Avis juridique important

|

31990L0435

Neuvoston direktiivi 90/435/ETY, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1990, eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä

Virallinen lehti nro L 225 , 20/08/1990 s. 0006 - 0009 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0025  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0025

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 23 päivänä heinäkuuta 1990,eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä (90/435/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäeri jäsenvaltioissa sijaitsevien yhtiöiden ryhmittyminen voi olla tarpeen kotimarkkinoita vastaavien olosuhteiden luomiseksi yhteisössä ja siten yhteismarkkinoiden toteutumisen ja toimivuuden varmistamiseksi; näitä toimia ei saa estää erityisillä jäsenvaltioiden verosäännöksistä johtuvilla rajoituksilla, epäedullisilla kohteluilla tai vääristymillä; näin ollen tätä ryhmittymistä varten olisi otettava käyttöön kilpailun kannalta tasapuolisia verosäännöksiä, joilla yrityksille tehtäisiin mahdolliseksi mukautua yhteismarkkinoiden vaatimuksiin, lisätä tuottavuuttaan ja vahvistaa kansainvälistä kilpailukykyään,tämä ryhmittyminen voi johtaa emo- ja tytäryhtiöiden ryhmien perustamiseen,jäsenvaltioiden nykyiset eri jäsenvaltioissa sijaitsevien emo- ja tytäryhtiöiden välisiä suhteita sääntelevät verosäännökset eroavat toisistaan huomattavasti ja ovat yleisesti ottaen vähemmän edullisia kuin samassa jäsenvaltiossa sijaitsevien emo- ja tytäryhtiöiden välisiin suhteisiin sovellettavat säännökset; eri jäsenvaltioissa sijaitsevien yhtiöiden välinen yhteistyö saatetaan tällä tavoin epäedullisempaan asemaan kuin samassa jäsenvaltiossa sijaitsevien yhtiöiden välinen yhteistyö; tämä epäedullisuus olisi poistettava ottamalla käyttöön yhteinen järjestelmä ja helpottamalla näin yhtiöiden ryhmittymistä yhteisössä,jos emoyhtiölle tytäryhtiönsä osakkaana jaetaan voittoa, emoyhtiön sijaintijäsenvaltion on:- joko oltava verottamatta tätä voittoa,- tai verotettava sitä mutta samalla valtuutettava tämä yhtiö vähentämään veronsa määrästä tytäryhtiön tästä voitosta maksamaa veroa vastaava osuus, javerotuksen tasapuolisuuden varmistamiseksi olisi lisäksi tiettyjä erityistapauksia lukuun ottamatta vapautettava tytäryhtiön emoyhtiölleen jakama voitto ennakonpidätyksestä; Saksan liittotasavallan ja Helleenien tasavallan yhtiöverojärjestelmien erityispiirteiden vuoksi ja Portugalin tasavallan budjettiin liittyvistä syistä näiden jäsenvaltioiden olisi kuitenkin sallittava väliaikaisesti pitää voimassa ennakonpidätys,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Kunkin jäsenvaltion on sovellettava tätä direktiiviä- kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitseville yhtiöille jaettuihin voittoihin, jotka ovat peräisin niiden muissa jäsenvaltioissa sijaitsevista tytäryhtiöistä,- kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevien tytäryhtiöiden muissa jäsenvaltioissa sijaitseville emoyhtiöilleen jakamiin voittoihin.2. Tämä direktiivi ei estä sellaisten kansallisten säännösten tai sopimusmääräysten soveltamista, jotka ovat välttämättömiä veropetosten ja väärinkäytösten estämiseksi.2 artiklaTässä direktiivissä "jäsenvaltiossa sijaitsevalla yhtiöllä" tarkoitetaan yhtiötä:a) jolla on jokin liitteessä luetelluista yhtiömuodoista;b) jolla jonkin jäsenvaltion verolainsäädännön mukaan katsotaan olevan tässä jäsenvaltiossa verotuksellinen kotipaikka ja jolla kolmannen valtion kanssa kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen mukaan ei katsota olevan verotuksellista kotipaikkaa yhteisön ulkopuolella;c) joka lisäksi on ilman valintamahdollisuutta ja vapautusta velvollinen maksamaan jotakin seuraavista veroista:- impôt des sociétés / vennootschapsbelasting Belgiassa,- selskabsskat Tanskassa,- Körperschaftsteuer Saksan liittotasavallassa,- öüñïò åéóïäÞìáôïò íïìéêþí ðñïóþðùí êåñäïóêïðéêïý ÷áñáêôÞñá Kreikassa,- impuesto sobre sociedades Espanjassa,- impôt sur les sociétés Ranskassa,- corporation tax Irlannissa,- imposta sul reddito delle persone giuridiche Italiassa,- impôt sur le revenu des collectivités Luxemburgissa,- vennootschapsbelasting Alankomaissa,- imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas Portugalissa,- corporation tax Yhdistyneessä kuningaskunnassa,tai muuta veroa, jolla jokin näistä veroista voidaan korvata.3 artikla1. Tätä direktiiviä sovellettaessa:a) emoyhtiön asema on tunnustettava ainakin niille jäsenvaltiossa sijaitseville yhtiöille, jotka täyttävät 2 artiklassa säädetyt edellytykset ja joilla on vähintään 25 prosentin osuus samat edellytykset täyttävän toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan yhtiön pääomasta;b) "tytäryhtiöllä" tarkoitetaan yhtiötä, jonka pääomasta toinen yhtiö omistaa a kohdan mukaisen osuuden.2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat:- kahdenvälisin sopimuksin korvata pääomaosuutta koskevan edellytyksen äänioikeuksien hallintaa koskevalla edellytyksellä,- olla soveltamatta tätä direktiiviä kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitseviin yhtiöihin, joilla ei keskeytyksettä vähintään kahden vuoden ajan ole hallussaan emoyhtiön asemaan oikeuttavaa osuutta, sekä sellaisiin yhtiöihin, joista toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalla yhtiöllä ei keskeytyksettä vähintään kahden vuoden ajan ole tällaista osuutta.4 artikla1. Jos emoyhtiölle tytäryhtiönsä osakkaana jaetaan voittoa muutoin kuin tämän selvitystilaan joutumisen yhteydessä, emoyhtiön sijaintivaltion on:- joko oltava verottamatta tätä voittoa,- tai verotettava voittoa mutta samalla valtuutettava tämä yhtiö vähentämään veronsa määrästä tytäryhtiön tästä voitosta maksamaa veroa vastaava osuus, ja tarvittaessa määrä, jonka tytäryhtiön sijaintivaltio 5 artiklan poikkeussäännöksiä soveltaen on kantanut ennakonpidätyksenä, vastaavan kansallisen veron määrän rajoissa.2. Kukin jäsenvaltio voi kuitenkin säätää, ettei osuuteen liittyviä kuluja tai tytäryhtiön voitonjaosta johtuvia arvonalennuksia saa vähentää emoyhtiön verotettavista voitoista. Jos näissä tapauksissa osuuteen liittyvät hallintokulut vahvistetaan vakiomenetelmällä, vakiomäärä ei saa olla suurempi kuin 5 prosenttia tytäryhtiön jakamista voitoista.3. Edellä 1 kohtaa on sovellettava yhteisen yhtiöverojärjestelmän tosiasialliseen voimaantuloon saakka.Komissio antaa hyvissä ajoin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta päivämäärästä sovellettavat säännökset.5 artikla1. Tytäryhtiön emoyhtiölleen jakama voitto on vapautettava ennakonpidätyksestä ainakin, jos emoyhtiöllä on vähintään 25 prosentin osuus tytäryhtiön pääomasta.2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Helleenien tasavalta voi, niin kauan kuin se ei sovella yhtiöveroa jaettuihin voittoihin, suorittaa ennakonpidätyksen toisissa jäsenvaltioissa sijaitseville emoyhtiöille jaetuista voitoista. Tämän ennakonpidätyksen verokanta ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyissä kahdenvälisissä sopimuksissa vahvistettu kanta.3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Saksan liittotasavalta voi, niin kauan kuin se kantaa jaetuista voitoista vähintään 11 prosenttiyksikköä alhaisempaa yhtiöveroa kuin jakamattomista voitoista, mutta enintään vuoden 1996 puoliväliin, suorittaa korvaavan 5 prosentin ennakonpidätyksen Saksan liittotasavallassa sijaitsevien tytäryhtiöiden jakamista voitoista.4. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Portugalin tasavalta voi suorittaa ennakonpidätyksen Portugalissa sijaitsevien tytäryhtiöiden toisissa jäsenvaltioissa sijaitseville emoyhtiöille jakamista voitoista sellaiseen päivämäärään saakka, joka ei saa olla kahdeksannen tämän direktiivin voimaantulopäivää seuraavan vuoden loppua myöhempi.Jollei voimassa olevista Portugalin ja toisen jäsenvaltion välisistä kahdenvälisistä sopimuksista muuta johdu, tämän ennakonpidätyksen verokanta ei saa olla suurempi kuin 15 prosenttia ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ajanjakson viitenä ensimmäisenä vuonna eikä 10 prosenttia kolmena viimeisenä vuonna.Ennen kahdeksannen vuoden loppua neuvosto päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta tämän kohdan säännösten voimassaolon mahdollisesta jatkamisesta.6 artiklaEmoyhtiön sijaintijäsenvaltio ei saa suorittaa ennakonpidätystä tämän yhtiön tytäryhtiöstään saamista voitoista.7 artikla1. Tässä direktiivissä käytetty ilmaisu "ennakonpidätys" ei käsitä emoyhtiölle suoritetun voitonjaon yhteydessä maksettua tytäryhtiön sijaintijäsenvaltion yhtiöveron etukäteis- tai ennakkomaksua (précompte).2. Tämä direktiivi ei vaikuta osinkojen kaksinkertaisen verotuksen poistamiseksi tai vähentämiseksi tarkoitettujen kansallisten säännösten tai sopimusmääräysten soveltamiseen, erityisesti jos säännökset tai määräykset koskevat verohyvitysten maksua osingonsaajille.8 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään tammikuuta 1992 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.9 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 1990.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. CARLI() EYVL N:o C 39, 22.3.1969, s. 7, ja 5 päivänä heinäkuuta 1985 toimitettu muutos() EYVL N:o C 51, 29.4.1970, s. 6() EYVL N:o C 100, 1.8.1969, s. 7LIITELuettelo 2 artiklan a alakohdassa tarkoitetuista yhtiöistäa) Belgian lainsäädännön mukaiset "société anonyme" "naamloze vennootschap", "société en commandite par actions"/"commanditaire vennootschap op aandelen" ja "société privée à responsabilité limitée"/"besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid" -nimiset yhtiöt, sekä julkisoikeudelliset yksiköt, jotka toimivat yksityisoikeuden alaisina;b) Tanskan lainsäädännön mukaiset "aktieselskab" ja "anpartsselskab" -nimiset yhtiöt;c) Saksan lainsäädännön mukaiset, "Aktiengesellschaft", "Kommanditgesellschaft auf Aktien", "Gesellschaft mit beschränkter Haftung" ja "bergrechtliche Gewerkschaft" -nimiset yhtiöt;d) Kreikan lainsäädännön mukaiset, "áíþíõìç åôáéñßá" -nimiset yhtiöt;e) Espanjan lainsäädännön mukaiset, "sociedad anónima", "sociedad comanditaria por acciones" ja "sociedad de responsabilidad limitada" -nimiset yhtiöt, sekä julkisoikeudelliset yksiköt, jotka toimivat yksityisoikeuden alaisina;f) Ranskan lainsäädännön mukaiset, "société anonyme", "société en commandite par actions" ja "société à responsabilité limitée" -nimiset yhtiöt, sekä teollis- ja kaupallisluonteiset julkiset laitokset ja yritykset;g) Irlannin lainsäädännön mukaiset, "public companies limited by shares or by guarantee" ja "private companies limited by shares or by guarantee" -nimiset yhtiöt, "Industrial and Provident Societies Acts" -nimisen järjestelmän mukaan rekisteröidyt laitokset tai "Building Societies Acts" -järjestelmän mukaan rekisteröidyt "building societies";h) Italian lainsäädännön mukaiset, "società per azioni", "società in accomandita per azioni" ja "società a responsabilità limitata" -nimiset yhtiöt, sekä teollista ja kaupallista toimintaa harjoittavat julkiset ja yksityiset yksiköt;i) Luxemburgin lainsäädännön mukaiset, "société anonyme", "société en commandite par actions" ja "société à responsabilité limitée" -nimiset yhtiöt;j) Alankomaiden lainsäädännön mukaiset, "naamloze vennootschap" ja "besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid" -nimiset yhtiöt;k) Portugalin lainsäädännön mukaan perustetut kaupalliset yhtiöt tai kaupallisen yhtiön muodossa toimivat siviilioikeudelliset yhtiöt sekä muut kaupallista tai teollista toimintaa harjoittavat oikeushenkilöt;l) Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännön mukaan perustetut yhtiöt.


Avis juridique important

|

32001L0111

Neuvoston direktiivi 2001/111/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2001, tietyistä elintarvikkeina käytettävistä sokereista

Virallinen lehti nro L 010 , 12/01/2002 s. 0053 - 0057

Neuvoston direktiivi 2001/111/EY,annettu 20 päivänä joulukuuta 2001,tietyistä elintarvikkeina käytettävistä sokereistaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo seuraavaa:(1) Elintarvikealan tiettyjä alakohtaisia direktiivejä olisi yksinkertaistettava siten, että Eurooppa-neuvoston 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1992 Edinburghissa tekemien ja Eurooppa-neuvoston 10 ja 11 päivänä joulukuuta 1993 Brysselissä tekemillä päätelmillä vahvistettujen päätelmien mukaisesti huomioon otettaisiin ainoastaan olennaiset vaatimukset, jotka mainituissa direktiiveissä tarkoitettujen valmisteiden on täytettävä, jotta ne voisivat vapaasti liikkua sisämarkkinoilla.(2) Tiettyjä elintarvikkeina käytettäviä sokereita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 11 päivänä joulukuuta 1973 annettua neuvoston direktiiviä 73/437/ETY(4) perusteltiin sillä, että tiettyjä sokerilajeja koskevien kansallisten lainsäädäntöjen erot voivat luoda vilpillisiä kilpailuolosuhteita, jotka johtaisivat todennäköisesti kuluttajia harhaan ja näin vaikuttaisivat suoraan yhteismarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan.(3) Direktiivin 73/437/ETY tavoitteena olikin vahvistaa määritelmät ja yhteiset säännöt, jotka koskevat mainittujen tuotteiden valmistuksen ominaispiirteitä, pakkauksia ja merkintöjä niiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi yhteisössä.(4) Komissio aikoo ehdottaa mahdollisimman pian ja joka tapauksessa ennen 1 päivää heinäkuuta 2000, että eräiden valmiiksi pakattujen tuotteiden nimellismäärien ja nimellistilavuuksien sallittuja valikoimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 15 päivänä tammikuuta 1980 annettuun direktiiviin 80/232/ETY(5) sisällytetään tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia tuotteita koskeva nimellispainojen sarja.(5) Neuvoston direktiivi 73/437/ETY olisi laadittava uudelleen, jotta tiettyjen elintarvikkeina käytettävien sokerien valmistusta ja kaupan pitämistä koskevat säännöt saataisiin ymmärrettävämmiksi, ja jotta se saataisiin johdonmukaiseksi yhteisön yleisen elintarvikelainsäädännön, erityisesti merkintöjä, väriaineita sekä muita sallittuja lisäaineita, uuttamisliuottimia ja analyysimenetelmiä koskevan lainsäädännön kanssa.(6) Olisi sovellettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY(6) säädettyjä yleisiä elintarvikkeiden merkintöjä koskevia sääntöjä, jollei tietyistä edellytyksistä muuta johdu.(7) Koska perustamissopimuksen 5 artiklassa määrättyä toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen ei tavoitetta vahvistaa kyseisille valmisteille yhteiset määritelmät ja säännöt sekä saattaa säännökset yhdenmukaisiksi yhteisön yleisen elintarvikelainsäädännön kanssa, voida riittävästi saavuttaa jäsenvaltioiden tasolla, se on tämän direktiivin luonteen vuoksi paremmin saavutettavissa yhteisön tasolla. Tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.(8) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(7) mukaisesti.(9) Jottei luotaisi vapaata liikkuvuutta vaikeuttavia uusia esteitä jäsenvaltioiden olisi pitäydyttävä antamasta kyseisten tuotteiden osalta sellaisia kansallisia säännöksiä, joista tässä direktiivissä ei säädetä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTätä direktiiviä sovelletaan liitteen A osassa määriteltyihin tuotteisiin.Tämä direktiivi ei kuitenkaan koske liitteen A osassa määriteltyjä tuotteita silloin, kun kyseessä ovat pölysokeri, kandisokeri ja toppasokeri.2 artiklaDirektiiviä 2000/13/EY sovelletaan liitteen A osassa määriteltyihin tuotteisiin, jollei seuraavista edellytyksistä ja poikkeuksista muuta johdu:1) Liitteen A osassa lueteltuja tuotenimityksiä saa käyttää vain siinä tarkoitetuista tuotteista, ja niitä on käytettävä kaupankäynnissä osoittamaan tällaisia tuotteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 5 kohdan soveltamista.Liitteen A osan 2 kohdassa tarkoitettua nimitystä voidaan käyttää myös liitteen A osan 3 kohdassa tarkoitetun tuotteen osoittamiseen.Kuitenkin voidaan- liitteen A osassa määritellyistä tuotteista käyttää pakollisen nimityksen lisäksi jäsenvaltioissa tavanomaisesti käytettäviä laatua määrittäviä ilmaisuja,- näitä tuotenimityksiä käyttää myös tuotenimityksissä, joita käytetään tavanmukaisesti osoittamaan muita tuotteita,edellyttäen, etteivät nimitykset ole omiaan johtamaan kuluttajia harhaan.2) Alle 20 grammaa painavien esipakattujen tuotteiden nettopainoa ei tarvitse ilmoittaa merkinnässä.3) Merkinnässä on mainittava sokeriliuoksessa, inverttisokeriliuoksessa tai inverttisokerisiirapissa olevan kuiva-aineen ja inverttisokerin määrä.4) Merkinnässä on oltava laatua kuvaava ilmaisu "kiteytetty" sellaisesta inverttisokerisiirapista, jossa on kiteitä liuoksessa.5) Jos liitteen A osan 7 ja 8 kohdassa tarkoitetut tuotteet sisältävät fruktoosia yli 5 prosenttia kuiva-aineesta, ne on sekä tuotenimityksensä osalta että ainesosina merkittävä joko "tärkkelys-fruktoosisiirapiksi" tai "kuivatuksi tärkkelys-fruktoosisiirapiksi" tai "fruktoosi-tärkkelyssiirapiksi" tai "kuivatuksi fruktoosi-tärkkelyssiirapiksi" sen osoittamiseksi, sisältääkö siirappi enemmän tärkkelystä vai fruktoosia.3 artiklaJäsenvaltiot eivät saa antaa liitteessä määriteltyjä tuotteita koskevia sellaisia kansallisia säännöksiä, joista ei ole säädetty tässä direktiivissä.4 artiklaTämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista, jäljempänä mainittuja seikkoja koskevista toimenpiteistä päätetään 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen:- tämän direktiivin yhdenmukaistaminen yhteisön yleisen elintarvikelainsäädännön kanssa,- mukautukset tekniseen kehitykseen.5 artikla1. Komissiota avustaa päätöksen 69/414/ETY(8) 2 artiklassa perustettu pysyvä elintarvikekomitea, jäljempänä "komitea".2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.6 artiklaKumotaan direktiivi 73/437/ETY 12 päivästä heinäkuuta 2003.Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.7 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 12 päivää heinäkuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näitä säädöksiä on sovellettava siten, että- sallitaan 12 päivästä heinäkuuta 2003 lukien liitteessä olevassa A osassa määriteltyjen tuotteiden kaupan pitäminen, jos ne ovat tässä direktiivissä säädettyjen määritelmien ja sääntöjen mukaisia,- kielletään 12 päivästä heinäkuuta 2004 lukien niiden tuotteiden kaupan pitäminen, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia.Kuitenkin tuotteiden, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, mutta jotka on ennen 12 päivää heinäkuuta 2004 varustettu merkinnöin direktiivin 73/437/ETY mukaisesti, kaupan pitäminen sallitaan varastojen loppumiseen asti.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.8 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.9 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2001.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaC. Picqué(1) EYVL C 231, 9.8.1996, s. 6.(2) EYVL C 279, 1.10.1999, s. 90.(3) EYVL C 56, 24.2.1997, s. 20.(4) EYVL L 356, 27.12.1973, s. 71, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1985 liittymisasiakirjalla.(5) EYVL L 51, 25.2.1980, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/356/ETY (EYVL L 192, 11.7.1987, s. 48).(6) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29.(7) EYVL L 184, 7.7.1999, s. 23.(8) EYVL L 291, 19.11.1969, s. 9.LIITEA. TUOTENIMITYKSET JA MÄÄRITELMÄT1. Puolivalkoinen sokeriPuhdistettua ja kiteytettyä, kunnollista ja myyntikelpoista laatua olevaa sakkaroosia, jolla on seuraavat ominaisuudet:>TAULUKON PAIKKA>2. Sokeri tai valkoinen sokeriPuhdistettua ja kiteytettyä, kunnollista ja myyntikelpoista laatua olevaa sakkaroosia, jolla on seuraavat ominaisuudet:>TAULUKON PAIKKA>3. Erikoisvalkoinen sokeriTuote, jolla on 2 kohdan a, b ja c alakohdassa mainitut ominaisuudet ja jonka osalta B osan säännösten mukaisesti määriteltyjen pisteiden yhteismäärä on enintään 8 ja- värityypin osalta enintään 4- tuhkapitoisuuden osalta enintään 6- liuoksen väripitoisuuden osalta enintään 3.4. Sokeriliuos(1)Sakkaroosin vesiliuos, jolla on seuraavat ominaisuudet:>TAULUKON PAIKKA>5. Inverttisokeriliuos(2)Hydrolyysin avulla osittain invertoitua sakkaroosin vesiliuosta, jossa inverttisokerin osuus ei ole hallitseva ja jolla on seuraavat ominaisuudet:>TAULUKON PAIKKA>6. Inverttisokerisiirappi(3)Hydrolyysillä osittain invertoidun sakkaroosin mahdollisesti kiteytettyä vesiliuosta, jossa inverttisokeripitoisuuden (fruktoosi-dekstroosi -pitoisuus: 1,0 +/- 0,1) on oltava yli 50 painoprosenttia kuiva-aineen painosta, ja jonka on lisäksi täytettävä 5 kohdan a ja c alakohdassa vahvistetut vaatimukset.7. TärkkelyssiirappiTärkkelyksestä ja/tai inuliinista saatujen ravintosakkaridien puhdistettua ja tiivistettyä vesiliuosta, jolla on seuraavat ominaisuudet:>TAULUKON PAIKKA>8. Kuivattu tärkkelyssiirappiOsittain kuivattu tärkkelyssiirappi, jossa on kuiva-ainetta vähintään 93 prosenttia kuiva-aineen painosta, ja jonka on lisäksi täytettävä 7 kohdan b ja c alakohdassa vahvistetut vaatimukset.9. Dekstroosi tai dekstroosimonohydraattiPuhdistettu ja kiteytetty D-glukoosi, joka sisältää yhden molekyylin kidevettä, ja jolla on seuraavat ominaisuudet:>TAULUKON PAIKKA>10. Dekstroosi tai vedetön dekstroosiPuhdistettu ja kiteytetty D-glukoosi, joka ei sisällä kidevettä, ja jossa on kuiva-ainetta vähintään 98 painoprosenttia, ja jonka on lisäksi täytettävä 9 kohdan a ja c alakohdassa vahvistetut vaatimukset.11. FruktoosiPuhdistettu kiteinen D-fruktoosi, jolla on seuraavat ominaisuudet:>TAULUKON PAIKKA>B. MENETELMÄ, JONKA AVULLA MÄÄRITETÄÄN A OSASSA OLEVASSA 2 JA 3 KOHDASSA MAINITUN SOKERIN (VALKOINEN SOKERI) JA ERIKOISVALKOISEN SOKERIN VÄRITYYPPI, JOHTOKYKYISEN TUHKAN PITOISUUS JA LIUOKSEN VÄRIPITOISUUS:Yksi "piste" vastaa:a) värityypin osalta 0,5 yksikköä laskettuna Brunswickin maatalous- ja sokeriteollisuusteknologian instituutin (Brunswick Institute for Agricultural and Sugar Industry Technology) menetelmän mukaisesti siten, kuin interventioelinten ostamaan sokeriin sovellettavista laadunmäärittelymenetelmistä 1 päivänä heinäkuuta 1969 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1265/69(4) liitteessä olevan A osan 2 kohdassa säädetään;b) tuhkapitoisuuden osalta 0,0018 prosenttia laskettuna ICUMSA:n (International Commission for Uniform Methods of Sugar Analysis) menetelmän mukaisesti siten, kuin asetuksen (ETY) N:o 1265/69 liitteessä olevan A osan 1 kohdassa säädetään;c) liuoksen väripitoisuuden osalta 7,5 yksikköä laskettuna ICUMSA:n menetelmän mukaisesti siten, kuin asetuksen (ETY) N:o 1265/69 liitteessä olevan A osan 3 kohdassa säädetään.(1) Nimitys "valkoinen" varataan:a) sokeriliuokselle, jonka osalta liuoksen väripitoisuus ei ylitä 25 ICUMSA-yksikköä B osan c kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti määriteltynä;b) inverttisokeriliuokselle ja inverttisokerisiirapille, joissa- johtokykyisen tuhkan pitoisuus on enintään 0,1 prosenttia,- liuoksen väripitoisuus on enintään 25 ICUMSA-yksikköä B osan c kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti määriteltynä.(2) Nimitys "valkoinen" varataan:a) sokeriliuokselle, jonka osalta liuoksen väripitoisuus ei ylitä 25 ICUMSA-yksikköä B osan c kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti määriteltynä;b) inverttisokeriliuokselle ja inverttisokerisiirapille, joissa- johtokykyisen tuhkan pitoisuus on enintään 0,1 prosenttia,- liuoksen väripitoisuus on enintään 25 ICUMSA-yksikköä B osan c kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti määriteltynä.(3) Nimitys "valkoinen" varataan:a) sokeriliuokselle, jonka osalta liuoksen väripitoisuus ei ylitä 25 ICUMSA-yksikköä B osan c kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti määriteltynä;b) inverttisokeriliuokselle ja inverttisokerisiirapille, joissa- johtokykyisen tuhkan pitoisuus on enintään 0,1 prosenttia,- liuoksen väripitoisuus on enintään 25 ICUMSA-yksikköä B osan c kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti määriteltynä.(4) EYVL L 163, 1.7.1969, s. 1.


Avis juridique important

|

32003L0088

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY, annettu 4 päivänä marraskuuta 2003, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista

Virallinen lehti nro L 299 , 18/11/2003 s. 0009 - 0019

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY,annettu 4 päivänä marraskuuta 2003,tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoistaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 137 artiklan 2 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen,ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(1),ovat kuulleet alueiden komiteaa,noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(2),sekä katsovat seuraavaa:(1) Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/104/EY(3), jossa säädetään turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista työajan järjestämistä varten, vuorokautisten lepoaikojen, taukojen, viikoittaisten lepoaikojen, viikoittaisen enimmäistyöajan, vuosiloman sekä yötyötä, vuorotyötä ja työn jaksotusta koskevien seikkojen osalta, on muutettu huomattavilta osin. Mainitut säännökset olisi selkeyden vuoksi kodifioitava.(2) Perustamissopimuksen 137 artiklassa määrätään, että yhteisö tukee ja täydentää jäsenvaltioiden toimia, joilla ne pyrkivät parantamaan työympäristöä työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi. Tämän artiklan perusteella annetuissa direktiiveissä on vältettävä säätämästä sellaisia hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä.(3) Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY(4) säännöksiä sovelletaan täysimääräisesti aloilla, joita tämä direktiivi koskee, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tässä direktiivissä olevien tiukempien ja/tai yksityiskohtaisempien säännösten soveltamista.(4) Työntekijöiden turvallisuuden, hygienian ja terveyden parantaminen työssä on tavoite, joka ei saisi olla riippuvainen pelkästään taloudellisista seikoista.(5) Kaikilla työntekijöillä olisi oltava asianmukaiset lepoajat. Käsite "lepo" olisi ilmaistava aikayksikköinä, esimerkiksi päivinä, tunteina ja/tai näiden osina. Yhteisön työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden varmistamiseksi heille on annettava päivittäin, viikoittain ja vuosittain vähimmäismäärä lepoaikaa sekä riittävät tauot. Tässä yhteydessä on tarpeen asettaa myös viikoittaiselle työajalle yläraja.(6) Olisi otettava huomioon Kansainvälisen työjärjestön periaatteet, jotka koskevat työajan järjestämistä yötyötä koskevat periaatteet mukaan lukien.(7) Tutkimukset ovat osoittaneet, että ihmiskeho on yöllä erityisen altis ympäristöstä johtuville häiriöille ja myös tietyille rasittaville työjärjestelyille ja että pitkät yötyöjaksot voivat olla työntekijöiden terveydelle haitallisia ja vaarantaa turvallisuuden työpaikalla.(8) On tarpeen rajoittaa yötyöjaksojen kestoa ylityö mukaan lukien ja määrätä työnantajat, jotka teettävät säännöllisesti yötyötä, ilmoittamaan siitä pyydettäessä toimivaltaisille viranomaisille.(9) On tärkeää, että yötyöntekijät saavat ilmaisen terveystarkastuksen ennen työhön ryhtymistä ja säännöllisin välein sen jälkeen ja jos heillä on terveysongelmia, heidät pitäisi siirtää heille soveltuvaan päivätyöhön, jos se on mahdollista.(10) Yö- ja vuorotyöntekijöiden tilanne edellyttää, että heidän turvallisuutensa ja terveytensä taso mukautetaan ottaen huomioon heidän työnsä luonne ja että suojeluun sekä ennalta ehkäisyyn liittyvät palvelut ja keinot järjestetään ja toteutetaan tehokkaasti.(11) Tietyt työolot voivat vaikuttaa haitallisesti työntekijöiden turvallisuuteen ja terveyteen. Järjestettäessä työtä tietyn mallin mukaan on otettava huomioon se yleinen periaate, että työ on mukautettava työntekijän mukaan.(12) Merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskeva eurooppalainen sopimus on pantu täytäntöön Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetusalojen ammattiliiton (FST) tekemästä, merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevasta sopimuksesta 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetulla neuvoston direktiivillä 1999/63/EY(5), perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämän direktiivin säännöksiä ei näin ollen sovelleta merenkulkijoihin.(13) Niiden työntekijän asemassa olevien kalastajien osalta, jotka saavat palkkansa osuutena saaliista, jäsenvaltioiden on määriteltävä tämän direktiivin mukaisesti vuosilomaoikeutta ja loman myöntämistä koskevat ehdot mukaan lukien palkkajärjestelyt.(14) Yhteisön muussa lainsäädännössä säädeltyjen erityisvaatimusten, jotka koskevat esimerkiksi tiettyjen työntekijäryhmien lepoaikoja, työaikaa, vuosilomia ja yötyötä, olisi oltava ensisijaisia tämän direktiivin säännöksiin nähden.(15) Siltä varalta, että työaikajärjestelyt herättävät kysymyksiä yrityksessä, on suotavaa sallia tietty joustavuus tämän direktiivin eräiden säännösten soveltamisessa varmistaen kuitenkin, että noudatetaan työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemista koskevia periaatteita.(16) On tarpeen säätää, että tapauksen mukaan jäsenvaltioilla tai työmarkkinaosapuolilla on mahdollisuus poiketa tietyistä tämän direktiivin säännöksistä. Jos poikkeusta sovelletaan, on kyseessä oleville työntekijöille pääsääntöisesti annettava vastaavat korvaavat lepoajat.(17) Tämän direktiivin ei pitäisi vaikuttaa liitteessä I olevassa B osassa esitettyihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 LUKUSOVELTAMISALA - MÄÄRITELMÄT1 artiklaTarkoitus ja soveltamisala1. Tässä direktiivissä vahvistetaan turvallisuutta ja terveyttä koskevat vähimmäisvaatimukset työajan järjestämistä varten.2. Tämä direktiivi koskee:a) vuorokautisia ja viikoittaisia vähimmäislepoaikoja ja vuosilomaa sekä taukoja ja viikoittaista enimmäistyöaikaa; jab) tiettyjä yötyötä, vuorotyötä ja työaikajärjestelyjä koskevia seikkoja.3. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkeen direktiivin 89/391/ETY 2 artiklassa tarkoitettuun yksityiseen ja julkiseen toimintaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 14, 17, 18 ja 19 artiklan soveltamista.Tätä direktiiviä ei sovelleta direktiivissä 1999/63/EY tarkoitettuihin merenkulkijoihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 2 artiklan 8 kohdan soveltamista.4. Direktiivin 89/391/ETY säännöksiä sovelletaan täysimääräisesti 2 kohdassa tarkoitettuihin asioihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin tiukempien ja/tai yksityiskohtaisempien säännösten soveltamista.2 artiklaMääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaan:1) "työajalla" ajanjaksoa, jonka aikana työntekijä tekee työtä, on työnantajan käytettävissä ja suorittaa toimintaansa tai tehtäviään kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti;2) "lepoajalla" ajanjaksoa, joka ei ole työaikaa;3) "yöajalla" kansallisessa lainsäädännössä määriteltyä, vähintään seitsemän tunnin ajanjaksoa, jonka on sisällettävä ainakin kello kahdenkymmenenneljän ja kello viiden välinen ajanjakso;4) "yötyöntekijällä":a) toisaalta työntekijää, joka työskentelee säännönmukaisesti yöaikaan vähintään kolme tuntia vuorokautisesta työajastaan; jab) toisaalta työntekijää, joka todennäköisesti työskentelee yöaikaan tietyn osan vuotuisesta työajastaan, sellaisena kuin kyseinen jäsenvaltio määrittelee sen valintansa mukaan:i) joko kansallisella lainsäädännöllä sen jälkeen, kun työmarkkinaosapuolia on kuultu; taiii) työehtosopimuksilla tai työmarkkinaosapuolten välisillä kansallisilla tai alueellisilla sopimuksilla;5) "vuorotyöllä" työn järjestämistä vuoroihin, jolloin työntekijät seuraavat toisiaan samassa työpisteessä tietyn työvuorosuunnitelman mukaisesti, mukaan lukien kiertävä työvuorosuunnitelma; vuorotyö voi olla joko keskeytymätöntä tai keskeytyvää, siten, että työntekijät joutuvat työskentelemään eri aikoina tietyn päivistä tai viikoista muodostuvan jakson aikana;6) "vuorotyöntekijällä" työntekijää, joka osallistuu vuorotyöhön;7) "liikkuvassa työssä olevalla työntekijällä" työntekijöitä, jotka kuuluvat sellaisen yrityksen liikkuvaan henkilökuntaan, joka harjoittaa henkilö- tai tavaraliikennettä maantie-, lento- tai sisävesiliikenteessä;8) "offshore-työllä" pääosin offshore-laitteistoilla tai niiltä käsin (mukaan lukien porauslautat) tehtävää, mineraalivarojen, mukaan lukien hiilivedyt, etsintään, louhintaan tai hyödyntämiseen välittömästi tai välillisesti liittyvää työtä ja tällaiseen toimintaan liittyvää sukeltamista offshore-laitteistolta tai alukselta;9) "riittävällä levolla" sitä, että työntekijöillä on säännölliset ja riittävän pitkät ja yhtäjaksoiset lepotauot, joiden kesto ilmoitetaan aikayksikköinä ja joilla taataan, etteivät he väsymyksen tai työn epäsäännöllisen jaksotuksen vuoksi aiheuta vahinkoa itselleen tai toisille työntekijöille ja että he eivät vahingoita terveyttään lyhyellä tai pitkällä aikavälillä.2 LUKUVÄHIMMÄISLEPOAJAT - TYÖAJAN JÄRJESTÄMISTÄ KOSKEVIA MUITA SEIKKOJA3 artiklaPäivittäinen lepoaikaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen työntekijä saa vähintään 11 tunnin yhtäjaksoisen lepoajan jokaista 24 tunnin jaksoa kohden.4 artiklaTauotJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen työntekijä, jonka työpäivä on pidempi kuin kuusi tuntia, saa pitää tauon, jota koskevat yksityiskohdat, erityisesti tauon kesto ja sen saamisen ehdot, vahvistetaan työehtosopimuksissa tai työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa taikka, jos sopimusta ei ole, kansallisessa lainsäädännössä.5 artiklaViikoittainen lepoaikaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen työntekijä saa jokaista seitsemän päivän jaksoa kohden vähintään kahdenkymmenenneljän tunnin keskeytymättömän lepoajan, johon lisätään 3 artiklassa tarkoitettu yhdentoista tunnin päivittäinen lepoaika.Jos asialliset, tekniset tai työn järjestämiseen liittyvät olosuhteet niin edellyttävät, voidaan soveltaa kahdenkymmenenneljän tunnin vähimmäislepoaikaa.6 artiklaViikoittainen enimmäistyöaikaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi:a) rajoitetaan viikoittainen työaika laeilla, asetuksilla tai hallinnollisilla määräyksillä tai työehtosopimuksilla taikka työmarkkinaosapuolten välisillä sopimuksilla;b) keskimääräinen työaika jokaisena seitsemän päivän jaksona, ylityö mukaan lukien, on enintään neljäkymmentäkahdeksan tuntia.7 artiklaVuosiloma1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen työntekijä saa vähintään neljän viikon palkallisen vuosiloman tällaisen loman saamiselle ja myöntämiselle kansallisessa lainsäädännössä ja/tai käytännössä vahvistettujen edellytysten mukaisesti.2. Palkallisen vuosiloman vähimmäisaikaa ei saa korvata rahalla, paitsi kun työsuhde päättyy.3 LUKUYÖTYÖ - VUOROTYÖ - TYÖAIKAJÄRJESTELYT8 artiklaYötyön kestoJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:a) yötyöntekijöiden säännöllinen työaika on enintään keskimäärin kahdeksan tuntia kahdenkymmenenneljän tunnin jakson aikana;b) yötyöntekijät, joiden työhön liittyy erityisiä vaaroja tai huomattavaa fyysistä tai psyykkistä rasitusta, työskentelevät enintään kahdeksan tuntia sellaisen 24 tunnin jakson aikana, jonka aikana he tekevät yötyötä.Ensimmäisen kohdan b alakohdan soveltamiseksi on määriteltävä kansallisessa lainsäädännössä ja/tai kansallisen käytännön mukaan tai työehtosopimuksissa taikka muissa työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa ne työt, joihin liittyy erityisiä vaaroja tai fyysistä tai henkistä rasitusta, ottaen huomioon yötyön erityiset vaikutukset ja vaarat.9 artiklaYötyöntekijöiden terveystarkastukset ja heidän siirtämisensä päivätyöhön1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:a) yötyöntekijät saavat maksuttoman terveystarkastuksen ennen työhön ryhtymistä ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin;b) yötyöntekijät, joilla on todettu terveyshaittoja, jotka liittyvät siihen, että he tekevät yötyötä, siirretään mahdollisuuksien mukaan heille soveltuvaan päivätyöhön.2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu maksuton terveystarkastus on toteutettava terveystietojen salassapitovelvollisuutta noudattaen.3. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu maksuton terveystarkastus voi olla osa kansallista terveydenhoitojärjestelmää.10 artiklaYötyön osalta annettavat takeetJäsenvaltiot voivat antaa kansallisen lainsäädännön ja/tai kansallisen käytännön mukaisesti määrätyin ehdoin tiettyjä takeita tietyille yötyöntekijäryhmille, jotka yötyössä altistuvat terveyttään ja turvallisuuttaan uhkaaville työstä johtuville vaaroille.11 artiklaIlmoitus yötyön säännöllisestä teettämisestäJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että työnantaja, joka teettää yötyötä säännöllisesti, ilmoittaa tästä toimivaltaisille viranomaisille pyydettäessä.12 artiklaTurvallisuuden ja terveyden suojeleminenJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:a) yötyötä ja vuorotyötä tekevien turvallisuutta ja terveyttä suojellaan heidän työnsä luonteen edellyttämällä tavalla;b) yötyötä ja vuorotyötä tekevien turvallisuuden ja terveyden suojeluun ja ennalta ehkäisyyn liittyvät palvelut tai keinot ovat vastaavat kuin muille työntekijöille tarkoitetut ja ne ovat aina saatavilla.13 artiklaTyöaikajärjestelytJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että työnantaja, joka aikoo järjestää työn tiettyihin jaksoihin, ottaa huomioon yleisen periaatteen työajan sovittamisesta työntekijän mukaan, jotta erityisesti työn yksitoikkoisuutta ja pakkotahtisuutta vähennetään toiminnan luonteen sekä turvallisuus- ja terveysvaatimusten mukaan, erityisesti työaikana järjestettävien taukojen osalta.4 LUKUERINÄISIÄ SÄÄNNÖKSIÄ14 artiklaYksilöidymmät yhteisön säännöksetTämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta, jos muissa yhteisön oikeudellisissa instrumenteissa on yksilöidympiä vaatimuksia tiettyjen ammattien tai tietyn ammattitoiminnan työajan järjestämisestä.15 artiklaSuotuisammat määräyksetTämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen soveltaa tai ottaa käyttöön lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä, jotka ovat työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisen kannalta suotuisampia, eikä oikeuteen edistää tai sallia sellaisten työehtosopimusten tai työmarkkinaosapuolten välisten sopimusten soveltamista, jotka ovat työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisen kannalta suotuisampia.16 artiklaVertailujaksotJäsenvaltiot voivat määrätä:a) edellä 5 artiklan (viikoittainen lepoaika) soveltamiseksi vertailujakson, joka on enintään 14 päivää;b) edellä 6 artiklan (viikoittainen enimmäistyöaika) soveltamiseksi vertailujakson, joka on enintään neljä kuukautta.Edellä olevan 7 artiklan mukaisesti myönnetyt palkallisen vuosiloman jaksot ja sairaslomajaksot eivät sisälly tähän tai ne eivät saa vaikuttaa keskiarvoa laskettaessa;c) edellä 8 artiklan (yötyön kesto) soveltamiseksi vertailujakson, joka on määritelty sen jälkeen, kun työmarkkinaosapuolia on kuultu, tai työehtosopimuksissa taikka työmarkkinaosapuolten välisissä kansallisissa tai alueellisissa sopimuksissa.Jos 5 artiklan edellytetty 24 tunnin vähimmäisviikkolepo sattuu tähän vertailujaksoon, sitä ei oteta huomioon keskiarvoa laskettaessa.5 LUKUPOIKKEUKSET JA VAPAUTUKSET17 artiklaPoikkeukset1. Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisessa noudatettavat yleiset periaatteet huomioon ottaen jäsenvaltiot voivat poiketa 3-6, 8 ja 16 artiklan säännöksistä, kun kyseessä olevan toiminnan erityispiirteiden vuoksi työajan pituutta ei mitata ja/tai määritellä ennalta tai työntekijät voivat itse päättää siitä ja erityisesti kun on kyse:a) johtavassa asemassa olevista tai muista henkilöistä, joilla on itsenäinen päätöksentekovalta;b) työskentelystä perheessä; taic) työntekijöistä, jotka suorittavat uskonnollisia toimituksia kirkoissa ja uskonnollisissa yhteisöissä.2. Jäljempänä 3, 4 ja 5 kohdassa säädetyt poikkeukset voidaan määritellä laeilla, asetuksilla tai hallinnollisilla määräyksillä tai työehtosopimuksilla taikka työmarkkinaosapuolten välisillä sopimuksilla edellyttäen, että kyseisille työntekijöille annetaan vastaavanlaiset korvaavat lepoajat tai että poikkeustapauksissa, joissa ei objektiivisista syistä ole mahdollista myöntää tällaisia vastaavanlaisia korvaavia lepoaikoja, kyseiset työntekijät saavat asianmukaisen suojelun.3. Tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklasta voidaan poiketa:a) kun on kyse toiminnasta, jossa työntekijän työpaikka ja asuinpaikka ovat kaukana toisistaan, kuten offshore-työssä, taikka kun työntekijän eri työpaikat ovat kaukana toisistaan;b) kun on kyse turvallisuus- ja valvontatoiminnasta, joka edellyttää jatkuvaa läsnäoloa omaisuuden tai henkilöiden suojelemiseksi, erityisesti kun on kyse vartijoiden ja talonmiesten tai vartiointiliikkeiden työstä;c) kun on kyse toiminnasta, jossa tarvitaan jatkuvaa palvelua tai tuotantoa, erityisesti:i) palvelut, jotka liittyvät sairaaloiden tai vastaavien laitosten, asuntoloiden ja vankiloiden järjestämään vastaanottoon, hoitoon ja/tai huolenpitoon, mukaan lukien lääkärien harjoittelu;ii) satama- tai lentoasematyöntekijät;iii) lehdistö-, radio-, televisio-, elokuvatuotanto-, posti- ja telepalvelut sekä sairaankuljetus-, palosuojelu- ja väestönsuojelupalvelut;iv) kaasun, veden tai sähkön tuotanto-, siirto- ja jakelupalvelut sekä kotitalouksien jätteiden keruu- ja polttopalvelut;v) teollisuuden alat, joissa työtä ei voi keskeyttää teknisistä syistä;vi) tutkimus- ja kehittämistoiminta;vii) maatalous;viii) työntekijät, jotka työskentelevät säännöllisten kaupunkiliikennepalvelujen parissa;d) silloin, kun ennakoitavissa on työruuhka, erityisestii) maataloudessa;ii) matkailussa;iii) postipalveluissa;e) kun on kyse henkilöistä, jotka työskentelevät rautatiekuljetuksissa, jai) joiden toiminta on keskeytyksetöntä;ii) jotka viettävät työaikansa junissa; taiiii) joiden toiminta on sidoksissa kuljetusaikatauluihin ja liikenteen jatkuvuuden ja säännöllisyyden turvaamiseen;f) direktiivin 89/391/ETY 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa;g) kun on kyse tapaturmasta tai tapaturman vaarasta.4. Tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti 3 ja 5 artiklasta voidaan poiketa:a) kun on kyse vuorotyöstä, aina kun työntekijä vaihtaa vuoroa eikä voi pitää päivittäisiä ja/tai viikoittaisia lepoaikoja vuoron päättymisen ja toisen alkamisen välillä;b) kun on kyse toiminnasta, jossa päivän aikana tehdään useita työjaksoja, kuten erityisesti siivoushenkilöstön työssä.5. Tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti 6 artiklasta ja 16 artiklan b alakohdasta voidaan poiketa lääkärien harjoittelun osalta tämän kohdan toisessa-seitsemännessä alakohdassa vahvistettujen säännösten mukaisesti.Edellä 6 artiklan osalta ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja poikkeuksia sallitaan viiden vuoden siirtymäkauden ajan 1 päivästä elokuuta 2004 alkaen.Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saada enintään kaksi vuotta lisää aikaa voidakseen ottaa huomioon työaikamääräysten noudattamista koskevat vaikeudet terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämistä ja tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden velvollisuuksien osalta. Asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään kuusi kuukautta ennen siirtymäkauden päättymistä annettava komission tietoon perustelunsa, jotta komissio voi asianomaisia tahoja kuultuaan antaa lausunnon kolmen kuukauden kuluessa tiedon saamisesta. Jollei jäsenvaltio noudata komission lausuntoa, sen on perusteltava päätöksensä. Jäsenvaltion antama tieto ja perustelut sekä komission lausunto julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja toimitetaan Euroopan parlamentille.Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saada enintään yhden vuoden pituisen lisäajan voidakseen ottaa huomioon kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen velvollisuuksien noudattamiseen liittyvät erityisvaikeudet. Niiden on noudatettava kyseisessä alakohdassa vahvistettua menettelyä.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viikoittainen työaika ei missään tapauksessa ylitä 58 tunnin keskiarvoa siirtymäkauden kolmena ensimmäisenä vuonna, 56 tunnin keskiarvoa kahtena seuraavana vuonna ja 52 tunnin keskiarvoa jäljelle jäävänä aikana.Työnantajan on kuultava hyvissä ajoin työntekijöiden edustajia, jotta päästäisiin mahdollisuuksien mukaan sopimukseen siirtymäkautena sovellettavista järjestelyistä. Sopimus voi koskea viidennen alakohdan säännöksen rajoissa:a) keskimääräistä viikoittaista työaikaa siirtymäkautena; jab) toimenpiteitä viikoittaisen työajan lyhentämiseksi keskimäärin 48 tuntiin siirtymäkauden loppuun mennessä.Edellä 16 artiklan b alakohdan osalta ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut poikkeukset sallitaan edellyttäen, että viitejakso ei ole pidempi kuin 12 kuukautta viidennessä alakohdassa määritellyn siirtymäkauden ensimmäisen osan aikana ja kuusi kuukautta tämän jälkeen.18 artiklaTyöehtosopimuksin poikkeaminenEdellä olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklasta voidaan poiketa työehtosopimuksilla tai työmarkkinaosapuolten välisillä kansallisilla tai alueellisilla sopimuksilla tai alemmantasoisilla työehtosopimuksilla taikka työmarkkinaosapuolten välisillä sopimuksilla näiden osapuolten asettamien sääntöjen mukaisesti.Jäsenvaltiot, joissa ei ole lakisääteistä järjestelmää sen varmistamiseksi, että tähän direktiiviin sisältyviä asioita koskevia työehtosopimuksia tai työmarkkinaosapuolten välisiä kansallisia taikka alueellisia sopimuksia voidaan tehdä, tai ne jäsenvaltiot, joilla on tätä tarkoitusta varten tietyt lainsäädännölliset puitteet, näiden puitteiden rajoissa toimien, voivat kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön nojalla sallia poikkeuksia 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklan noudattamisesta työehtosopimuksilla taikka työmarkkinaosapuolten välisillä tarkoituksenmukaisella neuvottelutasolla tehdyillä sopimuksilla.Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädetyt poikkeukset ovat sallittuja edellyttäen, että kyseisille työntekijöille annetaan vastaavanlaiset korvaavat lepoajat tai, poikkeustapauksissa, jolloin ei ole objektiivisista syistä mahdollista antaa tällaisia jaksoja, kyseiset työntekijät saavat asianmukaisen suojelun.Jäsenvaltiot voivat antaa sääntöjä:a) siitä, miten työmarkkinaosapuolet soveltavat tätä artiklaa; jab) työehtosopimusten tai tämän artiklan mukaisten sopimusten säännösten ulottamisesta koskemaan muita työntekijöitä kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti.19 artiklaVertailujaksoista poikkeamisen rajoituksetEdellä 17 artiklan 3 kohdassa ja 18 artiklassa säädetty mahdollisuus poiketa 16 artiklan b alakohdasta ei saa johtaa yli kuuden kuukauden vertailujakson syntymiseen.Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevia yleisiä periaatteita noudattaen jäsenvaltioilla on kuitenkin mahdollisuus sallia objektiivisista tai teknisistä syistä tai työn järjestämistä koskevista syistä työehtosopimukset taikka työmarkkinaosapuolten välillä tehdyt sopimukset, joissa asetetaan pidempiä vertailujaksoja, jotka eivät kuitenkaan missään tapauksessa saa olla yli 12 kuukautta.Neuvosto tarkastelee ennen 23 päivää marraskuuta 2003 komission ehdotuksen perusteella, johon sisältyy arviointikertomus, uudelleen tämän artiklan säännöksiä ja päättää tarvittavista toimenpiteistä.20 artiklaLiikkuvassa työssä olevat työntekijät ja offshore-työ1. Mitä 3, 4, 5 ja 8 artiklassa säädetään, ei sovelleta liikkuvassa työssä oleviin työntekijöihin.Jäsenvaltiot toteuttavat kuitenkin tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että tällaisilla liikkuvassa työssä olevilla työntekijöillä on oikeus riittävään lepoon, lukuun ottamatta 17 artiklan 3 kohdan f ja g alakohdassa säädettyjä olosuhteita.2. Jos työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevien yleisten periaatteiden noudattamisesta ei muuta johdu, ja edellyttäen, että asianomaisia työmarkkinaosapuolia kuullaan ja että kaikkia työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun asianmukaisia muotoja pyritään kannustamaan, neuvottelu mukaan lukien, jos osapuolet näin haluavat, jäsenvaltiot voivat objektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä pidentää 16 artiklan b kohdassa tarkoitettua vertailujaksoa 12 kuukauteen pääasiassa offshore-työtä tekevien työntekijöiden osalta.3. Komissio tarkistaa viimeistään 1 päivänä elokuuta 2005 yhdessä jäsenvaltioita ja eurooppalaisia työnantajia ja työntekijöitä kuultuaan offshore-työntekijöitä koskevien määräysten toimivuuden terveyden ja turvallisuuden näkökulmasta ja esittää tarvittaessa aiheellisia muutoksia.21 artiklaMerikalastusalusten työntekijät1. Mitä 3-6 ja 8 artiklassa säädetään, ei sovelleta jäsenvaltion lipun alla purjehtivien merikalastusalusten työntekijöihin.Jäsenvaltioiden on kuitenkin toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikilla jäsenvaltion lipun alla purjehtivien merikalastusalusten työntekijöillä on oikeus riittävään lepoon, ja työajan rajoittamiseksi keskimäärin 48 tunnin viikoittaiseen työaikaan enintään 12 kuukauden viitejakson aikana.2. Jäsenvaltioiden on 1 kohdan toisessa alakohdassa sekä 3 ja 4 kohdassa esitetyissä rajoissa toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen näiden työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisen huomioon ottaen, ettäa) työtunnit pysyvät enimmäistyöajan rajoissa, jota ei voida ylittää tietyn ajanjakson aikana; taib) huolehditaan vähimmäislepoajasta tietyn ajanjakson aikana.Enimmäistyöajasta tai vähimmäislepoajasta säädetään laeilla, asetuksilla tai määrätään hallinnollisissa määräyksissä tai työehtosopimuksissa taikka työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa.3. Työ- tai lepoaika rajataan joko seuraavasti:a) enimmäistyöaika, joka saa olla enintään:i) 14 tuntia jokaisen 24 tunnin aikana; jaii) 72 tuntia jokaisen seitsemän päivän aikana;tai seuraavasti:b) vähimmäislepoaika, jonka on oltava vähintään:i) 10 tuntia 24 tunnin aikana; jaii) 77 tuntia seitsemän päivän aikana.4. Lepoaika voidaan jakaa enintään kahdeksi jaksoksi, joista toisen on oltava vähintään kuusi tuntia, ja peräkkäisten lepoaikojen välillä saa kulua enintään 14 tuntia.5. Ottaen asianmukaisesti huomioon työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua koskevat yleiset periaatteet jäsenvaltiot voivat objektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä sallia 1 kohdan toisen alakohdan sekä 3 ja 4 kohdan rajoituksiin poikkeuksia, mukaan lukien viitejaksojen vahvistaminen. Tällaisissa poikkeuksissa on mahdollisuuksien mukaan noudatettava asetettuja normeja, mutta niissä voidaan ottaa huomioon tiheämmin toistuvat tai pidemmät vapaat jaksot tai korvaavan vapaan myöntäminen työntekijöille. Poikkeuksista voidaana) säätää laeilla tai asetuksilla tai määrätä hallinnollisissa määräyksissä edellyttäen, että asianomaisten työnantajien ja työntekijöiden edustajia kuullaan mahdollisuuksien mukaan ja että kaikkia työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun aiheellisia muotoja pyritään kannustamaan; taib) määrätä työehtosopimuksissa tai työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa.6. Merikalastusaluksen päälliköllä on oikeus pyytää miehistöä tekemään tarpeelliset työtunnit aluksen, siinä olevien henkilöiden ja rahdin välittömän turvallisuuden takaamiseksi tai merihädässä olevien muiden alusten tai henkilöiden auttamiseksi.7. Jäsenvaltiot voivat säätää, että sellaisten merikalastusalusten työntekijät, joiden alukset eivät saa kansallisen lainsäädännön tai käytännön vuoksi toimia määrättynä, yli kuukauden mittaisena ajanjaksona kalenterivuoden aikana, pitävät 7 artiklan mukaisesti vuosilomansa kyseisenä aikana.22 artiklaErinäisiä säännöksiä1. Jäsenvaltiolla on mahdollisuus olla soveltamatta 6 artiklaa ottaen kuitenkin huomioon työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevat yleiset periaatteet ja edellyttäen, että se toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan, että:a) työnantaja ei vaadi työntekijää työskentelemään yli 48 tuntia seitsemän päivän aikana, laskettuna 16 artiklan b kohdassa tarkoitetun vertailujakson keskiarvona, ellei hän ole ensin saanut työntekijän suostumusta tällaiseen työskentelyyn;b) työntekijälle ei aiheudu työnantajan taholta mitään haittaa sen vuoksi, että hän ei ole halukas suostumaan tällaiseen työskentelyyn;c) työantaja pitää ajan tasalla olevia tiedostoja kaikista tällaista työtä tekevistä työntekijöistä;d) nämä tiedostot ovat toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä ja ne voivat työntekijöiden turvallisuuteen ja/tai terveyteen liittyvistä syistä kieltää tai rajoittaa mahdollisuuden ylittää viikoittainen enimmäistyöaika;e) työnantaja antaa toimivaltaisille viranomaisille näiden pyynnöstä tiedot tapauksista, joissa työntekijät ovat suostuneet työskentelemään yli 48 tuntia seitsemän päivän jakson aikana laskettuna 16 artiklan b kohdassa tarkoitetun vertailujakson keskiarvona.Neuvosto tarkastelee ennen 23 päivää marraskuuta 2003 komission ehdotuksen perusteella, johon sisältyy arviointikertomus, uudelleen tämän kohdan säännöksiä ja päättää tarvittavista toimenpiteistä.2. Jäsenvaltioilla on mahdollisuus 7 artiklaa soveltaessaan käyttää hyväkseen enintään kolmen vuoden siirtymäkausi 23 päivästä marraskuuta 1996 alkaen edellyttäen, että siirtymäkauden aikana:a) jokainen työntekijä saa kolmen viikon palkallisen vuosiloman sen saamiselle ja myöntämiselle kansallisessa lainsäädännössä ja/tai käytännössä asetettujen edellytysten mukaisesti; jab) kolmen viikon palkallista vuosilomaa ei voi korvata rahassa, paitsi kun työsuhde päättyy.3. Jos jäsenvaltiot käyttävät hyväkseen tässä artiklassa säädettyä mahdollisuutta, niiden on ilmoitettava asiasta komissiolle viipymättä.6 LUKULOPPUSÄÄNNÖKSET23 artiklaSuojelun tasoRajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta kehittää tilanteen kehityksen perusteella erilaisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä työaikaa koskevalla alalla, siltä osin kuin tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan, tämän direktiivin täytäntöönpano ei ole pätevä peruste alentaa työntekijöiden suojelun yleistä tasoa.24 artiklaKertomukset1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne kansalliset säännökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.2. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle joka viides vuosi kertomus tämän direktiivin säännösten täytäntöönpanosta käytännössä ja merkittävä siihen työmarkkinaosapuolten mielipiteet.Komissio antaa sen tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja työturvallisuuden, työhygienian ja työterveyshuollon neuvoa-antavalle komitealle.3. Komissio antaa joka viides vuosi 23 päivästä marraskuuta 1996 alkaen Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta ottaen huomioon 22 ja 23 artiklan sekä tämän artiklan 1 ja 2 kohdan.25 artiklaMerikalastusalusten työntekijöitä koskevien säännösten tarkasteluKomissio tarkastelee viimeistään 1 päivänä elokuuta 2009 jäsenvaltioita ja eurooppalaisia työmarkkinaosapuolia kuultuaan merikalastusalusten työntekijöitä koskevia säännöksiä ja erityisesti, ovatko säännökset edelleen asianmukaiset erityisesti terveyden ja turvallisuuden osalta ehdottaakseen tarvittaessa sopivia muutoksia.26 artiklaKaupunkiliikennepalvelujen parissa työskenteleviä henkilöitä koskevien säännösten tarkasteluKomissio tarkastelee viimeistään 1 päivänä elokuuta 2005 jäsenvaltioita ja eurooppalaisia työnantajia sekä työntekijöitä kuultuaan säännöllisten kaupunkiliikennepalvelujen parissa työskenteleviä henkilöitä koskevia säännöksiä tarkoituksenaan aiheellisten muutosten esittäminen tarvittaessa sen varmistamiseksi, että alaa lähestytään kokonaisvaltaisesti ja asianmukaisesti.27 artiklaKumoaminen1. Kumotaan direktiivi 93/104/EY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä I olevassa A osassa tarkoitetulla direktiivillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita velvoittavia, liitteessä I olevassa B osassa lueteltuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit kansallisen lainsäädännön osaksi.2. Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.28 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan 2 päivänä elokuuta 2004.29 artiklaOsoitusTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 4 päivänä marraskuuta 2003.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesP. CoxNeuvoston puolestaPuheenjohtajaG. Tremonti(1) EUVL C 61, 14.3.2003, s. 123.(2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 17. joulukuuta 2002 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja neuvoston päätös, tehty 22. syyskuuta 2003.(3) EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/34/EY (EYVL L 195, 1.8.2000, s. 41).(4) EYVL L 183, 29.6.1989, s. 1.(5) EYVL L 167, 2.7.1999, s. 33.LIITE IA OSAKUMOTTU DIREKTIIVI JA SEN MUUTOS(27 artikla)>TAULUKON PAIKKA>B OSAMÄÄRÄAJAT KANSALLISEN LAINSÄÄDÄNNÖN OSAKSI SAATTAMISELLE(27 artikla)>TAULUKON PAIKKA>LIITE IIVASTAAVUUSTAULUKKO>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31998L0054

Komission direktiivi 98/54/EY, annettu 16 päivänä heinäkuuta 1998, direktiivien 71/250/ETY, 72/199/ETY ja 73/46/ETY muuttamisesta sekä direktiivin 75/84/ETY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 208 , 24/07/1998 s. 0049 - 0050

KOMISSION DIREKTIIVI 98/54/EY,annettu 16 päivänä heinäkuuta 1998,direktiivien 71/250/ETY, 72/199/ETY ja 73/46/ETY muuttamisesta sekä direktiivin 75/84/ETY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten 20 päivänä heinäkuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/373/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 2 artiklan,sekä katsoo, ettädirektiivissä 70/373/ETY säädetään, että rehujen viralliset tarkastukset sen todentamiseksi, onko rehujen laatua ja koostumusta koskevia lajeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä noudatettu, on suoritettava käyttäen yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmiä,yhteisön määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten 15 päivänä kesäkuuta 1971 annetussa ensimmäisessä komission direktiivissä 71/250/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 81/680/ETY (3), vahvistetaan määritysmenetelmät, jotka koskevat muun muassa lupiinin alkaloidien määritystä; haitallisten aineiden ja tuotteiden suurimmista sallituista pitoisuuksista rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetussa neuvoston direktiivissä 74/63/ETY (4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 97/8/EY (5), ei vaadita rehujen virallista tarkastusta lupiinin alkaloidien määrittämiseksi; yhteisön määritysmenetelmä lupiinin alkaloidien virallista tarkastusta varten on tästä syystä aiheeton, ja mainittu menetelmä olisi poistettava,yhteisön määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten 27 päivänä huhtikuuta 1972 annetussa kolmannessa komission direktiivissä 72/199/ETY (6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 93/28/EY (7), vahvistetaan määritysmenetelmät, jotka koskevat muun muassa tetrasykliiniryhmän antibioottien toteamista ja identifiointia sekä klooritetrasykliinin, oksitetrasykliinin, tetrasykliinin ja oleandomysiinin määrittämistä; rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/524/ETY (8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 98/19/EY (9), ei enää vaadita mainittuja menetelmiä; tieteen ja tekniikan kehityksen perusteella mainittuja menetelmiä ei voida enää tehokkaasti käyttää muihin tarkoituksiin; näin ollen mainitut menetelmät olisi poistettava,yhteisön määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten 5 päivänä joulukuuta 1972 annetussa neljännessä komission direktiivissä 73/46/ETY (10), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/89/ETY (11), vahvistetaan määritysmenetelmät, jotka koskevat muun muassa tiamiinin (B1-vitamiini, aneuriini), askorbiinihapon ja dehydroaskorbiinihapon (C-vitamiini) määritystä; mainitut menetelmät eivät sovi enää alkuperäisiin tarkoituksiinsa ja ne ovat sekä tieteelliseltä että tekniseltä kannalta katsottuna vanhentuneita; näin ollen mainitut menetelmät olisi poistettava,yhteisön määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten 20 päivänä joulukuuta 1974 annetussa kuudennessa komission direktiivissä 75/84/ETY (12), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 81/680/ETY, vahvistetaan määritysmenetelmät, jotka koskevat bukinolaatin, sulfakinoksaliinin ja furatsolidonin määritystä; asetuksessa 70/524/ETY ei enää vaadita mainittuja menetelmiä; tieteen ja tekniikan kehityksen perusteella on syytä olettaa, että mainittuja menetelmiä soveltamalla saadaan vääriä tuloksia; on parempi, ettei käytössä ole mitään määritysmenetelmiä, jos sovellettava menetelmä antaa vääriä tuloksia; näin ollen mainitut menetelmät olisi poistettava,rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista 25 päivänä lokakuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY (13) ja erityisesti sen 18 artiklan mukaan tapauksissa, joita varten ei ole olemassa yhteisön näytteenotto- tai määritysmenetelmiä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarkastukset tehdään kansainvälisten elinten hyväksymien standardien mukaisesti tai edellä mainittuja standardien puuttuessa tieteellisesti tunnustettujen sääntöjen mukaisesti, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän rehukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 71/250/ETY seuraavasti:1) Poistetaan 1 artiklasta ilmaisu "lupiineissa olevien alkaloidien pitoisuusmääritykset ja".2) Poistetaan direktiivin liitteessä oleva 15 kohta "Lupiinin alkaloidien määritys".2 artikla Muutetaan direktiivi 72/199/ETY seuraavasti:1) Poistetaan 2 artiklasta ilmaisut "tetrasykliiniryhmän antibioottinen toteamis- ja identifiointimääritykset sekä" ja "klooritetrasykliinin, oksitetrasykliinin, tetrasykliinin, oleandomysiinin,".2) Poistetaan direktiivin liitteessä II oleva 1 kohta "Tetrasykliiniryhmän antibioottien osoittaminen ja tunnistaminen", 2 kohta "Klooritetrasykliinin, oksitetrasykliinin ja tetrasykliinin määritys" ja 3 kohta "Oleandomysiinin määritys".3 artikla Muutetaan direktiivi 73/46/ETY seuraavasti:1) Poistetaan 2 artiklasta ilmaisu ", tiamiini- (aneuriini, B1-vitamiini), askorbiini- ja dehydroaskorbiinihappo (C-vitamiini)".2) Poistetaan direktiivin liitteessä II oleva 2 kohta "Tiamiinin (B1-vitamiinin, aneuriinin) määritys" ja 3 kohta "Askorbiinihapon ja dehydroaskorbiinihapon (C-vitamiini) määritys".4 artikla Kumotaan direktiivi 75/84/ETY.5 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kuuden kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.6 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 16 päivänä heinäkuuta 1998.Komission puolestaFranz FISCHLERKomission jäsen(1) EYVL L 170, 3.8.1970, s. 2(2) EYVL L 155, 12.7.1971, s. 13(3) EYVL L 246, 29.8.1981, s. 32(4) EYVL L 38, 11.2.1974, s. 31(5) EYVL L 48, 19.2.1997, s. 22(6) EYVL L 123, 29.5.1972, s. 6(7) EYVL L 179, 22.7.1993, s. 8(8) EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1(9) EYVL L 96, 28.3.1998, s. 39(10) EYVL L 83, 30.3.1973, s. 21(11) EYVL L 344, 26.11.1992, s. 35(12) EYVL L 32, 5.2.1975, s. 27(13) EYVL L 265, 8.11.1995, s. 17


Avis juridique important

|

31992L0060

Neuvoston direktiivi 92/60/ETY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa annetun direktiivin 90/425/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 268 , 14/09/1992 s. 0075 - 0076 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 45 s. 0074  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 45 s. 0074

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/60/ETY,annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992,eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa annetun direktiivin 90/425/ETY muuttamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),sekä katsoo, ettäyhteisön on toteutettava toimenpiteet sisämarkkinoiden asteittaiseksi toteuttamiseksi 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä,direktiivissä 90/425/ETY(3) säädetään, että joidenkin elävien eläinten ja tuotteiden eläinlääkärintarkastuksia ei enää tehdä yhteisön sisäisillä rajoilla,direktiivin 90/425/ETY antamisen jälkeen neuvosto on vahvistanut kolmansista maista yhteisöön tuotavien elävien eläinten ja tuotteiden eläinlääkärintarkastusten järjestämistä koskevat periaatteet; tässä suhteessa olisi otettava huomioon kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 10 päivänä joulukuuta annettu neuvoston direktiivi 90/675/ETY(4) ja kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista sekä direktiivien 89/662/ETY, 90/425/ETY ja 90/675/ETY muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/496/ETY(5),direktiivin 90/425/ETY 21 artiklan neljännen alakohdan mukaisesti olisi mainitun direktiivin ja eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/662/ETY(6) soveltamisalaan sisällytettävä mainittujen direktiivien soveltamisalaan kuulumattomat elävät eläimet ja eläintuotteet,direktiivin 90/425/ETY 25 artiklan mukaisesti on tärkeää määrittää "järjestelyt, joita sovelletaan 24 artiklassa säädettyjen siirtymäsäännösten voimassaoloajan päättyessä"; tässä suhteessa olisi otettava huomioon yhteisössä tapahtunut kehitys siltä osin kuin on kyse kolmansista maista tulevia eläviä eläimiä ja tuotteita koskevien sääntöjen vahvistamisesta ja suu- ja sorkkataudin sekä sikaruton torjumiseksi toteutettujen toimenpiteiden yhdenmukaistamisesta siten kuin asia ilmaistaan yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi annetun direktiivin 85/511/ETY, eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin 64/432/ETY sekä terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tai lihatuotteiden tuonnissa kolmansista maista annetun direktiivin 72/462/ETY muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/423/ETY(7) ja yhteisön toimenpiteistä klassisen sikaruton torjumiseksi annetun direktiivin 80/217/ETY muuttamisesta 11 päivänä joulukuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/685/ETY(8),erityisesti eläinlääkintäalan yhdenmukaistamisessa tapahtuneen myönteisen kehityksen perusteella olisi säädettävä kaikkia eläviä eläimiä ja eläintuotteita koskevien eläinlääkärintarkastusten poistamisesta sisäisillä rajoilla 1 päivästä heinäkuuta 1992, jaolisi kuitenkin säädettävä eläinlääkärintarkastuksia koskevista erityisistä säännöistä, joita sovelletaan lemmikkieläinten liikkumiseen silloin, kun ei ole kyse kaupallisesta tarkoituksesta ja kun eläin matkustaa siitä vastaavan luonnollisen henkilön mukana,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 90/425/ETY seuraavasti.1) Lisätään 1 artiklaan alakohta seuraavasti:"Tätä direktiiviä ei sovelleta lemmikkieläinten liikkumiseen silloin, kun on kyse muusta kuin kaupallisesta tarkoituksesta ja kun eläin matkustaa siitä vastaavan luonnollisen henkilön mukana."2) Korvataan 7 artiklan 2 kohdan päivämäärä "1 päivänä tammikuuta 1993" päivämäärällä "1 päivänä heinäkuuta 1992".3) Poistetaan 21 artiklan ensimmäisen alakohdan sanat "31 päivään joulukuuta 1992 asti".4) Korvataan 21 artiklan toinen alakohta seuraavasti:"Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedoksi ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen eläinten ja tuotteiden kauppaan sovellettavat edellytykset ja yksityiskohtaiset säännöt."5) Poistetaan 21 artiklan kolmannen alakohdan viimeinen virke.6) Korvataan 22 artikla seuraavasti:"22 artikla1 Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän direktiivin mukaisesti tehtyjä tarkastuksia koskevat keskeiset tiedot yhdenmukaistetun mallin mukaisesti.2 Komissio tutkii 1 kohdassa tarkoitetut tiedot pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa. Komissio voi 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistaa aiheelliset toimenpiteet.3 Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti määräajat tietojen toimittamiselle, käytettävä malli ja tietojen luonne vahvistetaan 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."7) Korvataan 24 artikla seuraavasti:"24 artiklaJäsenvaltiot voivat 31 päivään joulukuuta 1992 asti ja tässä direktiivissä säädetyn tarkastusjärjestelmän asteittaiseksi täytäntöönpanemiseksi tehdä seuraavat tarkastukset kuljetuksen aikana:- asiakirjojen tarkastus liitteissä A ja B tarkoitetuille tai kolmansista maista tuoduille eläimille ja tuotteille,- eläinlääkärintarkastukset pistokokein ja syrjintää harjoittamatta liitteessä B tarkoitetuille eläimille ja tuotteille."8) Poistetaan 25 artikla.9) Korvataan liitteessä B oleva A osa seuraavasti:"A Eläinlääkintälainsäädäntö   Muut elävät eläimet, joita ei ole mainittu liitteessä A olevassa 1 osassa".10) Korvataan liitteessä B oleva B osa seuraavasti:"B Eläinlääkintälainsäädäntö   Siemenneste, munasolut ja alkiot, joita ei ole mainittu liitteessä A olevassa 1 osassa".2 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää heinäkuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Kun jäsenvaltiot antavat nämä säännökset, niissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on virallisen julkaisemisen yhteydessä liitettävä kyseinen viittaus. Jäsenvaltioiden on annettava tätä viittausta koskevat yksityiskohtaiset säännöt.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa niistä muille jäsenvaltioille.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 30 päivänä kesäkuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaArlindo MARQUES CUNHA(1) EYVL N:o C 122, 14.5.1992, s. 18(2) EYVL N:o C 176, 13.7.1992(3) EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 29. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä 91/628/ETY (EYVL N:o L 340, 11.12.1991, s. 17).(4) EYVL N:o L 373, 31.12.1990, s. 1(5) EYVL N:o L 268, 24.9.1991, s. 56(6) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13(7) EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 13(8) EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 1


Avis juridique important

|

32000L0007

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/7/EY, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000, kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen nopeusmittareista ja kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä annetun neuvoston direktiivin 92/61/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 106 , 03/05/2000 s. 0001 - 0006

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/7/EY,annettu 20 päivänä maaliskuuta 2000,kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen nopeusmittareista ja kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä annetun neuvoston direktiivin 92/61/ETY muuttamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattavat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3),sekä katsovat seuraavaa:(1) Liikenneturvallisuus on yksi yhteisön perustavoitteista, joka edellyttää nopeuden tarkkailua ja seuraamista nopeusmittarin avulla ennalta ehkäisevässä tarkoituksessa. Oikeaan liikennekäyttäytymiseen on opastettava etenkin nuoria.(2) Liikenneturvallisuutta koskeva tekninen lainsäädäntö olisi hyväksyttävä yhtenäisesti eräänlaisina "direktiivipaketteina", jotta kansalaisille voidaan osoittaa selvemmin Euroopan unionin panos liikenneturvallisuuden edistämisessä.(3) Kaksi- ja kolmipyöräisissä moottoriajoneuvoissa on kussakin jäsenvaltiossa oltava nopeusmittareita koskevat tietyt pakollisina vaatimuksina vahvistetut tekniset ominaisuudet, jotka ovat eri jäsenvaltioissa erilaiset. Tällaiset erot muodostavat esteen yhteisön sisäiselle kaupalle.(4) Tällaiset sisämarkkinoiden toimintaa haittaavat esteet voidaan poistaa, jos kaikki jäsenvaltiot ottavat käyttöön samat vaatiumukset voimassa olevien määräystensä ja säädöstensä sijasta.(5) Tämä direktiivi sisältyy niihin erityisdirektiiveihin, joita on noudatettava kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/61/ETY(4) 4 artiklan säännösten nojalla.(6) Kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen nopeusmittareita koskevien yhdenmukaistettujen vaatimusten vahvistaminen on tarpeen, jotta kaikkia kyseisiä ajoneuvotyyppejä varten voitaisiin ottaa käyttöön direktiivissä 92/61/ETY säädetyt tyyppihyväksyntämenettelyt.(7) Suunniteltua tavoitetta, joka on yhteisönlaajuinen ajoneuvojen tyyppihyväksyntä, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimilla, vaan se voidaan ehdotetun toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi paremmin saavuttaa yhteisön tasolla perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti. Tässä direktiivissä säädetään ainoastaan tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarvittavista vähimmäissäännöistä, eikä siinä mennä pidemmälle kuin on tämän vuoksi tarpeen.(8) Jotta pääsy kolmansien maiden markkinoille helpottuisi, on tarpeen vahvistaa tämän direktiivin säännösten ja Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission säännön n:o 39 vaatimusten keskinäinen vastaavuus.(9) Unionin jäsenvaltioiden on mahdollisimman pian pyrittävä siihen että Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sääntö n:o 39 muutetaan tämän direktiivin säännöksiä vastaavaksi.(10) Tämän vuoksi direktiivi 92/61/ETY olisi muutettava,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikentyyppisten direktiivin 92/61/ETY 1 artiklassa määriteltyjen ajoneuvojen nopeusmittareihin.2. Direktiivin 92/61/ETY soveltamisalaan kuuluvat ajoneuvot on varustettava tämän direktiivin liitteen mukaisella nopeusmittarilla.2 artiklaNopeusmittaria koskevan osan tyyppihyväksynnän myöntämistä kaksi- ja kolmipyöräiselle moottoriajoneuvotyypille koskevat menettelyt ja näiden ajoneuvojen vapaan liikkuvuuden edellytykset vahvistetaan direktiivin 92/61/ETY II luvussa ja vastaavasti III luvussa.3 artiklaTämän direktiivin säännösten ja Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission säännön n:o 39 yhteisön viimeksi hyväksymän toisinnon vaatimusten keskinäinen vastaavuus voidaan tunnustaa direktiivin 92/61/ETY 11 artiklan mukaisesti.Jäsenvaltioiden viranomaisten, jotka myöntävät tyyppihyväksynnän, on hyväksyttävä mainitun säännön n:o 39 vaatimusten mukaisesti kyseisen säännön soveltamisalalla myönnetyt tyyppihyväksynnät ja tyyppihyväksyntämerkinnät tämän direktiivin vaatimusten mukaisesti myönnettyjen tyyppihyväksyntöjen ja tyyppihyväksyntämerkintöjen sijasta.4 artiklaMuutokset, jotka ovat tarpeen 3 artiklassa tarkoitetun Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission säännön N:o 39 muutosten huomioon ottamiseksi ja liitteen mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, vahvistetaan moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY(5) 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.5 artiklaMuutetaan direktiivi 92/61/ETY seuraavasti:1. Korvataan liitteessä I olevassa kohdassa N:o 45 otsikko "Moottoripyörien, kolmipyörien ja nelipyörien nopeus- ja matkamittari" otsikolla "Nopeusmittari" ja maininta "CONF" maininnalla "SD",2. Muutetaan liite II seuraavasti:a) Korvataan 4.7 kohdassa ilmaisu "Nopeusmittari ja matkamittari: kyllä/ei" (1) ilmaisulla "Nopeusmittari".b) Lisätään 4.7.3-4.7.8 kohta seuraavasti:"4.7.3 Valokuvat ja/tai piirustukset valmiista järjestelmästä4.7.4 Mittarin osoittama nopeusalue4.7.5 Nopeusmittarin mittausmekanismin toleranssi4.7.6 Nopeusmittarin tekninen vakio4.7.7 Toimintatapa ja käyttömekanismin kuvaus4.7.8 Käyttömekanismin kokonaisvälityssuhde.".3. Korvataan liitteessä III olevassa kohdassa N:o 10.12 otsikko "Moottoripyörien, kolmipyörien ja nelipyörien nopeus- ja matkamittari" otsikolla "Nopeusmittari" ja maininta "CONF" maininnalla "SD".6 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää tammikuuta 2001. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa toimenpiteissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3. Jäsenvaltiot eivät 1 päivästä tammikuuta 2001 alkaen saa enää kieltää nopeusmittareihin liittyvistä syistä tämän direktiivin vaatimusten mukaisen ajoneuvon ensimmäistä käyttöönottoa.4. Jäsenvaltioiden on sovellettava 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja säädöksiä 1 päivästä heinäkuuta 2001, lukuun ottamatta mopedeja, joihin kyseisiä vaatimuksia on sovellettava 1 päivästä heinäkuuta 2002.7 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.8 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä maaliskuuta 2000.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesN. FontaineNeuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. Gama(1) EYVL C 212, 8.7.1998, s. 7.(2) EYVL C 40, 15.2.1999, s. 1.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 12. tammikuuta 1999 (EYVL C 104, 14.4.1999, s. 19), vahvistettu 27. lokakuuta 1999, neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 24. toukokuuta 1999 (EYVL C 232, 13.8.1999, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 27. lokakuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(4) EYVL L 225, 10.8.1992, s. 72, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1994 liittymissopimuksella.(5) EYVL L 42, 23.2.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/91/EY (EYVL L 11, 16.1.1999, s. 25).LIITE1 MääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaan:1.1 "ajoneuvotyypillä nopeusmittarin asennuksen osalta" ajoneuvoja, jotka eivät eroa toisistaan seuraavien olennaisten seikkojen osalta:1.1.1 tavanomaisesti käytettävästä rengassarjasta valittujen renkaiden kokomerkintä;1.1.2 kokonaisvälityssuhde, mukaan lukien nopeusmittarin mahdollinen nopeudenalennin;1.1.3 nopeusmittarityyppi määriteltynä:1.1.3.1 nopeusmittarin mittausmekanismin toleranssin perusteella;1.1.3.2 nopeusmittarin teknisen vakion perusteella;1.1.3.3 osoitetun nopeusalueen perusteella;1.2 "tavanomaisesti käytettävillä renkailla" rengastyyppiä (rengastyyppejä), jotka ajoneuvon valmistaja on tarkoittanut kyseistä ajoneuvotyyppiä varten ja jotka määritellään direktiivin 92/61/ETY liitteessä II tarkoitetussa ilmoituslomakkeessa.Talvirenkaita ei pidetä tavanomaisesti käytettävinä renkaina;1.3 "tavanomaisella käyttöpaineella" ajoneuvon valmistajan ilmoittamaa renkaiden kylmää täyttöpainetta lisättynä 0,2 baarilla;1.4 "nopeusmittarilla" laitteen osaa, josta kuljettaja näkee kuljettamansa ajoneuvon senhetkisen nopeuden;1.4.1 "nopeusmittarin mittausmekanismin toleranssilla" tarkoitetaan itse nopeudenmittauslaitteen tarkkuutta ilmaistuna korkeimpana ja alhaisimpana nopeuden ilmoittamisrajana tietyn suuruisia syötettyjä nopeuksia kohti;1.4.2 "nopeusmittarin teknisellä vakiolla" tarkoitetaan minuuttia kohti laskettujen syötettyjen kierrosten tai sykäysten ja tietyn osoitetun nopeuden välistä suhdetta;1.5 "ajokuntoisella massalla" massaa, joka määritellään direktiivin 92/61/ETY liitteen II huomautuksessa d olevassa 2 kohdassa.2 Vaatimukset2.1 Nopeusmittarin näytön on oltava kuljettajan välittömässä näkökentässä ja selvästi luettavissa sekä päivällä että yöllä. Mittarin osoittaman nopeusalueen on oltava niin laaja, että se sisältää valmistajan ilmoittaman ajoneuvon suurimman nopeuden.2.2 Jos nopeusmittarissa on osoitintaulu digitaalinäytön sijaan, osoitintaulussa on oltava selkeä asteikko.2.2.1 Kun on kyse moottoripyöriin tai kolmipyöräisiin moottoriajoneuvoihin tarkoitetuista nopeusmittareista, asteikko on jaettava väleihin, joiden suuruus on 1, 2, 5 tai 10 km/h. Nopeusarvot on ilmoitettava seuraavasti:2.2.1.1 jos osoitintaulun suurin arvo on enintään 200 km/h, nopeusarvot on merkittävä välein, joiden suuruus saa olla enintään 20 km/h;2.2.1.2 jos osoitintaulun suurin nopeusarvo on yli 200 km/h, merkittyjen numeeristen nopeusarvojen välien suuruus saa olla enintään 30 km/h;2.2.2 Kun on kyse mopedeihin tarkoitetuista nopeusmittareista, osoitintaulussa on ilmoitettava suurin nopeusarvo, joka saa olla enintään 80 km/h; asteikko on jaettava väleihin, joiden suuruus on 1, 2, 5 tai 10 km/h, ja nopeusarvot on ilmoitettava osoitintaulussa välein, joiden suuruus saa olla enintään 10 km/h.Lisäksi osoitintaulussa on ilmoitettava selvästi nopeus 45 km/h (tai pienitehoisten mopedien kohdalla 25 km/h).2.2.3 Jos ajoneuvo on tarkoitettu myytäväksi jäsenvaltiossa, jossa käytetään englanninmittayksiköitä, nopeusmittarin mittayksikkönä on oltava myös mph (mailia tunnissa); asteikko on jaettava väleihin, joiden suuruus on 1, 2, 5 tai 10 mph. Merkittyjen numeeristen nopeusarvojen välien suuruus ei saa ylittää 20 mph:ta, ja niiden on alettava joko 10 mph:sta tai 20 mph:sta.2.2.4 Numeerisia nopeusarvoja ei tarvitse merkitä säännöllisin välein.2.3 Nopeusmittarin tarkkuus testataan seuraavalla menettelyllä:2.3.1 Ajoneuvo varustetaan jollakin 1.2 kohdassa määritellyistä siinä tavanomaisesti käytettävistä rengastyypeistä. Testi on suoritettava kaikille nopeusmittarityypeille, joita valmistaja aikoo asentaa.2.3.2 Nopeusmittarin käyttöakseliin kohdistuvan kuormituksen on vastattava ajokuntoista massaa.2.3.3 Nopeusmittarin sijaintikohdan vertailulämpötilan on oltava 296 K ± 5 K.2.3.4 Renkaissa on jokaisen testin aikana oltava 1.3 kohdassa määritelty tavanomainen käyttöpaine.2.3.5 Ajoneuvo testataan seuraavilla nopeuksilla:>TAULUKON PAIKKA>2.3.6 Ajoneuvon todellisen nopeuden mittaukseen käytettävän mittauslaitteiston tarkkuuden on oltava ± 0,5 %;2.3.6.1 jos testit suoritetaan koeradalla, radan pinnan on oltava sileä ja kuiva ja siinä on oltava riittävä pito;2.3.6.2 jos testissä käytetään rulladynamometriä, rullien halkaisijan on oltava vähintään 2 m. Kun on kyse mopedeihin tarkoitetuista laitteista, testissä voidaan käyttää rullia, joiden halkaisija on vähintään 400 mm.2.3.7 Ilmoitettu nopeus ei saa koskaan olla todellista nopeutta alhaisempi. Edellä 2.3.5 kohdassa määritellyissä testinopeuksissa ja näiden välisissä nopeuksissa nopeusmittarin osoittaman nopeuden V1 ja ajoneuvon todellisen nopeuden V2 välisen suhteen on oltava seuraava:0 <= (V1 - V2) <= 0,1 · V2 + 4 km/h.3 Tuotannon vaatimustenmukaisuus3.1 Tuotannon vaatimustenmukaisuus tarkistetaan direktiivin 92/61/ETY liitteen VI määräysten perusteella.3.2 Tuotantomalleja pidetään tämän direktiivin vaatimusten mukaisina, jos 2.3.1-2.3.6 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa nopeusmittarin osoittaman nopeuden V1 ja ajoneuvon todellisen nopeuden V2 välinen suhde on seuraava:mopedeila 0 <= (V1 - V2) <= 0,1 · V2 + 4 km/hjamoottoripyörillä ja kolmipyöräisillä moottoriajoneuvoilla 0 <= (V1 - V2) <= 0,1 · V2 + 8 km/h.Lisäys 1ILMOITUSLOMAKEkaksi- ja kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin nopeusmittarin asennuksen osalta(Liitettävä tyyppihyväksyntähakemukseen, jos se tehdään ajoneuvon tyyppihyväksyntähakemuksesta erillisenä.)Järjestysnumero (annetaan hakijalle)Kaksi- ja kolmipyöräisen moottoriajoneuvon nopeusmittaria koskevaan tyyppihyväksyntähakemukseen on liitettävä seuraavissa, direktiivin 92/61/ETY liitteessä II olevaan A osaan sisältyvissä kohdissa tarkoitetut tiedot:0.10.20.50.62.12.1.14.7-4.7.85.25.2.2Lisäys 2TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUSKaksi- ja kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin nopeusmittarin asennuksen osaltaMALLI>PIC FILE= "L_2000106FI.000602.EPS">


title: Komission direktiivi 2011/90/EU, annettu 14 päivänä marraskuuta 2011 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY liitteessä I olevan II osan muuttamisesta todellisen vuosikoron laskemiseen liittyvien lisäoletusten osalta ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               15.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 296/35

         KOMISSION DIREKTIIVI 2011/90/EU,
   annettu 14 päivänä marraskuuta 2011,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY liitteessä I olevan II osan muuttamisesta todellisen vuosikoron laskemiseen liittyvien lisäoletusten osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23 päivänä huhtikuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY (1) (kulutusluottodirektiivi) ja erityisesti sen 19 artiklan 5 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Jäsenvaltioiden hankkima kokemus direktiivin 2008/48/EY täytäntöönpanosta on osoittanut, että kyseisen direktiivin liitteessä I olevassa II osassa esitetyt oletukset eivät riitä todellisen vuosikoron laskemiseen yhtenäisellä tavalla, eivätkä ne myöskään enää sovellu markkinoiden kaupalliseen tilanteeseen.

               (2)

               Kyseisiä oletuksia on tarpeen täydentää esittämällä uusia oletuksia todellisen vuosikoron laskemista koskevista säännöistä sellaisten luottojen osalta, joilla ei ole kiinteää luottoaikaa tai jotka ovat takaisin maksettavia kokonaisuudessaan toistuvasti. Lisäksi on tarpeen esittää säännöt luoton ensimmäisen noston ajankohdasta ja kuluttajan suorittamista maksuista.

               (3)

               Sen vuoksi direktiivin 2008/48/EY liitteessä I olevaa II osaa olisi muutettava.

               (4)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2008/48/EY 25 artiklan 1 kohdassa perustetun komitean lausunnon mukaiset eikä Euroopan parlamentti tai neuvosto ole vastustanut niitä,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 2008/48/EY liitteessä I oleva II osa tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 2013.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä marraskuuta 2011.

            Komission puolesta

         José Manuel BARROSO

            Puheenjohtaja

      (1)  EUVL L 133, 22.5.2008, s. 66.

      LIITE
      Korvataan direktiivin 2008/48/EY liitteessä I oleva II osa seuraavasti:

                     ”II

                     Todellisen vuosikoron laskemisessa käytetyt lisäoletukset ovat seuraavat:

                                 a)

                                 Jos luottosopimus antaa kuluttajalle vapauden päättää luoton nostoista, luoton kokonaismäärä katsotaan nostettavan kerralla ja välittömästi.

                                 b)

                                 Jos luottosopimuksessa annetaan kuluttajalle yleinen vapaus päättää nostotavoista, mutta eri nostotavoissa on määrällisiä ja ajallisia rajoituksia, luoton määrä katsotaan nostettavan aikaisimpana mahdollisena sopimuksessa sovittuna ajankohtana ja näiden nostoa koskevien rajoitusten mukaisesti.

                                 c)

                                 Jos luottosopimuksessa on sovittu erilaisista nostotavoista, joihin sovelletaan erisuuruisia maksuja tai lainakorkoja, luoton kokonaismäärä katsotaan nostettavan kyseisen luottosopimustyypin yleisimpään nostotapaan sovellettavan suurimman maksun ja lainakoron mukaisesti.

                                 d)

                                 Tilinylitysmahdollisuuden osalta luoton kokonaismäärä katsotaan nostettavan kokonaisuudessaan ja koko luottosopimuksen voimassaoloajalta. Jos tilinylitysmahdollisuuden voimassaoloaika ei ole tiedossa, todellinen vuosikorko lasketaan olettaen, että luoton voimassaoloaika on kolme kuukautta.

                                 e)

                                 Kun on kyse toistaiseksi voimassa olevista luottosopimuksista, jotka eivät ole tilinylitysmahdollisuuksia, oletetaan, että:

                                             i)

                                             luotto myönnetään vuoden ajaksi alkaen ensimmäisen noston päivämäärästä, ja kuluttajan suorittamalla loppumaksulla hoidetaan jäljellä olevan lainapääoman sekä koron ja mahdollisten muiden maksujen maksaminen;

                                             ii)

                                             kuluttaja maksaa luoton takaisin samanmääräisinä kuukausimaksuina, joista ensimmäinen suoritetaan kuukauden kuluttua ensimmäisen noston päivämäärästä. Tapauksissa, joissa pääoma on maksettava takaisin kokonaisuudessaan yhdessä erässä kunkin maksuajan aikana, kuluttajan myöhemmin tekemien nostojen ja koko pääoman takaisinmaksujen oletetaan tapahtuvan yhden vuoden kuluessa. Korkoja ja muita maksuja sovelletaan kyseisten nostojen ja pääoman takaisinmaksujen mukaisesti ja luottosopimuksessa sovitulla tavalla.

                                       Tätä kohtaa sovellettaessa tarkoitetaan toistaiseksi voimassa olevalla luottosopimuksella luottosopimusta, jolla ei ole kiinteää luottoaikaa ja joka sisältää luottoja, jotka on maksettava takaisin kokonaisuudessaan tietyn ajanjakson kuluessa tai sen jälkeen mutta jotka voidaan takaisinmaksamisen jälkeen nostaa uudelleen.

                                 f)

                                 Kun on kyse muista luottosopimuksista kuin d ja e alakohdassa esitetyissä oletuksissa tarkoitetuista tilinylityksistä ja toistaiseksi voimassa olevista luotoista:

                                             i)

                                             jos kuluttajan suoritettavaksi kuuluvan pääoman takaisinmaksun päivämäärästä tai määrästä ei voida hankkia varmuutta, oletuksena on, että takaisinmaksu tapahtuu aikaisimpana luottosopimuksessa mainittuna päivämääränä ja alhaisimman luottosopimuksessa sovitun määrän mukaan;

                                             ii)

                                             jos luottosopimuksen tekopäivä ei ole tiedossa, ensimmäisen noston päivämäärän oletetaan olevan se päivämäärä, joka vastaa lyhintä ajanjaksoa kyseisen päivämäärän ja kuluttajan suoritettavaksi kuuluvan ensimmäisen maksuerän päivämäärän välillä.

                                 g)

                                 Jos kuluttajan suoritettavaksi kuuluvan maksun päivämäärästä tai määrästä ei voida hankkia varmuutta luottosopimuksen tai d, e tai f alakohdassa esitettyjen oletusten perusteella, oletuksena on, että maksaminen tapahtuu luotonantajan edellyttämien päivämäärien ja ehtojen mukaisesti, ja jos nämä eivät ole tiedossa:

                                             i)

                                             korkomaksut suoritetaan yhdessä pääoman takaisinmaksujen kanssa;

                                             ii)

                                             muu kuin koroksi luokiteltava kertamaksu suoritetaan luottosopimuksen tekopäivänä;

                                             iii)

                                             useina maksuina suoritettavat, muut kuin koroksi luokiteltavat maksut suoritetaan säännöllisin väliajoin alkaen pääoman ensimmäisen takaisinmaksuerän päivämäärästä, ja jos tällaisten maksujen määrä ei ole tiedossa, niiden oletetaan olevan samanmääräisiä;

                                             iv)

                                             loppumaksulla hoidetaan jäljellä olevan lainapääoman sekä koron ja mahdollisten muiden maksujen maksaminen.

                                 h)

                                 Jos luoton ylärajaa ei ole vielä sovittu, ylärajaksi oletetaan 1 500 euroa.

                                 i)

                                 Jos tietyksi ajanjaksoksi tai tietylle määrälle tarjotaan erisuuruisia korkoja ja maksuja, korkokannaksi ja maksuiksi katsotaan korkein korko ja maksu koko luottosopimuksen voimassaoloaikana.

                                 j)

                                 Sellaisten kulutusluottosopimusten, joiden osalta on sovittu kiinteästä luoton korosta alkuvaiheessa, jonka lopussa määritellään uusi lainakorko, jota tämän jälkeen määräajoin mukautetaan sovitun indikaattorin mukaisesti, todellinen vuosikorko lasketaan olettaen, että kiinteäkorkoisen jakson päätyttyä lainakorko on sama kuin ajankohtana, jolloin todellinen vuosikorko lasketaan kyseisenä ajankohtana sovitun indikaattorin arvon perusteella.”