja on ilmoittanut toimituksen laiminlyönnistä tai virheestä elinkeinonharjoittajalle tai ennen kuin elinkeinonharjoittaja on ilmoittanut kuluttajalle 19 artiklan mukaisesta digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun muuttamisesta.

               2.   Tämä direktiivi ei estä elinkeinonharjoittajaa tarjoamasta kuluttajille sopimusjärjestelyjä, jotka antavat tässä direktiivissä säädettyä paremman suojan.

            23 artikla
            Asetuksen (EU) 2017/2394 ja direktiivin 2009/22/EY muuttaminen

               1)   Lisätään asetuksen (EU) 2017/2394 liitteeseen kohta seuraavasti:

                           ”28.

                           Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/770, annettu 20 päivänä toukokuuta 2019, tietyistä digitaalisen sisällön ja digitaalisten palvelujen toimittamista koskeviin sopimuksiin liittyvistä seikoista (EUVL L 136, 22.5.2019, s. 1).”

               2)   Lisätään direktiivin 2009/22/EY liitteeseen I kohta seuraavasti:

                           ”17.

                           Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/770, annettu 20 päivänä toukokuuta 2019, tietyistä digitaalisen sisällön ja digitaalisten palvelujen toimittamista koskeviin sopimuksiin liittyvistä seikoista (EUVL L 136, 22.5.2019, s. 1).”

            24 artikla
            Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

               1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2021. Niiden on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle.
               Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 2022 alkaen.
               Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
               Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

               2.   Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan digitaalisen sisällön tai digitaalisen palvelun toimittamiseen, joka tapahtuu 1 päivästä tammikuuta 2022 lukuun ottamatta tämän direktiivin 19 ja 20 artiklaa, joita sovelletaan ainoastaan tuon päivän jälkeen tehtyihin sopimuksiin.

            25 artikla
            Uudelleentarkastelu
            Komissio tarkastelee tämän direktiivin soveltamista viimeistään 12 päivänä kesäkuuta 2024 ja toimittaa kertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle. Kertomuksessa tarkastellaan muun muassa sitä, olisiko yhdenmukaistettava säännöt, joita sovelletaan sellaisiin sopimuksiin, joiden nojalla digitaalista sisältöä tai digitaalisia palveluja toimitetaan muuten kuin tämän direktiivin mukaisesti, kuten mainoksia vastaan.

            26 artikla
            Voimaantulo
            Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

            27 artikla
            Osoitus
            Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

            Tehty Brysselissä 20 päivänä toukokuuta 2019.

                  Euroopan parlamentin puolesta

                  Puhemies

               A. TAJANI

                  Neuvoston puolesta

                  Puheenjohtaja

               G. CIAMBA

            (1)  EUVL C 264, 20.7.2016, s. 57.

            (2)  Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 26. maaliskuuta 2019 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 15. huhtikuuta 2019.

            (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/771, annettu 20 päivänä toukokuuta 2019, tietyistä tavarakauppaa koskeviin sopimuksiin liittyvistä seikoista, asetuksen (EU) 2017/2394 ja direktiivin 2009/22/EY muuttamisesta sekä direktiivin 1999/44/EY kumoamisesta (ks. tämän virallisen lehden s. 28).

            (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/83/EU, annettu 25 päivänä lokakuuta 2011, kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta (EUVL L 304, 22.11.2011, s. 64).

            (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/24/EU, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2011, potilaiden oikeuksien soveltamisesta rajatylittävässä terveydenhuollossa (EUVL L 88, 4.4.2011, s. 45).

            (6)  Neuvoston direktiivi 93/42/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, lääkinnällisistä laitteista (EYVL L 169, 12.7.1993, s. 1).

            (7)  Neuvoston direktiivi 90/385/ETY, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1990, aktiivisia implantoitavia lääkinnällisiä laitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 189, 20.7.1990, s. 17).

            (8)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/79/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 1998, in vitro -diagnostiikkaan tarkoitetuista lääkinnällisistä laitteista (EYVL L 331, 7.12.1998, s. 1).

            (9)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/65/EY, annettu 23 päivänä syyskuuta 2002, kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY sekä direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta (EYVL L 271, 9.10.2002, s. 16).

            (10)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2018/1972, annettu 11 päivänä joulukuuta 2018, eurooppalaisesta sähköisen viestinnän säännöstöstä (EUVL L 321, 17.12.2018, s. 36).

            (11)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/29/EY, annettu 11 päivänä toukokuuta 2005, sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (EUVL L 149, 11.6.2005, s. 22).

            (12)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2016, luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) (EUVL L 119, 4.5.2016, s. 1).

            (13)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2002, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) (EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37).

            (14)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 593/2008, annettu 17 päivänä kesäkuuta 2008, sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) (EUVL L 177, 4.7.2008, s. 6).

            (15)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012, annettu 12 päivänä joulukuuta 2012, tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla (EUVL L 351, 20.12.2012, s. 1).

            (16)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/2394, annettu 12 päivänä joulukuuta 2017, kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä ja asetuksen (EY) N:o 2006/2004 kumoamisesta (EUVL L 345, 27.12.2017, s. 1).

            (17)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/22/EY, annettu 23 päivänä huhtikuuta 2009, kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista (EUVL L 110, 1.5.2009, s. 30).

            (18)  EUVL C 369, 17.12.2011, s. 14.

            (19)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001, annettu 18 päivänä joulukuuta 2000, yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1).

            (20)  EUVL C 200, 23.6.2017, s. 10.

            (21)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/98/EY, annettu 17 päivänä marraskuuta 2003, julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä (EUVL L 345, 31.12.2003, s. 90).

            (22)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/2120, annettu 25 päivänä marraskuuta 2015, avointa internetyhteyttä koskevista toimenpiteistä ja säännellyn EU:n sisäisen viestinnän vähittäishinnoittelusta sekä direktiivin 2002/22/EY ja asetuksen (EU) N:o 531/2012 muuttamisesta (EUVL L 310, 26.11.2015, s. 1).

            (23)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY, annettu 22 päivänä toukokuuta 2001, tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa (EYVL L 167, 22.6.2001, s. 10).