Avis juridique important

|

31978L0052

Neuvoston direktiivi 78/52/ETY annettu 13 päivänä joulukuuta 1977 nautojen luomistaudin, tuberkuloosin ja tarttuvan leukoosin nopeutetun hävittämisen kansallisia suunnitelmia koskevista yhteisön vaatimuksista

Virallinen lehti nro L 015 , 19/01/1978 s. 0034 - 0041 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 9 s. 0150  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 19 s. 0235  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 9 s. 0150  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 13 s. 0175  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 13 s. 0175

NEUVOSTON DIREKTIIVI annettu 13 päivänä joulukuuta 1977 nautojen luomistaudin, tuberkuloosin ja tarttuvan leukoosin nopeutetun hävittämisen kansallisia suunnitelmia koskevista yhteisön vaatimuksista (78/52/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon yhteisön toimenpiteistä nautakarjan luomistaudin, tuberkuloosin ja leukoosin hävittämiseksi 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/391/ETY(1) ja erityisesti sen 13 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, ettäsäätäessään direktiivissä 77/391/ETY perusperiaatteista yhteisön toimille luomistaudin, tuberkuloosin ja leukoosin hävittämiseksi neuvosto päätti myöhemmin vahvistaa vähimmäisvaatimukset, jotka edellä mainittujen tautien hävittämiseksi tehtyjen kansallisten suunnitelmien olisi täytettävä, jotta ne oikeuttaisivat yhteisön rahoitukseen,ensimmäinen näistä vaatimuksista koskee kansallisten suunnitelmien nopeuttamista siten, että jo käynnistetyt kampanjat kyseisten tautien hävittämiseksi niissä jäsenvaltioissa, joiden karjoissa yhä esiintyy näitä tauteja, voidaan saattaa onnistuneesti päätökseen mahdollisimman nopeasti; tämän vuoksi on syytä toteuttaa tai mahdollisuuksien mukaan samanaikaisesti vahvistaa toimenpiteitä, jotka koskevat erityisesti karjan tarkastuksia, laboratorioiden toimintaa ja hävittämissuunnitelmien mukaisesti teurastetuista naudoista maksettua korvausta,lisäksi on tarpeen kyseisten tautien mukaan säätää olosuhteista, joissa teurastuksen, eristyksen, puhdistuksen ja desinfioinnin on tapahduttava, ja päättää tiettyjen eläintuotteiden hyödyntämisestä,uudelleen sairastumisen vaaran välttämiseksi on myös välttämätöntä valvoa tarkkaan nautojen siirtymistä erityisesti sellaisten karjojen välillä, joiden terveydentila on erilainen, ja asettaa tietyt kokeet ehdoksi tällaiselle siirtymiselle, jaon syytä määrätä päivä, josta alkaen direktiiviä 77/391/ETY noudatetaan,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Jotta hävittämissuunnitelmia varten voisi saada direktiivissä 77/391/ETY säädettyä yhteisön rahoitusta, kyseisen direktiivin 2, 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen suunnitelmien on täytettävä vähintään tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset niiden karjojen suhteen, joihin suunnitelmia sovelletaan.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1. kun on kyse nautojen luomistaudista:a) "B1-tyyppisillä nautakarjoilla" karjoja, joiden kliininen tausta, rokotustilanne ja serologinen tila ovat tuntemattomat;b) "B2-tyyppisillä nautakarjoilla" karjoja, joiden kliininen tausta, rokotustilanne ja serologinen tila tunnetaan, ja joille tehdään tavanomaisia tarkkailukokeita kansallisten säännösten mukaisesti, jotta nämä karjat saataisiin B3- tai B4-tyypin tasolle;c) "B3-tyyppisillä nautakarjoilla" eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetussa neuvoston direktiivissä 64/432/ETY(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 77/98/ETY(3), tarkoitettuja luomistaudista vapaita karjoja;d) "B4-tyyppisillä nautakarjoilla" direktiivissä 64/432/ETY tarkoitettuja virallisesti luomistaudista vapaita karjoja;2. kun on kyse nautojen tuberkuloosista:a) "T1-tyyppisillä nautakarjoilla" karjoja, joiden kliininen tausta ja tuberkuliinitutkimustilanne ovat tuntemattomat;b) "T2-tyyppisillä nautakarjoilla" karjoja, joiden kliininen tausta ja tuberkuliinitutkimustilanne tunnetaan, ja joille tehdään tavanomaisia tarkkailukokeita kansallisten säännösten mukaisesti, jotta nämä karjat saataisiin T3-tyypin tasolle;c) "T3-tyyppisillä nautakarjoilla" direktiivissä 64/432/ETY tarkoitettuja virallisesti tuberkuloosista vapaita karjoja;3. "epäillyllä eläimellä" nautaeläintä, jossa havaitaan tuberkuloosiin, luomistautiin tai leukoosiin viittaavia oireita ja josta asianmukainen diagnoosi ei ole virallisesti vahvistanut eikä kumonnut yhden tai useamman kyseisen taudin esiintymistä,4. "virkaeläinlääkärillä" jäsenvaltion toimivaltaisen keskusviranomaisen nimeämää eläinlääkäriä,5. "kulkuneuvoilla" moottoriajoneuvojen, kiskoilla kulkevien ajoneuvojen ja ilma-alusten lastitiloja, laivojen lastiruumia sekä maa-, meri- ja lentokuljetuksiin tarkoitettuja kontteja.I LUKU Yleiset säännökset 3 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että direktiivissä 77/391/ETY säädetty nopeuttaminen tekee hävittämissuunnitelmien onnistuneeseen päätökseen saattamiseen tarvittavan ajan kaikissa tapauksissa huomattavasti lyhyemmäksi kuin tällä hetkellä käynnissä olevien ohjelmien vaatima aika.Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on toteutettava seuraavat toimenpiteet:1. Sitä kansallisen nautakannan osuutta, jota tautien hävittämis- ja ehkäisemistoimenpiteet koskevat, on lisättävä siten, että suurin osa nautakannasta tai koko nautakanta saatetaan tarkkailuun tai pidetään tarkkailussa mahdollisimman pian.2. Virkaeläinlääkärin määräyksestä teurastetuista eläimistä saatava korvaus on laskettava siten, että karjankasvattajat saavat menetyksestään asianmukaisen hyvityksen.3. Laboratoriohenkilökunnan määrää on tarvittaessa lisättävä ja diagnoosien tekemisen edellytyksiä laboratoriossa kehitettävä, jotta saavutettaisiin riittävä taso 1 kohdassa säädettyjen torjuntatoimenpiteiden toteuttamiseksi.4. Eläintautien torjumista koskevat säännökset on pantava täytäntöön johdonmukaisesti.Nopeuttamisen täysimittaisen vaikutuksen varmistamiseksi jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kaikki 1 4 kohdassa mainitut toimenpiteet pannaan täytäntöön.4 artikla 1. Eläinten siirtymisen virallista valvontaa varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että naudat on rekisteröity ja merkitty pysyvästi.2. Niitä tauteja varten, joihin liittyy hävittämissuunnitelma, jäsenvaltioiden on laadittava ja pidettävä ajan tasalla virallinen luettelo suunnitelmaan kuuluvista nautakarjoista ja luokiteltava nautakarjat niiden terveydentilan mukaan.II LUKU Nautojen luomistautia koskevat yksityiskohtaiset säännökset 5 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luomistaudin hävittämissuunnitelmaa toteutettaessa:a) luomistaudin esiintymisestä ja epäillystä esiintymisestä ilmoitetaan viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle;b) kaikenlainen luomistaudin parantamiseen tähtäävä hoito on kielletty;c) mahdollinen rokottaminen luomistautia vastaan tapahtuu virallisessa valvonnassa, mutta rokotukset keskeytetään mahdollisimman aikaisin, jotta karjat voivat siirtyä virallisesti luomistaudista vapaiden karjojen luokkaan.6 artikla 1. Jos karjassa on luomistautiseksi epäilty eläin, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että viralliset tutkimukset taudin esiintymisen vahvistamiseksi tai kumoamiseksi tehdään mahdollisimman pian.Näiden tutkimusten tulosten valmistumiseen asti toimivaltaisten viranomaisten on määrättävä:- karja asetettavaksi viralliseen valvontaan,- kaikki siirrot karjaan tai pois karjasta kielletyiksi, elleivät toimivaltaiset viranomaiset ole antaneet lupaa nautojen poisviemiseen viipymättä tapahtuvaa teurastusta varten. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin sallia tilan kuohittujen nautojen siirtämisen sen jälkeen, kun epäillyt eläimet on eristetty, jos kuohitut eläimet siirretään lihotuskarjoihin ja sen jälkeen teurastamoon,- epäillyt eläimet eristettäviksi muusta karjasta.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä on jatkettava, kunnes luomistaudin esiintyminen tai epäilty esiintyminen kyseisessä karjassa on virallisesti kumottu.3. Kun luomistauti on todettu virallisesti karjassa, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet taudin leviämisen estämiseksi ja varmistettava erityisesti, että:- kaikki siirrot kyseiseen karjaan tai pois karjasta kielletään, elleivät toimivaltaiset viranomaiset ole antaneet lupaa nautojen poisviemiseen viipymättä tapahtuvaa teurastusta varten; toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin sallia kuohittujen nautojen siirtämisen kyseiseltä tilalta sen jälkeen, kun tartunnan saaneet eläimet ja eläimet, joita toimivaltaiset viranomaiset pitävät tartunnan saaneina, on eristetty ja merkitty teurastusta varten, jos kuohitut eläimet siirretään lihotuskarjoihin ja sen jälkeen teurastamoon,- eläimet, joissa luomistaudin esiintyminen on todettu virallisesti, ja eläimet, jotka ovat voineet saada niiltä tartunnan, eristetään muusta karjasta,- direktiivin 64/432/ETY sekä Tanskalle, Irlannille ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle myönnettyjen tiettyjen luomistautia ja tuberkuloosia koskevien poikkeusten jatkamisesta 13 päivänä joulukuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 78/51/ETY(4) mukaisesti naudat tutkitaan viipymättä luomistaudin toteamiseksi,- naudat, joissa luomistauti on todettu virallisesti ja jotka on kolmannessa luetelmakohdassa säädetyn tutkimuksen perusteella todettu tartunnan saaneiksi, sekä naudat, joita toimivaltaiset viranomaiset pitävät tartunnan saaneina, eristetään ja merkitään, kunnes ne teurastetaan 7 artiklan mukaisesti,- tartunnan saaneiden lehmien maitoa käytetään saman tilan eläinten ruokintaan vasta riittävän lämpökäsittelyn jälkeen,- tartunnan saaneeseen karjaan kuuluvien lehmien maitoa voi toimittaa meijeriin ainoastaan sopivaa lämpökäsittelyä varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten elintarvikesäännösten ja -määräysten soveltamista,- eläinten ruokintaan tarkoitetut tartunnan saaneiden eläinten ruhot, ruhon puolikkaat, neljännekset, palat ja sivutuotteet käsitellään siten, että saastuminen vältetään,- sikiöt, kuolleena syntyneet vasikat, syntymän jälkeen luomistautiin kuolleet vasikat ja istukat poistetaan ja tuhotaan viipymättä ja huolellisesti, ellei niitä aiota tutkia,- oljet, kuivikkeet ja kaikki muu aines ja muut aineet, jotka ovat olleet kosketuksissa sairastuneeseen lehmään, vasikkaan tai istukkaan, hävitetään viipymättä polttamalla tai hautaamalla sen jälkeen, kun ne on kasteltu desinfioivalla aineella,- ruhojen hävittämislaitoksia vastaavien laitosten valvontaa koskevalla virallisella sääntelyllä varmistetaan, etteivät valmistetut tuotteet aiheuta luomistaudin leviämisen vaaraa,- lanta karjasuojista tai muista tiloista, joissa on pidetty eläimiä, varastoidaan paikkaan, jonne tilan eläimet eivät pääse, kastellaan sopivalla desinfiointiaineella ja varastoidaan vähintään kolme viikkoa. Desinfiointiaineen käyttö ei ole tarpeen, jos lanta peitetään kerroksella saastumatonta lantaa tai maata. Nestemäinen jäte karjasuojista tai muista tiloista, joissa eläimiä on pidetty, on desinfioitava, ellei sitä poisteta samaan aikaan kuin lantaa.7 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että naudat, joissa luomistauti on todettu virallisesti bakteriologisen, anatomis-patologisen tai serologisen tutkimuksen perusteella, ja eläimet, joita toimivaltaiset viranomaiset pitävät tartunnan saaneina, teurastetaan virallisessa valvonnassa mahdollisimman pian, kuitenkin viimeistään 30 vuorokauden kuluttua siitä, kun niiden omistajalle tai pitäjälle on virallisesti annettu tiedoksi kokeiden tulokset ja tälle hävittämissuunnitelman mukaan kuuluva velvoite teurastaa kyseiset naudat tämän määräajan kuluessa.8 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:1. edellä 7 artiklassa tarkoitettujen nautojen teurastuksen jälkeen ja ennen uusien eläinten hankkimista karjasuojat ja muut karjan säilyttämiseen käytetyt tilat sekä kaikki astiat, laitteet ja muut eläinten hoidossa käytetyt esineet puhdistetaan ja desinfioidaan virallisessa valvonnassa virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden mukaisesti. Laitumia, joilla näitä eläimiä on pidetty, saa käyttää uudelleen vasta kun on kulunut 60 päivää siitä, kun nämä eläimet poistettiin laitumilta; toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin myöntää poikkeuksen tästä kiellosta kuohittujen eläinten osalta, jos nämä eläimet viedään pois kyseisiltä laitumilta ainoastaan teurastettaviksi tai ne siirretään laitumilta lihotuskarjoihin ja sen jälkeen teurastamoon;2. kaikki kulkuneuvot, säiliöt ja välineet puhdistetaan ja desinfioidaan tartunnan saaneeseen karjaan kuuluvien eläinten, tällaisista eläimistä peräisin olevan aineksen tai tällaisiin eläimiin kosketuksissa olleen aineksen tai aineiden kuljetuksen jälkeen. Tällaisten eläinten lastausalueet on puhdistettava ja desinfioitava käytön jälkeen;3. käytettävä desinfiointiaine ja sen väkevyydet ovat kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen virallisesti hyväksymiä.9 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 7 artiklassa tarkoitettujen nautojen teurastuksen jälkeen:- nautoja ei viedä pois kyseisestä karjasta, ellei toimivaltainen viranomainen ole antanut siihen lupaa viipymättä tapahtuvaa teurastusta varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 11 artiklan soveltamista. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin sallia kuohittujen nautojen siirtämisen kyseiseltä tilalta, jos kuohitut eläimet siirretään lihotuskarjoihin ja sen jälkeen teurastamoon,- kyseiselle karjalle tehdään luomistaudin joukkotutkimuksia sen varmistamiseksi, että tauti on poistettu,- karjaan ei tuoda uusia eläimiä kannan lisäämistä varten, ennen kuin siinä jäljellä olevat tähän tarkoitetut vanhemmat kuin 12 kuukauden ikäiset eläimet ovat läpäisseet yhden tai useampia tutkimuksia luomistaudin toteamiseksi. Naudoille, jotka on rokotettu direktiivin 64/432/ETY mukaisesti, ei kuitenkaan tarvitse tehdä tätä tutkimusta, ennen kuin ne ovat 18 kuukauden ikäisiä.10 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että virallisia serologisia kokeita tehdään B1- ja B2-tyyppisille karjoille, kunnes ne muuttuvat terveysluokitukseltaan B3- tai B4-tyyppisiksi karjoiksi.11 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:i) kaikki B1-tyyppisiin karjoihin kuuluvat naaraat ja urokset, jotka on tarkoitus siirtää B2-tyyppisiin karjoihin:- jos ne ovat vanhempia kuin 12 kuukauden ikäisiä, ovat läpäisseet virallisesti hyväksytyn serologisen kokeen, joka on tehty siirtoa edeltävien 30 vuorokauden kuluessa, ja niiden mukana on virkaeläinlääkärin antama todistus tästä,- eristetään välittömästi saapumisensa jälkeen vähintään 60 vuorokauden ajaksi, ja jos ne ovat vanhempia kuin 12 kuukauden ikäisiä, ovat läpäisseet toisen virallisesti hyväksytyn serologisen kokeen, ennen kuin ne hyväksytään B2-tyyppiseen karjaan;ii) kaikki B2-tyyppiseen karjaan kuuluvat naaraat ja sonnit, jotka on tarkoitus siirtää toiseen B2-tyyppiseen karjaan:- jos ne ovat vanhempia kuin 12 kuukauden ikäisiä, ovat läpäisseet virallisesti hyväksytyn serologisen kokeen, joka on tehty siirtoa edeltävien 30 vuorokauden kuluessa, ja niiden mukana on virkaeläinlääkärin antama todistus tästä,- eivät ole siirron aikana kosketuksissa eläimiin, jotka kuuluvat terveysluokitukseltaan heikompiin karjoihin;iii) nautojen siirrot B3- ja B4-tyyppisten karjojen välillä tapahtuvat direktiivin 64/432/ETY mukaisesti.12 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:- virallisin valvontatoimenpitein estetään sellaisen karjan, josta luomistauti on poistettu, uudelleen saastuminen muista tartuntalähteistä,- nautojen siirtymistä karjoihin ja karjoissa, jotka on sisällytetty hävittämissuunnitelmaan, tarkkaillaan virallisesti,- toisessa luetelmakohdassa tarkoitettua siirtymisen valvontaa sovelletaan sen kuitenkaan rajoittamatta niitä yhteisössä jo sovellettavia toimenpiteitä, jotka koskevat nautojen tuomista luomistaudista vapaiksi tai virallisesti vapaiksi luokiteltuihin karjoihin tai nautojen viemistä tällaisista karjoista.III LUKU Nautojen tuberkuloosia koskevat erityissäännökset 13 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuberkuloosin nopeutettua hävittämissuunnitelmaa toteutettaessa:a) tuberkuloosin esiintymisestä ja epäillystä esiintymisestä ilmoitetaan pakollisesti ja viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle;b) seuraavat toimenpiteet ovat kiellettyjä:i) kaikenlainen tuberkuloosin parantamiseen tai tautiherkkyyden poistamiseen tarkoitettu hoito;ii) rokottaminen tuberkuloosia vastaan.14 artikla 1. Kun karjassa on tuberkuloosin tartuttamaksi epäilty eläin, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että viralliset tutkimukset taudin esiintymisen vahvistamiseksi tai kumoamiseksi tehdään mahdollisimman pian.Näiden tutkimusten tulosten valmistumiseen asti toimivaltaisten viranomaisten on määrättävä:- karja asetettavaksi viralliseen valvontaan,- kaikki siirrot karjaan tai pois karjasta kielletyiksi, elleivät toimivaltaiset viranomaiset ole antaneet lupaa nautojen poisviemiseen viipymättä tapahtuvaa teurastusta varten,- epäillyt eläimet eristettäviksi muusta karjasta.2. Edellä 1 kohdassa mainittuja toimenpiteitä on jatkettava, kunnes tuberkuloosin esiintyminen tai epäilty esiintyminen kyseisessä karjassa on virallisesti kumottu.3. Kun tuberkuloosi on todettu virallisesti karjassa, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet taudin leviämisen estämiseksi ja varmistettava erityisesti, että:- kaikki siirrot kyseiseen karjaan tai pois karjasta kielletään, elleivät toimivaltaiset viranomaiset ole antaneet lupaa nautojen poisviemiseen viipymättä tapahtuvaa teurastusta varten,- naudat, joissa tuberkuloosin esiintyminen on todettu virallisesti, ja naudat, jotka ovat voineet saada niistä tartunnan, eristetään muusta karjasta,- naudat tutkitaan viipymättä tuberkuloosin varalta,- naudat, joissa tuberkuloosi on todettu virallisesti, naudat jotka on kolmannessa luetelmakohdassa säädetyn tutkimuksen perusteella todettu tartunnan saaneiksi, sekä naudat, joita toimivaltaiset viranomaiset pitävät tartunnan saaneina, eristetään ja merkitään, kunnes ne teurastetaan 15 artiklan mukaisesti,- tartunnan saaneiden lehmien maitoa käytetään saman tilan eläinten ruokintaan vasta sopivan lämpökäsittelyn jälkeen,- tartunnan saaneeseen karjaan kuuluvien lehmien maitoa voi toimittaa meijeriin ainoastaan sopivaa lämpökäsittelyä varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten elintarvikesäännösten ja -määräysten soveltamista,- eläinten ruokintaan tarkoitetut tartunnan saaneiden eläinten ruhot, ruhon puolikkaat, neljännekset, palat ja sivutuotteet käsitellään siten, että saastuminen vältetään,- ruhojen hävittämislaitoksia vastaavien laitosten valvontaa koskevalla virallisella sääntelyllä varmistetaan, etteivät valmistetut tuotteet aiheuta tuberkuloosin leviämisen vaaraa,- lanta karjasuojista tai muista tiloista, joissa on pidetty eläimiä, varastoidaan paikkaan, jonne tilan eläimet eivät pääse, kastellaan sopivalla desinfiointiaineella ja varastoidaan vähintään kolme viikkoa. Desinfiointiaineen käyttö ei ole tarpeen, jos lanta peitetään kerroksella saastumatonta lantaa tai maata. Nestemäinen jäte karjasuojista tai muista tiloista, joissa eläimiä on pidetty, on desinfioitava, ellei sitä poisteta samaan aikaan kuin lantaa.15 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että naudat, joissa tuberkuloosi on todettu virallisesti bakteriologisen tai anatomis-patologisen tutkimuksen taikka tuberkuliinikokeen perusteella, ja eläimet, joita toimivaltaiset viranomaiset pitävät tartunnan saaneina, teurastetaan virallisessa valvonnassa mahdollisimman pian, kuitenkin viimeistään 30 vuorokauden kuluttua siitä, kun niiden omistajalle tai pitäjälle on virallisesti annettu tiedoksi kokeiden tulokset ja tälle hävittämissuunnitelman mukaan kuuluva velvoite teurastaa kyseiset naudat tämän määräajan kuluessa.Kun on kyse eläimistä, joissa on todettu tartunta tuberkuloositutkimuksen perusteella, mutta joissa ei ole taudin kliinisiä oireita, toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin pidentää ensimmäisessä alakohdassa säädetyn ajan enintään kolmeen kuukauteen,- kun on kyse naaraasta, jonka odotetaan poikivan kolmen kuukauden kuluessa,- kun nämä viranomaiset määräävät suuremman kuin 20 naudan karjan kokonaan teurastettavaksi alueella, jolla teurastamojen suorituskykyyn liittyvistä teknisistä syistä teurastusta ei voida tehdä 30 vuorokauden kuluessa.16 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:1. edellä 15 artiklassa tarkoitettujen nautojen teurastuksen jälkeen ja ennen uusien eläinten hankkimista karjasuojat ja muut karjan säilyttämiseen käytetyt tilat sekä kaikki astiat, laitteet ja muut eläinten hoidossa käytetyt esineet puhdistetaan ja desinfioidaan virallisessa valvonnassa virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden mukaisesti;2. kaikki kulkuneuvot, säiliöt ja välineet puhdistetaan ja desinfioidaan tartunnan saaneeseen karjaan kuuluvien eläinten, tällaisista eläimistä peräisin olevan aineksen tai tällaisiin eläimiin kosketuksissa olleen aineksen tai aineiden kuljetuksen jälkeen. Tällaisten eläinten lastausalueet on puhdistettava ja desinfioitava käytön jälkeen;3. käytettävä desinfiointiaine ja sen väkevyydet ovat kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen virallisesti hyväksymiä.17 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 15 artiklassa tarkoitettujen nautojen teurastuksen jälkeen:- nautoja ei viedä pois kyseisestä karjasta, ellei toimivaltainen viranomainen ole antanut siihen lupaa viipymättä tapahtuvaa teurastusta varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan soveltamista,- kyseiselle karjalle tehdään tuberkuloosin joukkotutkimuksia sen varmistamiseksi, että tauti on poistettu,- karjaan ei tuoda uusia eläimiä, ennen kuin siinä jäljellä olevat yli 6 viikon ikäiset naudat ovat läpäisseet yhden tai useampia virallisia tuberkuloositutkimuksia.18 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuberkuloosin hävittämissuunnitelman mukaisia virallisesti valvottuja nahansisäisiä tuberkuliinikokeita tehdään vähintään kuuden kuukauden välein T1- ja T2-tyyppisten karjojen kaikille vanhemmille kuin kuuden viikon ikäisille naudoille, kunnes ne muuttuvat terveysluokitukseltaan T3-tyyppisiksi karjoiksi.19 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:i) kaikki T1-tyyppiseen karjaan kuuluvat naudat, jotka on tarkoitus siirtää T2-tyyppiseen karjaan:- ovat läpäisseet nahansisäisen tuberkuliinikokeen, joka on tehty siirtoa edeltävien 30 vuorokauden kuluessa, ja niiden mukana on virkaeläinlääkärin antama todistus tästä,- eristetään välittömästi saapumisensa jälkeen vähintään 60 vuorokauden ajaksi ja ovat läpäisseet toisen virallisen nahansisäisen tuberkuliinikokeen, ennen kuin ne hyväksytään T2-tyyppiseen karjaan;ii) kaikki T2-tyyppiseen karjaan kuuluvat naudat, jotka on tarkoitus siirtää toiseen T2-tyyppiseen karjaan:- ovat läpäisseet nahansisäisen tuberkuliinikokeen, joka on tehty siirtoa edeltävien 30 vuorokauden kuluessa, ja niiden mukana on virkaeläinlääkärin antama todistus tästä,- eivät ole siirron aikana kosketuksissa nautoihin, jotka kuuluvat terveysluokitukseltaan heikompiin karjoihin;iii) nautojen siirrot T3-tyyppisten karjojen välillä tapahtuvat direktiivin 64/432/ETY mukaisesti.20 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:- virallisin valvontatoimenpitein estetään sellaisen karjan, josta tuberkuloosi on poistettu, uudelleen saastuminen muista tartuntalähteistä,- nautojen siirtymistä karjoihin ja karjoissa, jotka on sisällytetty hävittämissuunnitelmaan, tarkkaillaan virallisesti,- toisessa luetelmakohdassa tarkoitettua siirtymisen valvontaa sovelletaan sen kuitenkaan rajoittamatta niitä yhteisössä jo sovellettavia toimenpiteitä, jotka koskevat nautojen tuomista virallisesti tuberkuloosista vapaiksi luokiteltuihin karjoihin tai nautojen viemistä tällaisista karjoista.IV LUKU Naudan tarttuvaa leukoosia koskevat yksityiskohtaiset säännökset 21 artikla Yhteisön sääntöjen voimaantuloon asti sovelletaan kansallisia säännöksiä leukoosin toteamisesta joukkotutkimuksin ja karjojen luokittelusta leukoosin suhteen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 77/391/ETY 4 artiklan kolmannen kohdan soveltamista.22 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että leukoosin hävittämiseksi tehtyä suunnitelmaa toteutettaessa:a) leukoosin esiintymisestä ja epäillystä esiintymisestä ja erityisesti nautojen imukudoksessa ja muissa elimissä esiintyvistä kasvaimista ilmoitetaan pakollisesti ja viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle;b) kaikenlainen leukoosin parantamiseen tarkoitettu hoito tai rokottaminen leukoosia vastaan on kielletty.23 artikla Sen estämättä, mitä kansallisissa säännöksissä määrätään toimenpiteistä leukoosia epäiltäessä, jäsenvaltioiden on, kun karjassa on virallisesti todettu leukoosia, toteutettava tarvittavat toimenpiteet taudin leviämisen estämiseksi ja varmistettava erityisesti, että:- kaikki nautojen siirrot pois kyseisestä karjasta kielletään, elleivät toimivaltaiset viranomaiset ole antaneet lupaa nautojen poisviemiseen viipymättä tapahtuvaa teurastusta varten,- kyseinen karja eristetään niin, etteivät naudat pääse kosketuksiin tähän karjaan kuulumattomien nautojen kanssa,- tartunnan saaneiden lehmien maitoa käytetään eläinten ruokintaan ainoastaan sopivan lämpökäsittelyn jälkeen tai toimitetaan meijeriin ainoastaan tällaista käsittelyä varten; eläinten ruokkiminen maidolla, jota ei ole lämpökäsitelty, voidaan sallia sellaisissa karjoissa, joiden kaikki eläimet on määrä teurastaa 24 artiklan 1 kohdan mukaisesti,- eläinten ruokintaan tarkoitetut tartunnan saaneiden eläinten ruhot, ruhon puolikkaat, neljännekset, palat ja sivutuotteet käsitellään siten, että saastuminen vältetään,- ruhojen hävittämislaitoksia vastaavien laitosten valvontaa koskevalla virallisella sääntelyllä varmistetaan, etteivät valmistetut tuotteet aiheuta leukoosin leviämisen vaaraa,- kasvattaja ilmoittaa virkaeläinlääkärille kaikista tilallaan kuolleista tai hätäteurastetuista naudoista.24 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hävittämissuunnitelmaa toteutettaessa noudatetaan seuraavia säännöksiä:1. kun tällaisessa suunnitelmassa määrätään kaikkien sellaiseen karjaan kuuluvien nautojen teurastuksesta, jossa leukoosi on todettu virallisesti, nämä eläimet on teurastettava toimivaltaisten viranomaisten määräämässä ajassa;2. kun tällaisessa suunnitelmassa määrätään ainoastaan niiden nautojen teurastuksesta, joissa leukoosi on todettu virallisesti, ja mahdollisesti myös sellaisten nautojen teurastuksesta, joita toimivaltaiset viranomaiset pitävät tartunnan saaneina, teurastuksen on tapahduttava 30 päivän kuluessa siitä, kun niiden omistajalle tai haltijalle on virallisesti annettu tiedoksi kokeiden tulokset ja tälle hävittämissuunnitelman mukaan kuuluva velvoite teurastaa kyseiset naudat tämän määräajan kuluessa.25 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että suoritettaessa teurastus 24 artiklan 2 kohdan mukaisesti:- kyseisestä karjasta ei viedä pois nautoja, ellei toimivaltainen viranomainen ole antanut siihen lupaa viipymättä tapahtuvaa teurastusta varten,- kyseiselle karjalle tehdään leukoosin joukkotutkimuksia sen varmistamiseksi, että tauti on poistettu,- karjan täydentämiseen käytetään ainoastaan sellaisten karjojen nautoja, joita toimivaltaiset viranomaiset pitävät leukoosin tartuttamattomina.26 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:1. edellä 24 artiklassa tarkoitettujen nautojen teurastuksen jälkeen ja ennen uusien eläinten hankkimista karjasuojat ja muut karjan säilyttämiseen käytetyt tilat sekä kaikki astiat, laitteet ja muut eläinten hoidossa käytetyt esineet puhdistetaan ja desinfioidaan virallisessa valvonnassa virkaeläinlääkärin antamien ohjeiden mukaisesti;2. kaikki kulkuneuvot, säiliöt ja välineet puhdistetaan ja desinfioidaan tartunnan saaneeseen karjaan kuuluvien eläinten, tällaisista eläimistä peräisin olevan aineksen tai tällaisiin eläimiin kosketuksissa olleiden ainesten tai aineiden kuljetuksen jälkeen. Tällaisten eläinten lastausalueet on puhdistettava ja desinfioitava käytön jälkeen;3. käytettävä desinfiointiaine ja sen väkevyydet ovat kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen virallisesti hyväksymiä.27 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, etteivät terveeksi luokitellun karjan naudat ole kosketuksissa nautoihin, jotka kuuluvat toisin luokiteltuun karjaan.V LUKU Loppusäännökset 28 artikla Ennen direktiivissä 77/391/ETY säädetyn kolmen vuoden määräajan päättymistä komissio antaa neuvostolle kertomuksen kyseisessä direktiivissä säädettyjen suunnitelmien soveltamisesta sekä tarvittaessa ehdotukset kansallisten ehkäisevien toimenpiteiden yhdenmukaistamiseksi edelleen.29 artikla 1. Direktiiviä 77/391/ETY sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1978.2. Jäsenvaltioiden on saatettava direktiivin 77/391/ETY 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen kansallisten nopeutettua hävittämistä koskevien suunnitelmien täytäntöönpanon edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan päivänä, jonka komissio määrää hyväksymispäätöksessään, ja siltä osin kuin nämä koskevat vuoden 1978 aikana hyväksyttyjä suunnitelmia, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1978.3. Direktiivin 77/391/ETY 6 artiklan 1 kohdassa säädetty kolmen vuoden toteuttamisaika alkaa kussakin jäsenvaltiossa komission 2 kohdan mukaisesti määräämästä päivästä ottaen kuitenkin huomioon, että yhteisön rahoitus rajoittuu ennen 1 päivää tammikuuta 1982 tehtyihin teurastuksiin.4. Jos suunnitelman täytäntöönpanossa määrättynä ajankohtana on huomattavia vaikeuksia joissakin jäsenvaltioissa, neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta lykätä 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja ajankohtia tällaisten valtioiden osalta enintään yhdellä vuodella.30 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 1977.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. HUMBLET(1) EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 44(2) EYVL N:o L 121, 29.7.1964, s. 1977/64(3) EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 81(4) EYVL N:o L 15, 19.1.1978, s. 32


Avis juridique important

|

31966L0403

Neuvoston direktiivi 66/403/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1966, siemenperunoiden pitämisestä kaupan

Virallinen lehti nro 125 , 11/07/1966 s. 2320 - 2326 Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1965-1966 s. 0135  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1965-1966 s. 0154  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 2 s. 0014  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 1 s. 0196  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 1 s. 0196  Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 1 s. 0153  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 1 s. 0153

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä kesäkuuta 1966,siemenperunoiden pitämisestä kaupan (66/403/ETY) EUROOPAN TALOUSYHTEISÖN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettäperunoiden tuotannolla on tärkeä asema Euroopan talousyhteisön maataloudessa,tyydyttävien tulosten saavuttaminen perunanviljelyssä riippuu suuresti sopivien siemenperunoiden käytöstä; tätä varten tietyt jäsenvaltiot ovat jo jonkin aikaa rajoittaneet siemenperunoiden pitämisen kaupan korkealaatuisiin siemenperunoihin; ne ovat hyötyneet useita vuosikymmeniä jatkuneesta järjestelmällisestä kasvien valintatyöstä, jolla on saatu pysyviä ja yhtenäisiä perunalajikkeita, joiden ominaisuuksien perusteella voidaan olettaa niiden käytöllä saavutettavan olennaista hyötyä,yhteisössä saavutetaan perunanviljelyssä parempi tuottavuus, jos jäsenvaltiot soveltavat erityisesti terveyteen nähden yhdenmukaisia ja mahdollisimman tiukkoja sääntöjä kaupan pidettäviksi hyväksyttyjen lajikkeiden valikoinnissa,kaupan pitämisen rajoittaminen tiettyihin lajikkeisiin on kuitenkin perusteltua ainoastaan, jos käyttäjällä on samanaikaisesti takeet siitä, että hän tosiasiallisesti saa juuri näiden lajikkeiden siemenperunoita,tämän vuoksi tietyt jäsenvaltiot soveltavat varmentamisjärjestelmiä, joissa virallisella tarkastuksella varmistetaan lajikkeiden tunnistettavuus ja puhtaus sekä niiden terveys,Euroopan talouskomissiossa on laadittu kansainvälisessä kaupassa liikkuvien siemenperunoiden kauppalaadun standardisoimista koskevia suosituksia; kyseiset suositukset koskevat erityisesti jälkeläisaineiston terveyttä; niinpä ne voivat osaltaan luoda perustaa yhteisön yhdenmukaiselle varmentamisjärjestelmälle,järjestelmää olisi sovellettava niin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kuin kansallisilla markkinoilla kaupan pitämiseen,siemenperunoita saa yleensä pitää kaupan ainoastaan, jos ne on varmentamissääntöjen mukaisesti virallisesti tutkittu ja varmennettu perussiemenperunoiksi tai varmennetuiksi siemenperunoiksi; teknisten nimitysten "perussiemenperuna" ja "varmennettu siemenperuna" valinta perustuu jo olemassa olevaan kansainväliseen alan sanastoon,siemenperunat, joita ei pidetä kaupan, olisi jätettävä yhteisön sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle, koska niiden taloudellinen merkitys on vähäinen; tämä ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa niistä erityismääräyksiä,yhteisön sääntöjä ei olisi sovellettava siemenperunoihin, jotka on todistetusti tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin,siemenperunoiden geneettisen arvon ja terveyden lisäksi niiden ulkoisen laadun parantamiseksi yhteisössä on säädettävä epäpuhtauksia sekä tiettyjä siemenperunoiden vikoja ja tauteja koskevista sallituista poikkeamista,siemenperunoiden tunnistettavuuden varmistamiseksi on vahvistettava yhteisön sääntöjä, jotka koskevat pakkausta, sulkemista ja merkitsemistä; tätä varten etiketeissä on oltava tarvittavat tiedot virallista tarkastusta ja käyttäjää varten, ja niistä on käytävä ilmi, että varmentaminen on tehty yhteisön järjestelmän mukaisesti,sen varmistamiseksi, että kaupan pitämisessä noudatetaan sekä siemenperunoiden laatua koskevia edellytyksiä että niiden tunnistettavuuden varmistavia säännöksiä, jäsenvaltioiden on säädettävä aiheellisista tarkastusta koskevista säännöksistä,nämä edellytykset täyttävien siemenperunoiden kaupan pitämiselle on asetettava ainoastaan yhteisön sääntöjen mukaisia rajoituksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 36 artiklan soveltamista, paitsi niissä tapauksissa, joissa yhteisön säännöissä säädetään tauteja, haitallisia organismeja tai niiden vektoreita koskevista sallituista poikkeamista,ensivaiheessa ja yhteisen lajikeluettelon laatimiseen saakka näihin rajoituksiin olisi sisällytettävä erityisesti jäsenvaltioiden oikeus rajoittaa siemenperunoiden pitäminen kaupan sellaisiin lajikkeisiin, joilla on viljely- ja käyttöarvoa niiden omalla alueella,olisi säädettävä, että kolmansissa maissa korjattuja siemenperunoita voi pitää kaupan yhteisössä ainoastaan, jos niillä on samat takeet kuin yhteisössä virallisesti varmennetuilla ja yhteisön sääntöjen mukaisilla siemenperunoilla,jos eri luokkiin kuuluvien varmennettujen siemenperunoiden saatavuus vaikeutuu, olisi tilapäisesti hyväksyttävä siemenperunoita, joihin sovelletaan lievennettyjä vaatimuksia,sen takaamiseksi, että jäsenvaltioissa varmennetut siemenperunat täyttävät säädetyt vaatimukset, ja jotta tulevaisuudessa olisi mahdollista verrata näitä siemenperunoita kolmansista maista lähtöisin oleviin siemenperunoihin, on jäsenvaltioihin perustettava yhteisön koepeltoja, jotta eri luokkiin kuuluville varmennetuille siemenperunoille voidaan suorittaa vuosittainen jälkitarkastus; jäsenvaltioilla on oltava lupa kieltää kaikkien lajikkeiden tai tiettyjen lajikkeiden osalta muista jäsenvaltioista lähtöisin olevien siemenperunoiden pitäminen kaupan, jos vertailukokeiden tulokset eivät ole useiden vuosien aikana olleet tyydyttäviä, jakomission tehtäväksi olisi annettava tiettyjen soveltamista koskevien toimenpiteiden toteuttaminen; suunniteltujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevässä pysyvässä komiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämä direktiivi koskee yhteisössä kaupan pidettäviä siemenperunoita.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:A. "Perussiemenperunalla" perunan mukuloita,a) jotka on tuotettu lajiketta ja terveyttä koskevien säilyttävän lajikevalinnan sääntöjen mukaan;b) jotka on tarkoitettu varsinkin varmennettujen siemenperunoiden tuotantoon;c) jotka täyttävät liitteissä I ja II määrätyt perussiemenperunaa koskevat vähimmäisedellytykset jad) joiden osalta on virallisessa kokeessa todettu, että edellä mainittuja vähimmäisedellytyksiä on noudatettu.B. "Varmennetulla siemenperunalla" perunan mukuloita,a) jotka polveutuvat suoraan määrätyn lajikkeen perussiemenperunasta tai varmennetusta siemenperunasta;b) jotka on tarkoitettu ennen kaikkea muuhun kuin siemenperunan tuotantoon;c) jotka täyttävät liitteissä I ja II määrätyt varmennettua siemenperunaa koskevat vähimmäisedellytykset jad) joiden osalta on virallisessa kokeessa todettu, että edellä mainittuja vähimmäisedellytyksiä on noudatettu.C. "Virallisilla toimenpiteillä" sellaisia toimenpiteitä, jotka on toteuttanuta) jonkin valtion viranomainen taib) julkis- tai yksityisoikeudellinen oikeushenkilö jonkin valtion vastuulla taic) valantehnyt luonnollinen henkilö sellaisten lisätehtävien osalta, jotka ovat myös valtion valvonnassa,sillä edellytyksellä, että b ja c alakohdassa mainitut henkilöt eivät saa henkilökohtaista etua kyseisistä toimenpiteistä.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että siemenperunaa saa pitää kaupan ainoastaan, jos se on virallisesti varmennettu perussiemenperunaksi tai varmennetuksi siemenperunaksi ja jos se täyttää liitteissä I ja II määrätyt vähimmäisedellytykset. Niiden on säädettävä, että siemenperuna, joka ei kaupan pitämisen aikana täytä liitteessä II määrättyjä vähimmäisedellytyksiä, voidaan lajitella. Hyväksytty siemenperuna joutuu sen jälkeen uuteen viralliseen kokeeseen.2. Jäsenvaltiot voivat:A. jakaa 2 artiklassa säädetyt siemenperunaluokat alaluokkiin, jotka täyttävät eri edellytykset,B. säätää poikkeuksia 1 kohdan ensimmäisen virkkeen säännöksistä:a) niiden siemenperunoiden osalta, jotka kuuluvat perussiemenperunoita aikaisempiin sukupolviin;b) kokeiden tai tieteellisten tarkoitusten osalta;c) valintatyön osalta.4 artikla Jäsenvaltiot voivat vahvistaa liitteissä I ja II määrättyjen vähimmäisedellytysten osalta lisäedellytyksiä tai tiukempia edellytyksiä oman tuotantonsa varmentamiseksi.5 artikla 1. Kunkin jäsenvaltion on laadittava luettelo siemenperunalajikkeista, jotka on virallisesti hyväksytty varmennettaviksi sen omalla alueella; luettelosta on käytävä ilmi tärkeimmät morfologiset tai fysiologiset ominaisuudet, joiden perusteella lajikkeet voidaan erottaa toisistaan.2. Hyväksyttyjä lajikkeita valvotaan virallisesti. Jos jokin varmennettavaksi hyväksymisen ehdoista ei enää täyty, hyväksyminen peruutetaan ja lajike poistetaan luettelosta.3. Luettelo ja siinä tapahtuneet muutokset on annettava välittömästi tiedoksi komissiolle, joka toimittaa ne tiedoksi muille jäsenvaltioille.6 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä, että siemenperunaa ei voida pitää kaupan, jos se on käsitelty itämisenestoaineilla.7 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että siemenperunaa voidaan pitää kaupan ainoastaan, jos sen koko on vähintään sellainen, että se ei läpäise seulaa, jonka neliömäisten reikien läpimitta on 28 mm; sellaisten lajikkeiden osalta, joiden keskimääräinen pituus on vähintään kaksi kertaa suurin leveys, seulan reikien on oltava läpimitaltaan vähintään 25 mm. Sellaisten mukuloiden osalta, jotka ovat liian suuria läpäistäkseen seulan, jonka neliömäisten reikien läpimitta on 35 mm, toimituserän kokolajitteluun käytettävien kahden seulan kokojen on oltava viidellä jaollisia. Yhden toimituserän mukuloiden koon enimmäisvaihtelun on oltava sellainen, että kahden käytetyn seulan neliömäisten reikien kokoero ei ole suurempi kuin 20 mm.2. Yksi toimituserä ei saa sisältää enempää kuin 3 painoprosenttia mukuloita, joiden koko on pienempi kuin vähimmäiskoko, eikä enempää kuin 3 painoprosenttia mukuloita, joiden koko on suurempi kuin merkitty enimmäiskoko.3. Jäsenvaltiot voivat kotimaisten siemenperunoiden osalta rajoittaa tiukemmin yhden toimituserän mukuloiden enimmäis- ja vähimmäiskokojen välistä vaihtelua.8 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että perussiemenperunaa ja varmennettua siemenperunaa voidaan pitää kaupan ainoastaan riittävän yhtenäisinä toimituksina ja käyttämättömissä pakkauksissa, joissa on 9 ja 10 artiklan mukainen suljinjärjestelmä ja merkintä.2. Jäsenvaltiot voivat säätää pieniä lopulliselle käyttäjälle toimitettavia määriä koskevia poikkeuksia 1 kohdan säännöksistä pakkauksen, suljinjärjestelmän ja merkitsemisen osalta.9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että perussiemenperunan ja varmennetun siemenperunan pakkaukset suljetaan virallisesti siten, että pakkausta avattaessa suljinjärjestelmä särkyy eikä sitä voida laittaa takaisin paikoilleen.2. Pakkaukset voidaan sulkea uudelleen ainoastaan virallisesti. Tällöin uusi sulkemistoimenpide, sen päivämäärä ja toimenpiteen suorittaneet viranomaiset on mainittava etiketissä, josta on säädetty 10 artiklan 1 kohdassa.10 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että perussiemenperunan ja varmennetun siemenperunan pakkaukset:a) on varustettu pakkauksen ulkopuolella olevalla, liitteen III mukaisella virallisella etiketillä, joka on laadittu jollakin yhteisön virallisista kielistä; sen kiinnitys varmistetaan virallisella suljinjärjestelmällä; perussiemenperunan etiketti on valkoinen ja varmennetun siemenperunan etiketti on sininen; jäsenvaltioiden välisessä kaupassa etiketissä on oltava virallisen sulkemisen päivämäärä;b) sisältävät pakkauksen sisäpuolella etiketin värisen virallisen ilmoituksen, josta käyvät ilmi liitteessä III etiketistä määrätyt tiedot.2. Jäsenvaltiot voivat:a) säätää, että etiketissä on aina mainittava virallisen sulkemisen päivämäärä;b) sallia, että etiketiltä vaadittavat tiedot painetaan pysyvästi pakkaukseen 1 kohdan b alakohdassa säädetyn virallisen ilmoituksen sijaan;c) säätää poikkeuksia 1 kohdan säännöksistä pienten pakkausten osalta.11 artikla Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen säätää, että kansallista tuotantoa olevien tai tuotujen perussiemenperunoiden tai varmennettujen siemenperunoiden pakkaukset varustetaan toimittajan etiketillä, jos ne pidetään kaupan niiden omalla alueella.12 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä, että perussiemenperunoiden ja varmennettujen siemenperunoiden kemiallisesta käsittelystä on maininta joko virallisessa etiketissä tai toimittajan etiketissä sekä pakkauksen päällä tai sen sisällä.13 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niihin perussiemenperunoihin ja varmennettuihin siemenperunoihin, jotka on virallisesti varmennettu ja joiden pakkaus on virallisesti merkitty ja suljettu tämän direktiivin säännösten mukaisesti, sovelletaan ainoastaan tässä direktiivissä säädettyjä kaupan pitämisen rajoituksia niiden ominaisuuksien, koejärjestelyjen, merkitsemisen ja sulkemisen osalta.2. Yhden tai useamman jäsenvaltion koko alueella tai sen osissa tapahtuvan siemenperunan kaupan pitämisen osalta komissio antaa 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen luvan toteuttaa liitteessä I määrättyjä toimenpiteitä tiukempia toimia sellaisia määritettyjä viruksia vastaan, joita ei esiinny kyseisillä alueilla tai jotka ovat erityisen haitallisia näiden alueiden viljelyksille. Jos tällaisen viruksen esiintymisen tai leviämisen uhka on välitön, asianomainen jäsenvaltio voi toteuttaa toimenpiteitä heti hakemuksen jätettyään, kunnes komissio on ilmaissut lopullisen kantansa asiasta.3. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa siemenperunoiden pitämisen kaupan niiden aluetta koskevan viljely- ja käyttöarvon perusteella laadittuun kansalliseen luetteloon kuuluvien lajikkeiden siemenperunoihin, kunnes yhteinen lajikeluettelo voidaan ottaa käyttöön, minkä on tapahduttava viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1970; muista jäsenvaltioista lähtöisin olevat lajikkeet hyväksytään tähän luetteloon samoin edellytyksin kuin kansalliset lajikkeet.14 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat kokonaan tai osittain kieltää toisessa jäsenvaltiossa korjattujen siemenperunoiden pitämisen kaupan, jos kyseisessä jäsenvaltiossa korjatusta perussiemenperunasta tai varmennetusta siemenperunasta virallisesti otetuista näytteistä yhdellä tai useammalla yhteisön koepellolla kasvatettu jälkeläisaineisto on kolmena peräkkäisenä vuonna huomattavasti poikennut liitteessä I olevan 1 kohdan c alakohdassa, 2 kohdan c alakohdassa sekä 3 ja 4 kohdassa määrätyistä vähimmäisedellytyksistä.2. Edellä olevan 1 kohdan mukaisesti toteutetut toimenpiteet peruutetaan heti, kun on riittävän varmasti osoitettu, että asianomaisessa jäsenvaltiossa korjattu perussiemenperuna ja varmennettu siemenperuna täyttävät tulevaisuudessa 1 kohdassa tarkoitetut vähimmäisedellytykset.3. Ennen 1 kohdassa säädettyjen toimien toteuttamista pyydetään 19 artiklassa tarkoitetulta komitealta perusteltu lausunto. Lausuntoa pyydetään myös, jos jäsenvaltio kieltäytyy peruuttamasta 1 kohdan mukaisesti toteutettua toimenpidettä, vaikka sen peruuttaminen vaikuttaa 2 kohdan mukaisesti välttämättömältä.4. Komissio antaa vertailukokeiden suorittamiseen tarvittavat säännökset 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Kolmansissa maissa korjattuja siemenperunoita voidaan ottaa mukaan vertailukokeisiin.15 artikla 1. Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta, vastaavatko kolmannessa maassa korjatut siemenperunat, joilla on samat takeet ominaisuuksiensa osalta sekä niiden toimenpiteiden osalta, jotka on toteutettu niiden tutkimiseksi, niiden tunnistettavuuden varmistamiseksi, niiden merkitsemiseksi ja niiden valvomiseksi, tässä suhteessa tämän direktiivin säännöksiä ja vastaavatko ne yhteisössä korjattuja perussiemenperunoita tai varmennettuja siemenperunoita.2. Kunnes neuvosto ilmaisee kantansa 1 kohdan säännösten mukaisesti, jäsenvaltiot voivat itse tehdä mainitussa kohdassa tarkoitetut päätökset. Tämä oikeus päättyy 1 päivänä heinäkuuta 1969.16 artikla 1. Perussiemenperunoiden tai varmennettujen siemenperunoiden yleisessä saannissa ilmenevien ja vähintään yhdessä jäsenvaltiossa esiintyvien sekä yhteisössä ylitsepääsemättömien tilapäisten vaikeuksien poistamiseksi komissio antaa 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle luvan hyväksyä pidettäväksi kaupan komission määräämäksi ajaksi siemenperunoita, jotka kuuluvat luokkaan, johon sovelletaan lievennettyjä vaatimuksia.2. Tämän luokan virallinen etiketti on väriltään tummankeltainen. Etiketissä mainitaan aina, että on kyse sellaisista siemenperunoista, jotka kuuluvat luokkaan, johon sovelletaan lievennettyjä vaatimuksia.17 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta sellaisiin siemenperunoihin, jotka todistetusti on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin.18 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet siemenperunoiden tarkastamiseksi virallisesti kaupan pitämisen aikana vähintään pistokokein tämän direktiivin säännösten noudattamisen varmistamiseksi.19 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa 14 päivänä kesäkuuta 1966 tehdyllä päätöksellä(2) perustetun, maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.2. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa tutkittavien asioiden kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 12 äänen enemmistöllä.4. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.20 artikla Jollei liitteissä I ja II määrätyissä tauteja, haitallisia organismeja tai niiden vektoreita koskevissa sallituissa poikkeamissa toisin määrätä, tämä direktiivi ei vaikuta kansallisen lainsäädännön määräyksiin, jotka ovat perusteltuja ihmisten ja eläinten terveyden ja elämän suojelemiseen tai kasvien suojeluun tai teollisen tai kaupallisen omaisuuden suojelemiseen liittyvistä syistä.21 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan 13 artiklan 1 kohdan säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1968 sekä tämän direktiivin muiden säännösten ja sen liitteiden noudattamisen edellyttämät säännökset viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1969. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle välittömästi.22 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä kesäkuuta 1966.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. WERNER(1) EYVL N:o 109, 9.7.1964, s. 1770/64(2) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2289/66LIITE I Siemenperunan vähimmäisedellytykset 1. Perussiemenperunan on täytettävä seuraavat edellytykset:a) Virallisessa viljelystarkastuksessa tyvimädän saastuttamien kasvien kappaleprosentti ei ole suurempi kuin 2;b) Ensimmäisen sukupolven kasveissa lajikkeesta poikkeavien kasvien kappaleprosentti ei ole suurempi kuin 0,25 ja vieraita lajikkeita edustavien kasvien kappaleprosentti ei ole suurempi kuin 0,1;c) Ensimmäisen sukupolven kasveissa sellaisten kasvien, joilla esiintyy vakavia tai lieviä virustaudin oireita, kappaleprosentti ei ole suurempi kuin 4.2. Varmennetun siemenperunan on täytettävä seuraavat edellytykset:a) Virallisessa viljelystarkastuksessa tyvimädän saastuttamien kasvien kappaleprosentti ei ole suurempi kuin 4;b) Ensimmäisen sukupolven kasveissa lajikkeesta poikkeavien kasvien kappaleprosentti ei ole suurempi kuin 0,5 ja vieraiden lajikkeiden kasvien kappaleprosentti ei ole suurempi kuin 0,2;c) Ensimmäisen sukupolven kasveissa sellaisten kasvien, joilla esiintyy vakavia tai lieviä virustaudin oireita, kappaleprosentti ei ole suurempi kuin 10. Huomioon ei oteta lievää kirjavuutta eli yksinkertaista lehtien vaalenemista, johon ei liity lehtien muodon muuttumista.3. Kun arvioidaan sellaisen lajikkeen jälkeläisaineistoa, joka on kroonisen virustaudin saastuttama, ei oteta huomioon kyseisen viruksen aiheuttamia lieviä oireita.4. Edellä 1 kohdan c alakohdassa, 2 kohdan c alakohdassa ja 3 kohdassa säädettyjä sallittuja poikkeamia sovelletaan ainoastaan sellaisiin virustauteihin, jotka ovat Eurooppaan levinneiden virusten aiheuttamia.LIITE II Siemenperunaerien laadun vähimmäisedellytykset Sallitut poikkeamat seuraavien siemenperunan epäpuhtauksien, vikojen ja tautien osalta:>TAULUKON PAIKKA>LIITE III Etiketti A. Ilmoitettavat tiedot1. "Euroopan talousyhteisön määräysten mukaan varmennettua siemenperunaa"2. Varmentava viranomainen ja jäsenvaltio3. Tuottajan tunnistusnumero tai erän viitenumero4. Lajike5. Tuotantomaa6. Luokka ja mahdollisesti alaluokka7. Koko8. Ilmoitettu nettopaino9. KorjuuvuosiB. Vähimmäismitat110 mm × 67 mmNEUVOSTON DIREKTIIVI, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1966 metsänviljelyaineiston pitämisestä kaupan (66/404/ETY) EUROOPAN YHTEISÖN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettämetsät peittävät 21,6 prosenttia Euroopan talousyhteisön alueesta ja sekä näiden metsien uudistaminen että uuden puuston luominen edellyttävät metsänviljelyaineiston määrän lisääntymistä,tutkimukset metsänjalostuksen alalla osoittavat tarpeen käyttää geneettisesti korkealaatuista metsänviljelyaineistoa, jotta puuntuotanto saadaan oleellisesti lisääntymään ja maapohjan tuottavuus tätä kautta paranee,lisäksi useat jäsenvaltiot ovat jo joitakin vuosia soveltaneet näihin periaatteisiin perustuvia säännöksiä; näiden säännösten väliset eroavaisuudet muodostavat esteen jäsenvaltioiden väliselle kaupankäynnille; on kaikkien jäsenvaltioiden edun mukaista laatia yhteisön säännöt, joissa on mahdollisimman korkeat vaatimukset,näitä sääntöjä olisi sovellettava kaupan pitämiseen sekä jäsenvaltioiden välillä että kansallisilla markkinoilla,tällaisissa säännöksissä olisi otettava huomioon käytännön tarpeet, ja niiden pitäisi koskea ainoastaan sellaisia puulajeja, joilla on tärkeä merkitys puuntuotantoon tähtäävässä metsityksessä,nykyisen metsänhoitotietämyksen mukaan geneettisillä ominaisuuksilla tarkoitetaan lisäysaineiston perinnöllisiä ominaisuuksia vastakohtana tämän aineiston ulkoisille ominaisuuksille; ulkoisiin ominaisuuksiin liittyvät ongelmat ovat tällä hetkellä aiheena vielä keskeneräisessä tutkimuksessa; tästä syystä yhteisön säännösten on toistaiseksi rajoituttava sääntelemään lisäysaineiston geneettisiä ominaisuuksia,yhteisön lisäysaineiston valinta perustuu perusaineiston hyväksyntään ja siitä seuraavaan lähtöisyysalueiden rajaamiseen; jäsenvaltioiden on sovellettava täysin samanlaisia sääntöjä, joissa on mahdollisimman korkeat vaatimukset perusaineiston hyväksymiselle; ainoastaan tällaisesta aineistosta peräisin olevaa lisäysaineistoa voidaan pitää kaupan; jäsenvaltioiden on laadittava lähtöisyysluettelot, joissa tarkennetaan perusaineiston alkuperä, jos se on tiedossa,lisäysaineisto, jota ei pidetä kaupan, olisi jätettävä yhteisön sääntöjen ulkopuolelle, koska sen taloudellinen merkitys on vähäinen; tämä ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen antaa siitä erityismääräyksiä,tiettyjä poikkeuksia on myönnettävä sellaisen lisäysaineiston suhteen, joka on tarkoitettu vientiin tai jälleenvientiin kolmansiin maihin,geneettisen arvon lisäksi on oltava varmuus kaupan pidettäväksi tarkoitetun tai kaupan pidettävän lisäysaineiston tunnistet- tavuudesta,jäsenvaltioille on annettava lupa määrätä, että niiden alueelle tuodun metsänviljelyaineiston mukana on oltava virallinen todistus,jäsenvaltioiden on annettava asianmukaisia tarkastussäännöksiä varmistaakseen sen, että geneettiseen arvoon ja tunnistettavuuteen liittyvät vaatimukset täyttyvät kaupan pidettäessä,nämä vaatimukset täyttävän lisäysaineiston kaupan pitämiselle voidaan asettaa ainoastaan yhteisön sääntöjen mukaisia rajoituksia; näihin rajoituksiin sisältyy erityisesti jäsenvaltioiden oikeus estää sellaisen lisäysaineiston kaupan pitäminen, joka ei sovellu niiden alueella käytettäväksi,kolmansista maista lähtöisin olevaa lisäysaineistoa voi pitää kaupan yhteisössä ainoastaan, jos se antaa samat takeet perusaineiston geneettisen arvon ja tunnistettavuuden osalta kuin yhteisön lisäysaineisto,sellaisina kausina, jolloin on tilapäisiä vaikeuksia hankkia tiettyjen sukujen ja lajien tämän direktiivin periaatteet täyttävää lisäysaineistoa, olisi tietyin edellytyksin väliaikaisesti hyväksyttävä lievennetyt vaatimukset täyttävää lisäysaineistoa, jakomission tehtäväksi olisi jätettävä tiettyjen soveltamista koskevien toimenpiteiden toteuttaminen; näiden toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä jäsenvaltioiden ja komission tiiviin yhteistyön aikaansaamiseksi maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevässä pysyvässä komiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämä direktiivi koskee yhteisössä kaupan pidettävää metsänviljelyaineistoa, jos kyseessä ovat sen geneettiset ominaisuudet.2 artikla 1. Tämä direktiivi koskee:a) seuraavien lajien lisäysaineistoa:Abies alba Mill. (Abies pectinata D.C.)Fagus silvatica L.Larix decidua Mill.Larix leptolepis (Sieb. & Zucc.) Gord.Picea abies Karst. (Picea excelsa Link.)Picea sitchensis Trautv. et Mey. (Picea menziesii Carr.)Pinus nigra Arn. (Pinus laricio Poir.)Pinus silvestris L.Pinus strobus L.Pseudotsuga taxifolia (Poir.) Britt. [Pseudotsuga douglasii Carr., Pseudotsuga menziesii (Mirb.) Franco.]Quercus borealis Michx. (Quercus rubra Du Roi.)Quercus pedunculata Ehrh. (Quercus robur. L.)Quercus sessiliflora Sal. (Quercus petraea Liebl.)b) seuraavien lajien kasvullista lisäysaineistoa:Populus2. Tämä ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen soveltaa tämän direktiivin periaatteita muiden sukujen ja lajien lisäysaineistoon sekä suvun Populus lajien suvulliseen lisäysaineistoon; tässä tapauksessa voidaan säätää lievennetyistä vaatimuksista.3 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:A. "lisäysaineistolla"a) siemeniä: taimituotantoon tarkoitettuja käpyjä, siemenko- tia, hedelmiä ja siemeniä;b) kasvinosia: taimituotantoon tarkoitettuja pistokkaita, taivukkaita ja varttamisoksia;c) taimia: siemenistä tai kasvinosista kasvatettuja kasveja ja luonnontaimia.B. "perusaineistolla"a) suvullisen lisäysaineiston kyseessä ollessa metsiköitä ja säilyttäviä siemenviljelyksiä;b) kasvullisen lisäysaineiston kyseessä ollessa klooneja.C. "säilyttävällä siemenviljelyksellä"yhdestä tai useammasta virallisesti hyväksytystä metsiköstä saadusta, samalta lähtöisyysalueelta olevasta lisäysaineistosta saatua istutettua viljelystä, joka on tarkoitettu siementen tuotantoon.D. 'lähtöisyydellä'paikkaa, jossa luontaisella levinneisyysalueellaan oleva tai muualta tuotu metsikkö sijaitsee.E. "alkuperällä"paikkaa, jossa luontaisella levinneisyysalueellaan oleva metsikkö sijaitsee tai paikkaa, josta tuotu metsikkö alunperin on lähtöisin.F. "lähtöisyysalueella"tietyn suvun, lajin, alalajin tai lajikkeen osalta aluetta tai alueita, joilla on riittävän yhdenmukaiset luonnonolot ja joilla kasvaa geneettisiltä tai ainakin morfologisilta ominaisuuksiltaan sekä puuntuotantoarvoltaan riittävän samanlaisia metsiköitä.Säilyttävällä siemenviljelyksellä tuotetun lisäysaineiston lähtöisyysalue on siemenviljelyksen perustamiseen käytetyn perusaineiston lähtöisyysalue.G. "virallisilla toimenpiteillä" toimenpiteitä, jotka on toteuttanuta) jonkin jäsenvaltion viranomainen taib) julkis- tai yksityisoikeudellinen oikeushenkilö jonkin valtion vastuulla sillä edellytyksellä, että nämä oikeushenkilöt eivät saa henkilökohtaista etua näiden toimenpiteiden seurauksena.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että lisäysaineistoa saa pitää kaupan ainoastaan, jos se on lähtöisin virallisesti hyväksytystä perusaineistosta.2. Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksia 1 kohdan säännöksistä:a) kokeita tai tieteellisiä tarkoituksia varten;b) valintaa varten.3. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta kasvinosiin tai taimiin, joita todistetusti ei ole tarkoitettu ensisijaisesti puuntuotantoon.5 artikla Jäsenvaltioiden on määrättävä, että virallisesti voidaan hyväksyä ainoastaan sellainen perusaineisto, joka laatunsa puolesta näyttää soveltuvan lisäykseen ja jolla ei ole epäsuotuisia ominaisuuksia puuntuotannon kannalta. Hyväksyminen tapahtuu liitteessä I mainittujen perusteiden mukaisesti.6 artikla Jäsenvaltioiden on laadittava eri suvuille ja lajeille luettelo omalla alueellaan hyväksytystä perusaineistosta. Perusaineiston alkuperä ilmoitetaan, jos se on tiedossa. Luettelo ja kaikki siihen tehdyt muutokset annetaan välittömästi tiedoksi komissiolle, joka toimittaa ne tiedoksi muille jäsenvaltioille.7 artikla Jäsenvaltioiden on rajattava suvullisen lisäysaineiston kyseessä ollessa lähtöisyysalueet hallinnollisten tai maantieteellisten rajojen ja tarvittaessa korkeuden mukaan.8 artikla 1. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että keräämisen, pakkaami- sen, varastoinnin, kuljetuksen ja kasvatuksen aikana lisäysaineistot on pidettävä erillisinä erinä, ja ne on yksilöitävä seuraavien perusteiden mukaisesti:a) suku ja laji sekä tarvittaessa alalaji ja lajike,b) klooni, kun kyseessä on kasvullinen lisäysaineisto,c) lähtöisyysalue, kun kyseessä on suvullinen lisäysaineisto,d) lähtöisyyspaikka ja korkeus, kun kyseessä on suvullinen lisäysaineisto, joka ei ole lähtöisin virallisesti hyväksytystä aineistosta,e) alkuperä: luontaisella kasvupaikallaan oleva tai sieltä siirretty,f) siementen osalta kypsymisvuosi,g) taimien osalta kasvatusaika taimitarhalla suoraan kasvupaikalle kylvettynä tai yhden tai useamman kerran koulittuna taimena.2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta kasvinosiin ja taimiin, joita todistetusti ei ole tarkoitettu ensisijaisesti puuntuotantoon.9 artikla 1. Jäsenvaltiot määräävät, että lisäysaineistoa saa pitää kaupan ainoastaan 8 artiklan säännösten mukaisesti toimitettuna ja sen mukana on oltava asiakirja, josta laatija on vastuussa ja josta ilmenevät nämä vaatimukset sekä seuraavat tiedot:a) lisäysaineiston kasvitieteellinen nimi,b) lähetyksestä vastaavan tavarantoimittajan nimi,c) määrä,d) siemenviljelyssiementen ja tällaisista siemenistä kasvatettujen taimien osalta ilmaisu "säilyttävän siemenviljelyksen lisäysaineistoa".2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta kasvinosiin ja taimiin, joita todistetusti ei ole tarkoitettu ensisijaisesti puuntuotantoon.10 artikla Jäsenvaltioiden on määrättävä, että siemeniä saa pitää kaupan ainoastaan suljetuissa pakkauksissa. Sulkemistavan on oltava sellainen, että avaamisen jälkeen pakkausta ei voida sulkea uudelleen.11 artikla 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lisäysaineiston tunnistettavuus keruusta aina viimeiselle käyttäjälle toimittamiseen saakka varmistetaan virallisen tarkastusjärjestelmän avulla, jonka jäsenvaltiot ovat luoneet tai hyväksyneet.2. Edellä 1 kohtaa ei sovelleta kasvinosiin ja taimiin, joita todistetusti ei ole tarkoitettu ensisijaisesti puuntuotantoon.12 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat määrätä, että lisäysaineistoa saa tuoda niiden alueelle ainoastaan, jos sen mukana on liitteessä II esitetyn mallin mukainen jonkin muun jäsenvaltion virallinen todistus tai vastaava kolmannen maan antama virallinen todistus. Jälkimmäisessä todistuksessa on tarkennettava erityisesti:a) lähtöisyysalue - tai lähtöisyyspaikka ja korkeus - kun kyseessä on suvullinen lisäysaineisto,b) kloonien tunnistettavuus, kun kyseessä on kasvullinen lisäysaineisto.2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta kasvinosiin tai taimiin, joita todistetusti ei ole tarkoitettu ensisijaisesti puuntuotantoon.13 artikla 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lisäysaineistolle ei aseteta muita kuin tämän direktiivin mukaisia kaupan pitämisen rajoituksia niiden perusaineiston geneettisten ominaisuuksien tai niiden tunnistamisen varmistamisesta annettujen säännösten osalta.2. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä välttääkseen sen, että niiden alueelle geneettisten ominaisuuksiensa puolesta soveltumaton lisäysaineisto vaikuttaisi epäedullisesti niiden metsien tuottavuuteen tai tuotantoon; tätä säännöstä ei sovelleta kasvinosiin tai taimiin, joita todistetusti ei ole tarkoitettu ensisijaisesti puuntuotantoon.3. Siinä määrin kuin 2 kohdan säännökset koskevat muussa jäsenvaltiossa tuotettua lisäysaineistoa, muita jäsenvaltioita ja komissiota kuullaan ennalta. Kiireellisissä tapauksissa kuullaan ainoastaan asianomaisia jäsenvaltioita ja komissiota.4. Kahden vuoden pituisen jakson aikana, joka alkaa 18 artiklan 1 kohdassa mainituista päivämääristä, jäsenvaltiot voivat 3 artiklan toisessa lauseessa säädetyssä tapauksessa antaa itse 2 kohdassa tarkoitetut säännökset kuulematta asianomaisia jäsenvaltioita ja komissiota. Niiden on välittömästi annettava nämä säännökset tiedoksi kyseisille jäsenvaltioille ja komissiolle.14 artikla 1. Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta, onko kolmannessa maassa tuotetulla lisäysaineistolla perusaineistonsa geneettisten ominaisuuksien ja tunnistamisen varmistamisesta annettujen säännösten osalta samat takeet kuin yhteisössä tuotetulla ja tämän direktiivin säännösten mukaisella lisäysaineistolla.2. Ennen kuin neuvosto 1 kohdan säännösten mukaisesti ilmaisee kantansa, jäsenvaltiot voivat itse tehdä mainitussa kohdassa tarkoitetut päätelmät. Tämä oikeus päättyy eri sukujen ja lajien osalta viiden vuoden kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa mainituista päivämääristä.15 artikla 1. Poistaakseen tämän direktiivin vaatimukset täyttävän lisäysaineiston yleiseen saantiin liittyvät tilapäiset vaikeudet, joita esiintyy ainakin yhdessä jäsenvaltiossa ja jotka ovat ylitsepääsemättömiä yhteisössä, komissio antaa vähintään yhden tällaisen jäsenvaltion pyynnöstä 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle luvan hyväksyä kaupan pidettäväksi komission määräämäksi ajaksi yhden tai useamman lajin lisäysaineistoa, johon sovelletaan lievennettyjä vaatimuksia.Tässä tapauksessa 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa asiakirjassa on mainittava, että kyseessä on lisäysaineisto, johon sovelletaan lievennettyjä vaatimuksia.2. Jäsenvaltiot voivat määrätä, että tämän tiedon on esiinnyttävä myös 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa todistuksessa.16 artikla Jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksia tämän direktiivin säännöksistä sellaiselle lisäysaineistolle, joka on tarkoitettu vientiin tai jälleenvientiin kolmansiin maihin. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tällaisella lisäysaineistolla ei ole mahdollisuutta sekoittua sellaisen lisäysaineiston kanssa, joka täyttää tämän direktiivin vaatimukset ja jota pidetään kaupan yhteisössä.17 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa 14 päivänä kesäkuuta 1966 tehdyllä neuvoston päätöksellä(2) perustetun maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean, jäljempänä 'komitean', käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.2. Komiteassa jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamisso- pimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 12 äänen enemmistöllä.4. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.18 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan ne lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin säännösten ja liitteiden noudattamiseksi:a) viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1967 seuraavien siementen ja kasvinosien osalta:Abies alba Mill.Picea abies Karst.Pinus silvestris L.Pseudotsuga taxifolia Britt.b) viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1969 seuraavien siementen ja kasvinosien osalta:Larix decidua Mill.Larix leptolepis (Sieb. & Zucc.) Gord.Picea sitchensis Trautv. et Mey.Pinus nigra Arn.Pinus strobus L.c) viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1971 seuraavien siementen ja kasvinosien osalta:Fagus silvatica L.Quercus borealis Michx.Quercus pedunculata Ehrh.Quercus sessiliflora Sal.Populus.2. Sellaisten havupuusukujen ja -lajien siementen osalta, jotka on kerätty ennen 1 kohdassa mainittuja päivämääriä, määräaikoja voidaan pidentää kahdella vuodella.3. Taimien osalta määräaikoja voidaan pidentää neljällä vuodella 1 kohdassa vahvistetuista päivämääristä lukien tai 2 kohdan perusteella.4. Jäsenvaltiot ilmoittavat välittömästi komissiolle näiden säännösten voimaantulosta.19 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä kesäkuuta 1966.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. WERNER(1) EYVL N:o 109, 9.7.1964, s. 1777/64(2) EYVL N:o 125 11.7.66, s. 2289/66


title: Komission direktiivi 2006/139/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2006 , neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta sen liitteen I mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen siltä osin kuin on kyse arseeniyhdisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksista   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               29.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 384/94

      KOMISSION DIREKTIIVI 2006/139/EY,
   annettu 20 päivänä joulukuuta 2006,
   neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta sen liitteen I mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen siltä osin kuin on kyse arseeniyhdisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksista
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY (1) ja erityisesti sen 2 a artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivissä 76/769/ETY sallitaan tiettyjen arseeniyhdisteiden käyttö biosideinä puun käsittelyssä ja vahvistetaan säännöt arseenilla käsitellyn puun markkinoille saattamiselle ja käytölle.

               (2)

               Biosidituotteiden markkinoille saattamista ja käyttöä säännellään myös biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/8/EY (2). Kun direktiiviä 98/8/EY tarkastellaan yhdessä biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kymmenvuotisen työohjelman toisesta vaiheesta ja asetuksen (EY) N:o 1896/2000 muuttamisesta 4 päivänä marraskuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2032/2003 (3) kanssa, on todettava, että arseenia tai arseeniyhdisteitä sisältäviä biosidituotteita ei voida käyttää puunsuojauksessa 1 päivästä syyskuuta 2006 lähtien, ellei aineille ole myönnetty lupaa direktiivin 98/8/EY 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

               (3)

               Jotta kyseistä lainsäädäntöä sovellettaisiin yhdenmukaisesti, on tarpeen saattaa direktiivissä 76/769/ETY säädetyt arseeniyhdisteitä sisältäviä biosidituotteita koskevat säännöt direktiivissä 98/8/EY vahvistettujen sääntöjen mukaisiksi.

               (4)

               Direktiivissä 76/769/ETY säädetyissä arseeniyhdisteillä käsiteltyä puuta koskevissa säännöissä ei riittävällä tavalla tehdä eroa kyseisenlaisen puun ensimmäisen markkinoille saattamisen ja toisaalta sen uudelleenkäytön välillä. Siksi on tarpeen selkeyttää kyseisiä sääntöjä etenkin siltä osin kuin on kyse kyseisenlaisen puun uudelleenmyynnistä.

               (5)

               Direktiivi 76/769/ETY olisi siksi muutettava vastaavasti.

               (6)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat vaarallisten aineiden ja valmisteiden kaupan teknisten esteiden poistamisesta annettujen direktiivien tekniikan kehitykseen mukauttamista käsittelevän komitean lausunnon mukaisia,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 76/769/ETY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2007 tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisena nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä viimeistään 30 päivästä syyskuuta 2007.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2006.

            Komission puolesta

         Günter VERHEUGEN

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 262, 27.9.1976, s. 201. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/90/EY (EUVL L 33, 4.2.2006, s. 28).

      (2)  EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2006/50/EY (EUVL L 142, 30.5.2006, s. 6).

      (3)  EUVL L 307, 24.11.2003, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1048/2005 (EUVL L 178, 9.7.2005, s. 1).

      LIITE
      Korvataan direktiivin 76/769/ETY liitteessä I oleva 20 kohta seuraavasti:

                                 ”20.

                                 Arseeniyhdisteet

                                 1.

                                 Ei saa saattaa markkinoille eikä käyttää aineina eikä valmisteiden ainesosina estämään mikro-organismien, kasvien tai eläinten kasvua

                                             —

                                             veneiden rungoissa

                                             —

                                             häkeissä, kohoissa, verkoissa ja muissa laitteissa tai välineissä, joita käytetään kalan tai simpukoiden ja osterien viljelyssä

                                             —

                                             missään kokonaan tai osittain veden alla olevissa laitteissa tai välineissä.

                                 2.

                                 Ei saa saattaa markkinoille eikä käyttää sellaisina aineina eikä sellaisten valmisteiden ainesosina, jotka on tarkoitettu teollisuuden vesien käsittelyyn, käyttötarkoituksesta riippumatta.

                                 3.

                                 Ei saa käyttää puunsuojaukseen. Näin käsiteltyä puuta ei saa saattaa markkinoille.

                                 4.

                                 Poikkeukset:

                                             a)

                                             Puunsuojauksessa käytettävät aineet ja valmisteet: Voidaan käyttää vain tyhjiötä tai painetta puun kyllästämiseen käyttävissä teollisuuslaitoksissa, jos kyse on epäorgaanisten kupari-kromi-arseeniyhdisteiden (CCA) liuoksesta (tyyppi C) ja jos aineella tai valmisteella on direktiivin 98/8/EY 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti myönnetty lupa. Näin käsiteltyä puuta ei saa saattaa markkinoille ennen kuin kylläste on täysin kiinnittynyt.

                                             b)

                                             Teollisuuslaitoksissa CCA-liuoksilla a alakohdan mukaisesti käsitelty puu voidaan saattaa markkinoille ammattimaiseen ja teollisuuskäyttöön seuraavissa rakenteissa, jos puun rakenteen eheys on välttämätöntä ihmisen tai karjan turvallisuuden kannalta ja jos yleisön ihokosketus tällaisen puun kanssa on puun käyttöaikana epätodennäköistä:

                                                         —

                                                         kantavat puurakenteet julkisissa rakennuksissa ja maatalouteen liittyvissä rakennuksissa, toimistorakennuksissa ja teollisuustiloissa

                                                         —

                                                         sillat ja siltarakenteet

                                                         —

                                                         puiset rakenneosat makean veden alueilla ja murtovesissä, esim. laiturit ja sillat

                                                         —

                                                         meluaidat

                                                         —

                                                         lumivyörysuojat

                                                         —

                                                         valtateiden suoja-aidat ja -esteet

                                                         —

                                                         kuoritut havupuutolpat karja-aitauksissa

                                                         —

                                                         maan tukirakenteet

                                                         —

                                                         sähkönsiirto- ja televiestintäpylväät

                                                         —

                                                         maanalaisten raiteiden ratapölkyt.

                                             c)

                                             Yksittäin markkinoille saatettava käsitelty puu on merkittävä seuraavasti: ’Vain ammattimaiseen ja teollisuuskäyttöön, sisältää arseenia’, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vaarallisten aineiden ja valmisteiden luokituksesta, pakkaamisesta ja merkinnöistä annettujen muiden yhteisön säännösten soveltamista. Nippuina markkinoille saatettava puu on merkittävä seuraavasti: ’Puuta käsiteltäessä käytettävä käsineitä. Hengityssuojainta ja silmäsuojusta käytettävä puuta leikattaessa tai työstettäessä. Syntynyt puujäte on käsiteltävä ongelmajätteenä käsittelyluvan saaneessa laitoksessa.’

                                             d)

                                             Edellä a alakohdassa tarkoitettua käsiteltyä puuta ei saa käyttää

                                                         —

                                                         asuinalueilla tai kotitalouksissa käytettävissä rakenteissa käyttötarkoituksesta riippumatta

                                                         —

                                                         käyttötarkoituksissa, joissa toistuva ihokosketus on mahdollinen

                                                         —

                                                         merivedessä

                                                         —

                                                         maatalouskäytössä, lukuun ottamatta edellä b alakohdassa tarkoitettua käyttöä karja-aitausten aidantolpissa ja puisissa rakenneosissa

                                                         —

                                                         käyttötarkoituksissa, joissa käsitelty puu voi joutua kosketuksiin ihmisten tai eläinten nautittavaksi tarkoitetun välituotteen tai valmiin tuotteen kanssa.

                                 5.

                                 Arseeniyhdisteillä käsitelty puu, jota on käytetty yhteisössä jo ennen 30 päivää syyskuuta 2007 tai joka on saatettu markkinoille tämän direktiivin säännösten mukaisesti, voidaan jättää paikoilleen ja sen käyttöä voidaan jatkaa käyttöiän loppuun.

                                 6.

                                 C-tyypin CCA-liuoksella käsitellyn puun, jota on käytetty yhteisössä jo ennen 30 päivää syyskuuta 2007 tai joka on saatettu markkinoille tämän direktiivin säännösten mukaisesti

                                             —

                                             käyttö ja uudelleenkäyttö sallitaan, kunhan 4 kohdan b, c ja d alakohdassa luetellut käyttöehdot täyttyvät

                                             —

                                             uudelleenmyynti sallitaan, kunhan 4 kohdan b, c ja d alakohdassa luetellut ehdot täyttyvät.

                                 7.

                                 Jäsenvaltiot voivat sallia yhteisössä jo ennen 30 päivää syyskuuta 2007 käytetyn muilla CCA-liuostyypeillä käsitellyn puun

                                             —

                                             käytön ja uudelleenkäytön, kunhan 4 kohdan b, c ja d alakohdassa luetellut käyttöehdot täyttyvät

                                             —

                                             uudelleenmyynnin, kunhan 4 kohdan b, c ja d alakohdassa luetellut ehdot täyttyvät.”


title: Komission direktiivi 2013/2/EU, annettu 7 päivänä helmikuuta 2013 , pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY liitteen I muuttamisesta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               8.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 37/10

         KOMISSION DIREKTIIVI 2013/2/EU,
   annettu 7 päivänä helmikuuta 2013,
   pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY liitteen I muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 94/62/EY 3 artiklan 1 kohdassa määritetään ”pakkaus” asettamalla tietty määrä perusteita. Kyseisen direktiivin liitteessä I luetellaan kuvaavia esimerkkejä kyseisten perusteiden soveltamisesta.

               (2)

               Oikeusvarmuuden turvaamiseksi ja sen varmistamiseksi, että määritelmää ”pakkaus” tulkitaan yhdenmukaisella tavalla, on tarpeen tarkistaa ja muuttaa kuvaavien esimerkkien luetteloa, jotta voidaan selventää tilannetta sellaisissa tapauksissa, joissa raja määritelmään ”pakkaus” kuuluvien ja kuulumattomien tavaroiden välillä on epäselvä. Arviointi on jatkoa jäsenvaltioiden ja taloudellisten toimijoiden pyynnöille direktiivin täytäntöönpanon tehostamisesta ja tasapuolisten toimintaedellytysten luomisesta sisämarkkinoille.

               (3)

               Sen vuoksi direktiiviä 94/62/EY olisi muutettava.

               (4)

               Direktiivin 94/62/EY 21 artiklalla perustettu komitea ei ole antanut lausuntoa [tässä direktiivissä säädetyistä toimenpiteistä], minkä vuoksi komissio on antanut neuvostolle toimenpiteitä koskevan ehdotuksen ja toimittanut sen Euroopan parlamentille. Neuvosto ei käsitellyt asiaa kahden kuukauden määräajassa, josta säädetään menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston päätöksen 1999/468/EY (2) 5 a artiklassa, ja komissio toimitti sen vuoksi ehdotuksen Euroopan parlamentille viipymättä. Euroopan parlamentti ei ole vastustanut toimenpidettä neljän kuukauden kuluessa siitä, kun ehdotus on toimitettu sille edellä mainitulla tavalla,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Korvataan direktiivin 94/62/EY liite I tämän direktiivin liitteellä.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2013. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset komissiolle kirjallisina.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle kirjallisina.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä helmikuuta 2013.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         José Manuel BARROSO

      (1)  EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.

      (2)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

      LIITE

            ”LIITE I

               KUVAAVIA ESIMERKKEJÄ 3 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUISTA PERUSTEISTA

               Kuvaavia esimerkkejä perusteesta i

               Pakkauksia ovat:

                        Makeislaatikot

                        CD-levykotelon suojakelmu

                        Luetteloiden ja lehtien postituspussit (jotka sisältävät lehden)

                        Leivonnaisen mukana myytävät vuoat

                        Rullat ja putkilot, joiden ympärille on kierretty joustavaa materiaalia (esim. muovikelmua, alumiinifoliota tai paperia), lukuun ottamatta rullia ja putkiloita, jotka on tarkoitettu tuotantolaitteiston osiksi ja joita ei käytetä tuotteen esittämiseen myytävänä yksikkönä

                        Kukkaruukut, jotka on tarkoitettu ainoastaan kasvien myyntiä ja kuljetusta varten ja joita ei ole tarkoitettu kasvien koko elinajaksi

                        Lasipullot injektioliuoksia varten

                        CD-levyjen spindle-kotelot (myytyinä CD-levyjen kanssa, ei tarkoitettu varastointikäyttöön)

                        Vaateripustimet (myytyinä vaatteiden kanssa)

                        Tulitikkulaatikot

                        Steriilit estojärjestelmät (pussit, maljat ja materiaalit, joita tarvitaan tuotteen steriiliyden varmistamiseen)

                        Juomien (esim. kahvi, kaakao, maito) keittimissä käytettävät kapselit, jotka jäävät käytön jälkeen tyhjiksi

                        Uudelleentäytettävät teräksiset kaasupullot erilaisia kaasuja varten, ei kuitenkaan palonsammuttimet

               Tuotteet, jotka eivät ole pakkauksia:

                        Kukkaruukut, jotka on tarkoitettu kasville koko sen elinajaksi

                        Työkalulaatikot

                        Teepussit

                        Vahakerrokset juuston ympärillä

                        Makkaran kuoret

                        Vaateripustimet (myytyinä erikseen)

                        Kahvinkeitinten kapselit, kahvin foliopussit ja suodatinpaperista valmistetut kahvipodit, jotka hävitetään yhdessä kahvituotteen kanssa

                        Tulostimien kasetit

                        CD-levyjen, DVD-levyjen ja videokasettien kotelot (myytyinä yhdessä CD-levyn, DVD-levyn tai videon kanssa)

                        CD-levyjen spindle-kotelot (myytyinä tyhjinä, tarkoitettuina varastointikäyttöön)

                        Itsestään liukenevat pesuaineiden pussit

                        Hautalyhdyt (hautakynttilöiden kuoret)

                        Mekaaniset jauhinkivet (uudelleentäytettävässä astiassa, esim. uudelleentäytettävässä pippurimyllyssä)

               Kuvaavia esimerkkejä perusteesta ii

               Pakkauksia ovat, jos ne on suunniteltu ja tarkoitettu täytettäväksi myyntipisteessä:

                        Paperi- ja muovikassit

                        Kertakäyttölautaset ja -mukit

                        Talouskelmu

                        Voileipäpussit

                        Alumiinifolio

                        Muovikelmu pesulassa pestyjä vaatteita varten

               Tuotteet, jotka eivät ole pakkauksia:

                        Hämmennin

                        Kertakäyttöiset aterimet

                        Käärepaperi (myytynä erikseen)

                        Paistamiseen käytettävät paperivuoat (myytyinä tyhjinä)

                        Ilman leivosta myytävät vuoat

               Kuvaavia esimerkkejä perusteesta iii

               Pakkauksia ovat:

            Tuotteeseen suoraan kiinnitetyt tai siitä roikkuvat etiketit

               Tuotteet, jotka kuuluvat pakkaukseen:

                        Ripsiväriharja, joka on osa hylsyä

                        Pakkaukseen kiinnitetyt tarrat

                        Niitit

                        Muovisuojukset

                        Annostelumitat, jotka ovat osa pesuainepakkauksen sulkijaa

                        Mekaaniset jauhinkivet (kun ne sisältyvät astiaan, jota ei voida täyttää uudestaan ja joka sisältää tuotetta, esim. pippurimylly, jossa on pippuria)

               Tuotteet, jotka eivät ole pakkauksia:

            RFID-tunnisteet (radiotaajuustunnistuksen tunnisteet)”


Avis juridique important

|

31975L0339

Neuvoston direktiivi 75/339/ETY, annettu 20 päivänä toukokuuta 1975, jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää fossiilisten polttoaineiden varastojen vähimmäistasoa lämpövoimalaitoksissa

Virallinen lehti nro L 153 , 13/06/1975 s. 0035 - 0037 Suomenk. erityispainos Alue 12 Nide 1 s. 0072  Kreikank. erityispainos: Luku 10 Nide 1 s. 0092  Ruotsink. erityispainos Alue 12 Nide 1 s. 0072  Espanjank. erityispainos: Luku 12 Nide 2 s. 0042  Portugalink. erityispainos: Luku 12 Nide 2 s. 0042

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 20 päivänä toukokuuta 1975,jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää fossiilisten polttoaineiden varastojen vähimmäistasoa lämpövoimalaitoksissa (75/339/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 103 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon (),ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäyhteisön energiapolitiikan toteuttaminen on eräs yhteisöjen itselleen asettamista tavoitteista,säännöllinen ja riittävä sähkönhankinta on olennainen edellytys nykyaikaisen yhteiskunnan olemassaololle ja kehittymiselle, ja mahdollinen keskeytys sähkönhankinnassa saisi aikaan vakavia häiriöitä yhteisön elintärkeissä toiminnoissa,hankinnan turvaamiseksi on voitava pystyä tuottamaan sähköä silloin, kun siihen ilmenee tarvetta,perusedellytys sähkövoimalaitosten jatkuvalle käytölle on riittävien primaarienergiamäärien hallussapito,eräissä primaarienergialuokissa voi syntyä odottamattomia hankinnan häiriötiloja, ja sen vuoksi on välttämätöntä säätää tarvittavista keinoista tällaisten puutteiden lieventämiseksi,on tarpeen vahvistaa sähkövoimalaitosten saantivarmuutta luomalla ja ylläpitämällä niissä varastojen vähimmäistasoa, jalämpövoimaloiden polttoaineiden saantivarmuuden kehittyminen saattaa muutaman vuoden päästä tehdä tarpeelliseksi varastojen vähimmäistason tarkastamisen,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Jäsenvaltioiden on annettava aiheelliset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sähköntuottajien velvoittamiseksi ylläpitämään pysyvästi fossiilisten polttoaineiden varastojen vähimmäistasoa lämpövoimalaitoksissa; varastojen tason on oltava riittävä varmistamaan jatkuvasti sähköenergian saannin jatkumisen vähintään 30 päivän jaksolle.Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen varastojen tasoa voidaan vähentää määrällä, joka vastaa 25:ttä prosenttia sähkövoimalaitoksiin muodostetuista öljytuotevarastoista soveltamalla direktiivissä 68/414/ETY (), päätöksessä 68/416/ETY () ja direktiivissä 72/425/ETY () vahvistettuja sääntöjä, jotka ovat näiden laitosten yksinomaisessa käytössä.2 artikla 1. Varastointivelvollisuutta sovelletaan sähköä tuottaviin laitoksiin, joihin kuuluvat myös yksityiset teollisuusgeneraattorit.2. Tämä velvollisuus ei koske johdannaiskaasukäyttöisiä laitoksia, teollisuusjätettä tai muita jätteistä saatuja polttoaineita eikä yksityisiä teollisuusgeneraattoreita, joiden kokonaissähköteho on alle 100 MW.Jäsenvaltioiden hallitukset voivat kotimaan tilanteensa mukaisesti vahvistaa rajan edellä mainittua alemmaksi.3. Kun tämä varastointivelvollisuus voi luonteensa vuoksi aiheuttaa erityisen vakavia vaikeuksia laitokselle, jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi vapauttaa sen kokonaan tai osittain tästä velvollisuudesta. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viipymättä tämän päätöksen perustelut.4. Varastojen säilytyspaikan on sijaittava laitoksen tiloissa tai liityttävä siihen suoranaisesti. Varastojen säilytyspaikka voi sijaita kauempana, jos varastot voidaan siirtää voimalaitokseen minä hetkenä tahansa.Maakaasu-, ruskohiili- tai turvekäyttöisten laitosten osalta laitokselle polttoainetta tuottavaa esiintymää voidaan pitää laitoksen varastona, jos varmistetaan, että riittävät määrät energiaa voidaan tuottaa sähköenergian saannin jatkumiseksi 1 artiklassa vahvistetun ajan, myös silloin, kun lämpövoimalaitosten polttoaineiden hankinnassa on vaikeuksia. Sama pätee myös kivihiiltä käyttäviin laitoksiin, jos ne sijaitsevat niille polttoainetta tuottavien kaivosten läheisyydessä.5. Kuhunkin lämpövoimalaitokseen varastoitavan polttoainemäärän sähköntuottajat määrittelevät siirto- ja liitäntäverkon tarjoamien mahdollisuuksien perusteella.Sähköntuottajat voivat muodostaa ryhmiä polttoaineiden jakamiseksi laitosten kesken, jos ne voivat turvata sähköenergian saannin jatkumisen 1 artiklassa vahvistetun ajan.3 artikla 1. Sähköntuottajat toimittavat jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle vuosittain vähintään 1 päivänä tammikuuta, 1 päivänä huhtikuuta, 1 päivänä heinäkuuta ja 1 päivänä lokakuuta yhteenvedon senhetkisistä lämpövoimalaitosten varastoista, ja jossa täsmennetään sähköenergian saannin jatkumisen 1 artiklassa vahvistetulle jaksolle tarvittavat määrät. Nämä ilmoitukset on tehtävä 30 päivän kuluessa edellä mainituista päivistä. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet todentaakseen kyseisten ilmoitusten paikkansapitävyyden.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle yhteenveto vuosittain 1 päivänä huhtikuuta ja 1 päivänä lokakuuta näiden laitosten senhetkisistä varastoista, ja siinä on täsmennettävä sähköenergian saannin 1 artiklassa vahvistetulle jaksolle tarvittavat määrät. Nämä ilmoitukset on tehtävä viimeistään 1 päivänä kesäkuuta ja 1 päivänä joulukuuta vuosittain.3. Komission pyynnöstä 2 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset on tehtävä muista kuin kyseisessä kohdassa vahvistetuista jaksoista ja päivämääristä.4 artikla Jos lämpövoimalaitosten polttoaineen hankinnassa ilmenee vaikeuksia, sähköntuottajat voivat saatuaan kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen valtuutuksen käyttää 1 artiklan säännösten mukaisesti muodostettuja vähimmäisvarastoja.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle jokaisesta varastosta otetusta määrästä mahdollisimman pian:- varastoista otetut määrät ja päivämäärä, jolloin varastot laskivat alle vähimmäismäärän;- ottoihin oikeuttavat pakottavat syyt;- mahdollisesti toteutetut toimenpiteet varastojen uudelleen muodostamista varten;- jos mahdollista, varastotilanteen todennäköinen kehittyminen ajalta, jolloin varastot ovat alle pakollisen vähimmäistason.5 artikla Tämän direktiivin säännösten mukaisten varastojen muodostaminen on suoritettava mahdollisimman pian tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ja viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1978. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tässä tarkoituksessa toteutetuista toimenpiteistä.6 artikla Kaikki tämän direktiivin säännösten mukaisesti toimitetut tiedot ovat luonteeltaan luottamuksellisia. Tämä säännös ei kuitenkaan estä julkaisemasta yleisiä tietoja tai yhteenvetoa, jos ne eivät sisällä yksittäisiä tietoja yrityksistä.7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä toukokuuta 1975.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaR. RYAN() EYVL N:o C 85, 18.7.1974, s. 28() EYVL N:o C 125, 16.10.1974, s. 14() EYVL N:o L 308, 23.12.1968, s. 14() EYVL N:o L 308, 23.12.1968, s. 19() EYVL N:o L 291, 28.12.1972, s. 154