Avis juridique important

|

31999L0044

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/44/EY, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista

Virallinen lehti nro L 171 , 07/07/1999 s. 0012 - 0016

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/44/EY,annettu 25 päivänä toukokuuta 1999,kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoistaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3), ottaen huomioon sovittelukomitean 18 päivänä maaliskuuta 1999 hyväksymän yhteisen ehdotuksen,sekä katsovat, että1) perustamissopimuksen 153 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisesti yhteisön olisi myötävaikutettava korkeatasoisen kuluttajasuojan toteuttamiseen toimenpiteillä, jotka se toteuttaa 95 artiklan nojalla,2) sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan; tavaroiden vapaa liikkuvuus koskee paitsi elinkeinotoimintaa harjoittavia henkilöitä myös yksityisiä henkilöitä; se merkitsee, että yhdessä jäsenvaltiossa asuvien kuluttajien on voitava tehdä ostoksensa toisen jäsenvaltion alueella kulutustavaroiden kauppaa koskevien kohtuullisten yhdenmukaisten vähimmäissääntöjen perusteella,3) kulutustavaroiden kauppaa koskevat jäsenvaltioiden lainsäädännöt ovat varsin erilaisia, mistä seuraa, että kulutustavaroiden kansalliset markkinat ovat erilaiset ja että myyjien välinen kilpailu voi vääristyä,4) kuluttajalla, joka haluaa hyötyä suuren markkina-alueen eduista hankkimalla tavaroita muista jäsenvaltioista kuin siitä, jossa hän asuu, on perustava merkitys sisämarkkinoiden toteutumisessa; rajojen keinotekoinen uudelleen luominen ja markkinoiden jakautuminen olisi pyrittävä estämään; uudet viestintätekniikat, jotka mahdollistavat helpon pääsyn muiden jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden jakelujärjestelmiin ovat lisänneet huomattavasti näitä kuluttajien saatavilla olevia mahdollisuuksia; se, ettei kulutustavaroiden kauppaa koskevien sääntöjen vähimmäistasoa ole yhdenmukaistettu, saattaa haitata uusien etäviestintätekniikoiden avulla käytävän tavarakaupan kehittymistä,5) kuluttajien oikeudet turvaavan yhteisen vähimmäissäännöstön vahvistaminen, joka on voimassa yhteisön alueella tavaran ostopaikasta riippumatta, lisää kuluttajien luottamusta ja heidän mahdollisuuksiaan hyötyä sisämarkkinoiden eduista parhaalla mahdollisella tavalla,6) kuluttajien suurimmat vaikeudet ja myyjien kanssa syntyvien ristiriitojen pääasialliset aiheet koskevat sitä, ettei tavara ole sopimuksen mukainen; tämän vuoksi olisi lähennettävä kulutustavaran kauppaa koskevia kansallisia lakeja näiltä osin puuttumatta kuitenkaan niihin kansallisen lain säännöksiin ja periaatteisiin, jotka koskevat sopimusperusteista ja sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta,7) tavaran on ennen kaikkea oltava sopimuksessa yksilöidyn mukainen; sopimuksenmukaisuuden periaatteen voidaan katsoa olevan yhteinen eri kansallisille oikeusperinteille; tietyissä kansallisissa oikeusperinteissä ei ehkä ole mahdollista nojautua yksinomaan tähän periaatteeseen kuluttajan vähimmäissuojan takaamiseksi; varsinkin näissä oikeusperinteissä täydentävät kansalliset säännökset voivat olla käyttökelpoisia kuluttajan suojan takaamiseksi silloin, kun osapuolet eivät ole sopineet nimenomaisista sopimusehdoista tai ovat sopineet ehdoista tai tehneet sopimuksia, joilla välittömästi tai välillisesti syrjäytetään kuluttajan oikeudet tai rajoitetaan niitä ja jotka, siinä laajuudessa kuin kyseiset oikeudet perustuvat tähän direktiiviin, eivät sido kuluttajaa,8) sopimuksenmukaisuuden periaatteen soveltamisen helpottamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön yleisimpiä tilanteita koskeva kumottavissa oleva sopimuksenmukaisuuden oletus; oletus ei rajoita sopimusvapauden periaatetta; lisäksi oletuksessa mainittuja osatekijöitä voidaan käyttää tavaroiden virheellisyyden määrittelyssä silloin, kun nimenomaisia sopimusehtoja ei ole sekä silloin, kun vähimmäislauseketta sovelletaan; laatu ja ominaisuudet, joita kuluttaja voi kohtuudella edellyttää, riippuvat muun muassa siitä, ovatko tavarat uusia vai käytettyjä; oletuksessa mainitut tekijät ovat kumulatiivisia; jos tapauksen olosuhteista johtuen jokin erityinen tekijä on selvästi asiaan kuulumaton, oletuksen muita tekijöitä sovelletaan siitä huolimatta,9) myyjän olisi oltava suoraan vastuussa kuluttajalle tavaran sopimuksenmukaisuudesta; tämä on jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä vallitseva perinteinen ratkaisu; myyjän olisi kuitenkin voitava vaatia oikaisua kansallisen lainsäädännön mukaisesti valmistajalta, saman sopimusketjun aiemmalta tavaran myyjältä tai muulta välittäjältä, paitsi jos hän on sopinut luopuvansa tästä oikeudestaan; tämä direktiivi ei vaikuta myyjän, valmistajan, aikaisemman myyjän tai jonkin muun välittäjän välisen sopimusvapauden periaatteeseen; siitä, keneltä ja kuinka myyjä voi vaatia korvausta, on säädettävä kansallisessa lainsäädännössä,10) jos tavara on virheellinen, kuluttajalla olisi oltava oikeus saada tavara saatetuksi sopimuksenmukaiseksi vastikkeetta joko valintansa mukaan korjaamalla tai vaihtamalla tai, jos tällaista oikaisua ei suoriteta, saada hinnanalennusta tai purkaa kauppa,11) kuluttaja voi ensi sijassa vaatia myyjää korjaamaan tai vaihtamaan tavaran, paitsi jos tällainen oikaisu olisi mahdoton tai epäsuhtainen; olisi määritettävä objektiivisesti, milloin oikaisua on pidettävä epäsuhtaisena; oikaisu voi olla epäsuhtainen, jos siitä muuhun oikaisutapaan verrattuna aiheutuisi kohtuuttomia kustannuksia; jotta kustannuksia olisi pidettävä kohtuuttomina, oikaisun kustannusten olisi oltava huomattavasti korkeammat kuin muun oikaisutavan kustannukset,12) kun tavara on virheellinen, myyjä voi aina tarjota kuluttajalle sovintoon pääsemiseksi jotain käytettävissä olevaa oikaisutapaa; kuluttaja päättää kyseisen ehdotuksen hyväksymisestä tai hylkäämisestä,13) jotta kuluttajilla olisi mahdollisuus hyötyä sisämarkkinoista ja ostaa kulutustavaroita jossain toisessa jäsenvaltiossa, olisi suositeltava, että useammassa jäsenvaltiossa markkinoitujen kulutustavaroiden valmistaja kuluttajien etujen vuoksi liittää tuotteeseen luettelon, jossa on vähintään yksi yhteydenotto-osoite kustakin jäsenvaltiosta, jossa kyseistä tavaraa markkinoidaan,14) viittaukset luovutuksen ajankohtaan eivät merkitse sitä, että jäsenvaltioiden olisi muutettava vaaranvastuun siirtymistä koskevia sääntöjään,15) jäsenvaltiot voivat säätää, että kuluttajalle tulevaa hyvitystä voidaan alentaa sen hyödyn huomioon ottamiseksi, minkä kuluttaja on tavarasta saanut sen jälkeen, kun tavara on luovutettu hänelle; kaupan purkamista koskevista yksityiskohtaisista järjestelyistä voidaan säätää kansallisessa lainsäädännössä,16) käytettyjen tavaroiden erikoisluonteen vuoksi niitä on tavallisesti mahdoton vaihtaa; kuluttajalla ei siten yleisesti ole kyseisten tavaroiden vaihto-oikeutta; jäsenvaltiot voivat tällaisten tavaroiden kaupassa sallia, että osapuolet sopivat lyhyemmästä vastuuajasta,17) on aiheellista rajoittaa aikaa, jona myyjä on vastuussa tavarassa luovutushetkellä olleesta virheestä; jäsenvaltiot voivat myös asettaa kuluttajan oikeuksien käyttämiselle vanhentumisajan, edellyttäen, että se on vähintään kaksi vuotta luovutushetkestä; jos kansallisessa lainsäädännössä säädetään, että vanhentumisaika alkaa muusta ajankohdasta kuin luovutushetkestä, kansallisessa lainsäädännössä säädetyn vanhentumisajan kokonaispituuden on oltava vähintään kaksi vuotta luovutushetkestä,18) jäsenvaltiot voivat säätää sen määräajan keskeytymisestä tai, katkeamisesta jonka kuluessa virheiden on ilmettävä, sekä tarvittaessa vanhentumisajasta kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti silloin, kun tavara korjataan tai vaihdetaan tai myyjän ja kuluttajan välillä käydään sovintoratkaisuun tähtääviä neuvotteluja,19) jäsenvaltioiden olisi voitava asettaa määräaika, jonka kuluessa kuluttajan on ilmoitettava myyjälle virheestä; jäsenvaltiot saavat taata kuluttajalle korkeamman suojan tason olemalla ottamatta käyttöön tällaista velvoitetta; kuluttajilla olisi joka tapauksessa koko yhteisön alueella oltava ainakin kaksi kuukautta aikaa ilmoittaa myyjälle virheestä,20) jäsenvaltioiden olisi huolehdittava, että kyseisillä ilmoittamisajoilla ei aseteta muualta kuin omasta jäsenvaltiostaan ostavia kuluttajia epäedullisempaan asemaan; jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle siitä, miten ne ovat soveltaneet tätä säännöstä; komission olisi seurattava tämän säännöksen eri soveltamistapojen vaikutusta kuluttajiin ja sisämarkkinoihin; muiden jäsenvaltioiden, kuluttajien ja kuluttajajärjestöjen koko yhteisön alueella olisi saatava tiedot jäsenvaltioiden käytännöstä; yhteenveto kaikkien jäsenvaltioiden tilanteesta olisi siten julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä,21) yleisesti noudatettu käytäntö joidenkin tavaraluokkien osalta on, että myyjät tai valmistajat tarjoavat tuotteilleen takuita kaikkien tietyn määräajan kuluessa ilmenevien virheiden varalta; tämä käytäntö voi lisätä kilpailua markkinoilla; vaikka nämä takuut ovat luvallisia markkinointikeinoja, niillä ei saa johtaa kuluttajaa harhaan; sen varmistamiseksi, ettei kuluttajaa harhauteta, takuissa olisi oltava tietyt tiedot, mukaan lukien ilmoitus siitä, että takuulla ei ole vaikutusta kuluttajan laillisiin oikeuksiin,22) osapuolet eivät saa yhteisestä sopimuksesta rajoittaa tai syrjäyttää kuluttajille taattuja oikeuksia, sillä muuten oikeussuoja tehtäisiin tyhjäksi; tätä periaatetta olisi sovellettava myös lausekkeisiin, joiden mukaan kuluttaja olisi tiennyt kaikista kulutustavaran virheistä kaupantekohetkellä; tähän direktiiviin perustuvaa kuluttajansuojaa ei saa heikentää sillä perusteella, että muun kuin jäsenvaltion laki on valittu sopimukseen sovellettavaksi laiksi,23) tämän alan lainsäädäntö ja oikeuskäytäntö eri jäsenvaltioissa ilmentävät kasvavaa kiinnostusta taata kuluttajansuojan korkea taso; tämän kehityksen ja tämän direktiivin täytäntöönpanosta saatavan kokemuksen perusteella saattaa osoittautua tarpeelliseksi suunnitella pidemmälle ulottuvaa yhdenmukaistamista säätämällä erityisesti valmistajan suorasta vastuusta hänen vastuullaan olevien virheiden osalta,24) jäsenvaltioilla on oltava mahdollisuus antaa tai pitää voimassa tämän direktiivin soveltamisalalla tiukempia säännöksiä vielä korkeamman kuluttajansuojan tason takaamiseksi,25) tuomioistuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovellettavista periaatteista 30 päivänä maaliskuuta 1998 annetun komission suosituksen(4) mukaan jäsenvaltiot voivat perustaa elimiä, jotka huolehtivat kansallisten ja rajat ylittävien valitusten puolueettomasta ja tehokkaasta käsittelystä ja joita kuluttajat voivat käyttää välittäjinä, ja26) kuluttajien yhteisten etujen suojaamiseksi tämä direktiivi on aiheellista lisätä kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista 19 päivänä toukokuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/27/EY(5) liitteessä olevaan direktiiviluetteloon,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaSoveltamisala ja määritelmät1. Tämän direktiivin tavoitteena on kuluttajien yhdenmukaisen vähimmäissuojan takaamiseksi sisämarkkinoilla lähentää jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka koskevat kulutustavaroiden kauppaa ja takuita koskevia tiettyjä seikkoja.2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "kuluttajalla" luonnollista henkilöä, joka tämän direktiivin kattamia sopimuksia tehdessään toimii muussa tarkoituksessa kuin elinkeinonsa harjoittamiseksi;b) "kulutustavaralla" irtainta esinettä, lukuun ottamatta:- tavaraa, joka myydään pakkohuutokaupalla tai muuten lain nojalla,- vettä ja kaasua, jos niitä ei pidetä kaupan tiettynä tilavuutena tai määrättynä määränä,- sähköä;c) "myyjällä" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka sopimuksen nojalla myy elinkeinotoimintaansa harjoittaessaan kulutustavaroita;d) "tuottajalla" kulutustavaran valmistajaa tai sitä, joka tuo kulutustavaran yhteisön alueelle taikka sitä, joka esiintyy tuottajana liittämällä kulutustavaraan nimensä, tavaramerkkinsä tai muun erottuvan tunnuksensa;e) "takuulla" myyjän tai tuottajan kuluttajalle ilman lisäkorvausta antamaa sitoumusta palauttaa kauppahinta, vaihtaa tai korjata kulutustavara taikka muulla tavoin huolehtia kulutustavarasta, jos se ei vastaa takuuilmoituksessa tai kulutustavaraa koskevassa mainonnassa esitettyjä ominaisuuksia;f) "korjaamisella" tavaran saattamista kauppasopimuksen mukaiseksi, jos tavarassa on virhe.3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että "kulutustavaroihin" eivät sisälly julkisessa huutokaupassa myydyt käytetyt tavarat, jos kuluttajilla on tilaisuus osallistua kaupantekoon henkilökohtaisesti.4. Sopimusta, joka koskee valmistettavan tai tuotettavan kulutustavaran toimittamista, pidetään myös tässä direktiivissä tarkoitettuna kauppasopimuksena.2 artiklaSopimuksenmukaisuus1. Myyjän on luovutettava kulutustavarat kuluttajalle kauppasopimuksen mukaisina.2. Kulutustavaroiden oletetaan olevan sopimuksen mukaisia, jos:a) ne ovat myyjän niistä antaman kuvauksen mukaisia ja niillä on samat ominaisuudet kuin myyjän kuluttajalle esittämällä näytteellä tai mallilla;b) ne soveltuvat siihen erityiseen tarkoitukseen, johon kuluttaja niitä tarvitsee, jonka kuluttaja on sopimuksen tekohetkellä saattanut myyjän tietoon, ja jonka myyjä on hyväksynyt;c) ne soveltuvat tarkoituksiin, joihin vastaavanlaisia tavaroita yleensä käytetään;d) niiden laatu ja ominaisuudet ovat sellaisia kuin vastaavanlaisilla tavaroilla tavanomaisesti ja joita kuluttaja voi kohtuudella edellyttää ottaen huomioon tavaroiden luonne sekä myyjän, tuottajan tai tämän edustajan erityisesti mainoksissa tai päällysmerkinnöissä niistä antamat tavaroiden erityisiä ominaisuuksia koskevat julkiset maininnat.3. Tätä artiklaa sovellettaessa virhettä ei katsota olevan, jos kuluttaja sopimuksentekohetkellä tiesi tai hänen olisi kohtuudella pitänyt tietää virheestä, tai jos virhe on johtunut kuluttajan toimittamista aineista tai tarvikkeista.4. Myyjä ei ole vastuussa 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetuista julkisista maininnoista, jos hän- osoittaa, että hän ei tiennyt eikä kohtuudella olisi voinut tietää kyseisestä maininnasta,- osoittaa, että kyseinen maininta on oikaistu viimeistään sopimuksentekohetkellä,- osoittaa, että kyseinen maininta ei ole voinut vaikuttaa päätökseen ostaa kulutustavaroita.5. Kulutustavaran virheellisestä asennuksesta johtuva virheellisyys rinnastetaan kulutustavaran virheeseen, jos asennus sisältyy kauppasopimukseen ja tavaran on asentanut myyjä tai se on asennettu myyjän vastuulla. Tämä koskee myös tapausta, jossa kuluttaja on asentanut tavaran, joka on tarkoitettu kuluttajan asennettavaksi, ja jossa virheellinen asennus johtuu asennusohjeiden puutteellisuudesta.3 artiklaKuluttajan oikeudet1. Myyjä on vastuussa kuluttajalle virheestä, joka on olemassa tavaran luovutushetkellä.2. Virheen johdosta kuluttajalla on oikeus saada tavara saatetuksi sopimuksen mukaiseksi vastikkeetta korjaamalla tai vaihtamalla tavara 3 kohdan mukaisesti taikka saada asianmukainen hinnanalennus tai purkaa sopimus kyseisten tavaroiden osalta 5 ja 6 kohdan mukaisesti.3. Ensi sijassa kuluttaja voi vaatia myyjää korjaamaan tai vaihtamaan tavaran, molemmissa tapauksissa vastikkeetta, jollei tämä ole mahdotonta tai epäsuhtaista.Oikaisua pidetään epäsuhtaisena, jos siitä aiheutuu myyjälle kustannuksia, jotka vaihtoehtoiseen oikaisutapaan verrattuna ovat kohtuuttomia ottaen huomioon- tavaran arvo, jos se olisi sopimuksen mukainen,- virheen merkitys ja- voitaisiinko asia oikaista vaihtoehtoisella tavalla aiheuttamatta kuluttajalle huomattavaa haittaa.Korjaaminen tai vaihtaminen on tehtävä kohtuullisen ajan kuluessa ja aiheuttamatta kuluttajalle huomattavaa haittaa ottaen huomioon tavaran luonne ja se tarkoitus, jota varten kuluttaja hankki tavaran.4. Edellä 2 ja 3 kohdassa olevalla ilmauksella "vastikkeetta" tarkoitetaan tavaran sopimuksen mukaiseksi saattamisesta aiheutuvia välttämättömiä kuluja, erityisesti lähetyskuluja sekä työ- ja materiaalikustannuksia.5. Kuluttaja voi vaatia asianmukaista hinnanalennusta tai purkaa kaupan- jos kuluttajalla ei ole oikeutta vaatia korjaamista eikä vaihtamista, tai- jos myyjä ei ole suorittanut oikaisua kohtuullisen ajan kuluessa, tai- myyjä ei ole suorittanut oikaisua aiheuttamatta kuluttajalle huomattavaa haittaa.6. Kuluttajalla ei ole oikeutta purkaa kauppaa, jos virhe on vähäinen.4 artiklaTakautumisoikeusJos tavaran lopullinen myyjä on vastuussa kuluttajalle virheestä, joka johtuu tavaran valmistajan, saman sopimusketjun aikaisemman myyjän tai jonkin muun välittäjän toiminnasta tai laiminlyönnistä, tavaran lopullisella myyjällä on oikeus vaatia oikaisua vastuussa olevalta sopimusketjun osapuolelta. Kansallisessa lainsäädännössä säädetään, keneltä vastuussa olevalta henkilöltä tai olevilta henkilöiltä lopullinen myyjä voi vaatia oikaisua, sekä oikaisuun tarvittavista toimista ja siihen liittyvistä ehdoista.5 artiklaMääräajat1. Myyjän katsotaan olevan 3 artiklan mukaan vastuussa, jos virhe ilmenee kahden vuoden kuluessa tavaran luovutuksesta. Jos 3 artiklan 2 kohdassa säädettyjä oikeuksia koskee kansallisen lainsäädännön nojalla vanhentumisaika, tämän ajan on oltava vähintään kaksi vuotta luovutushetkestä.2. Jäsenvaltiot voivat säätää, että kuluttajan on voidakseen käyttää oikeuksiaan ilmoitettava myyjälle virheestä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun hän havaitsi kyseisen virheen.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän kohdan soveltamisesta. Komissio seuraa tämän jäsenvaltioilla olevan vaihtoehdon vaikutusta kuluttajiin ja sisämarkkinoihin.Komissio laatii viimeistään 7 päivänä tammikuuta 2003 kertomuksen siitä, miten jäsenvaltiot ovat soveltaneet tätä kohtaa. Kertomus julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.3. Jollei toisin osoiteta, kuuden kuukauden kuluessa tavaran luovutushetkestä ilmenevän virheen oletetaan olleen olemassa luovutushetkellä, jollei tämä oletus ole tavaran tai virheen luonteen vastainen.6 artiklaTakuut1. Takuun on oltava takuun antajaa oikeudellisesti sitova takuutodistuksessa ja takuuseen liittyvässä mainonnassa ilmaistuin edellytyksin.2. Takuussa on:- todettava, että kuluttajalla on sovellettavan kulutustavaroiden kauppaa koskevan kansallisen lainsäädännön mukaiset lailliset oikeudet ja täsmennettävä, että takuulla ei ole vaikutusta näihin oikeuksiin,- mainittava selvästi ja ymmärrettävästi takuun sisältö sekä ne olennaiset tiedot, jotka ovat tarpeen takuun nojalla esitettäviä vaatimuksia varten, erityisesti takuun voimassaoloaika ja alueellinen ulottuvuus sekä takuun antajan nimi ja osoite.3. Kuluttajan pyynnöstä takuu on annettava kirjallisena tai muulla kuluttajan käytettävissä ja saatavissa olevalla pysyvällä tavalla.4. Jäsenvaltio, jossa kulutustavaroita markkinoidaan, saa perustamissopimuksen määräyksiä noudattaen säätää, että sen alueella takuu on laadittava yhdellä tai useammalla jäsenvaltion yhteisön virallisista kielistä määräämällä kielellä.5. Takuun pätevyyteen ei vaikuta se, että takuu ei täytä 2, 3 tai 4 kohdan vaatimuksia; kuluttaja voi silti vedota takuuseen ja vaatia, että takuuehtoja noudatetaan.7 artiklaPakottavuus1. Sellaiset sopimusehdot tai sopimukset, joista on sovittu myyjän kanssa ennen kuin virhe on saatettu hänen tietoonsa ja joilla suoraan tai välillisesti syrjäytetään tai rajoitetaan tähän direktiiviin perustuvia oikeuksia, eivät sido kuluttajaa kansallisen lainsäädännön mukaisesti.Jäsenvaltiot voivat säätää, että myyjä ja kuluttaja voivat käytetyn tavaran kaupassa sopia ehdoista tai tehdä sopimuksia, joiden mukaan myyjän vastuuaika on lyhyempi kuin 5 artiklan 1 kohdassa säädetään. Tällaisen lyhyemmän määräajan on oltava vähintään vuosi.2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kuluttajat eivät jäisi ilman tämän direktiivin mukaista suojaa silloin, kun sopimuksella on läheinen liittymä jäsenvaltioiden alueeseen ja sopimukseen sovellettavaksi laiksi valitaan muun kuin jäsenvaltion laki.8 artiklaKansallinen lainsäädäntö ja vähimmäissuoja1. Tähän direktiiviin perustuvien oikeuksien käyttäminen ei rajoita muita oikeuksia, joihin kuluttaja voi vedota sopimukseen perustuvaa tai sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevien kansallisten säännösten perusteella.2. Jäsenvaltiot voivat antaa tai pitää voimassa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia perustamissopimuksen mukaisia tiukempia säännöksiä varmistaakseen kuluttajansuojan korkeamman tason.9 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava aiheellisia toimenpiteitä huolehtiakseen siitä, että kuluttajille tiedotetaan kansallisesta lainsäädännöstä, jolla tämä direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja niiden on tarvittaessa rohkaistava eri ammattialajärjestöjä tiedottamaan kuluttajille heidän oikeuksistaan.10 artiklaDirektiivin 98/27/EY liitettä täydennetään seuraavasti: "10. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/44/EY, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista (EYVL L 171, 7.7.1999, s. 12).".11 artiklaSaattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2002. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.12 artiklaTarkasteluKomissio tarkastelee tämän direktiivin soveltamista viimeistään 7 päivänä heinäkuuta 2006, sekä toimittaa kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomuksessa tarkastellaan muun muassa tuottajan suoran vastuun käyttöönottoa ja kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia.13 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.14 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 25 päivänä toukokuuta 1999.Euroopan parlamentin puolestaJ. M. GIL-ROBLESPuheenjohtajaNeuvoston puolestaH. EICHELPuheenjohtaja(1) EYVL C 307, 16.10.1996, s. 8 jaEYVL C 148, 14.5.1998, s. 12.(2) EYVL C 66, 3.3.1997, s. 5.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 10. maaliskuuta 1998, (EYVL C 104, 6.4.1998, s. 30), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 24. syyskuuta 1998 (EYVL C 333, 30.10.1998, s. 46), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 17. joulukuuta 1998 (EYVL C 98, 9.4.1999, s. 226), Euroopan parlamentin päätös, tehty 5. toukokuuta 1999, neuvoston päätös, tehty 17. toukokuuta 1999.(4) EYVL L 115, 17.4.1998, s. 31.(5) EYVL L 166, 11.6.1998, s. 51.


Avis juridique important

|

31994L0047

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/47/EY, annettu 26 päivänä lokakuuta 1994, ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimuksen tiettyihin osiin nähden

Virallinen lehti nro L 280 , 29/10/1994 s. 0083 - 0087 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 27 s. 0040  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 27 s. 0040

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 94/47/EY,annettu 26 päivänä lokakuuta 1994,ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimuksen tiettyihin osiin nähdenEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä(3),sekä katsovat, että1. erot kansallisten lainsäädäntöjen välillä yhden tai useamman kiinteistön osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimusten alalla ovat omiaan aiheuttamaan esteitä sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle, kilpailun vääristymistä ja kansallisten markkinoiden eristämistä,2. tämän direktiivin tavoitteena on luoda alaa koskevien yhteisten sääntöjen vähimmäisperusta sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja tätä kautta ostajien suojaamisen varmistamiseksi; riittää, että nämä säännöt koskevat sopimuksia ainoastaan siltä osin kuin ne liittyvät sopimuksen rakenteellisia osia koskevaan tietoon ja yksityiskohtaisiin sääntöihin tämän tiedon levittämisestä sekä irtisanomista ja vetäytymistä koskeviin toimenpiteisiin ja yksityiskohtaisiin sääntöihin; sopiva väline tarkoitetun tavoitteen saavuttamiseksi on direktiivi; tämä direktiivi noudattaa näin ollen toissijaisuusperiaatetta,3. tässä direktiivissä tarkoitettujen sopimusten kohteena olevien oikeuksien oikeudellinen luonne on hyvin erilainen jäsenvaltioissa; näin ollen olisi viitattava yhteenvetona kyseisiin eri lainsäädäntöihin antamalla riittävän laaja määritelmä kyseisistä sopimuksista, tämän kuitenkaan merkitsemättä yhteisön tasolla tapahtuvaa kyseisten oikeuksien oikeudellisen luonteen yhdenmukaistamista,4. tässä direktiivissä ei pyritä säätelemään, missä määrin yhden tai useamman kiinteistön osa-aikaista käyttöä koskevia sopimuksia voidaan tehdä jäsenvaltioissa, eikä kyseisten sopimusten oikeudellisia perustoja,5. sopimukset, jotka koskevat osa-aikaisen käyttöoikeuden saamista yhteen tai useampaan kiinteistöön, eroavat käytännössä vuokrasopimuksista; tämä ero ilmenee muun muassa maksutavassa,6. hotelleita ja muita samanlaisia turisteille tarkoitettuja asumuksia koskevat markkinoilla samanlaiset sopimukset kuin ne, jotka tekevät tämän direktiivin tarpeelliseksi,7. on tarpeen välttää harhaanjohtavia tai epätäydellisiä mainintoja erityisesti yhden tai useamman kiinteistön osa-aikaisen käyttöoikeuden myyntiä koskevissa tiedoissa, jotka koskevat erityisesti yhden tai useamman kiinteistön osa-aikaisen käyttöoikeuden myyntiä; näihin tietoihin olisi liitettävä lisäselvitys, jonka on oltava jokaisen sitä pyytävän käytettävissä; tähän lisäselvitykseen sisältyvien tietojen on kuuluttava sopimukseen yhden tai useamman kiinteistön väliaikaisesta käyttöoikeudesta,8. ostajan suojan korkean tason varmistamiseksi ja yhden tai useamman kiinteistön osa-aikaiseen käyttöön liittyvien erityispiirteiden vuoksi yhden tai useamman kiinteistön osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimuksen on sisällettävä vähintään tietyt osat,9. olisi määriteltävä vähimmäisvelvoitteet, joita myyjien on noudatettava ostajien suojaamiseksi tehokkaasti tällä alalla,10. yhden tai useamman kiinteistön osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimus on tehtävä sen yhteisön virallisiin kieliin kuuluvalla tai kuuluvilla jäsenvaltion kielellä tai kielillä, jossa ostaja asuu tai jonka kansalainen hän on; se jäsenvaltio, jossa ostaja asuu, voi kuitenkin vaatia, että sopimus tehdään sen yhteisön virallisiin kieliin kuuluvalla tai kuuluvilla kielellä tai kielillä; on tärkeää hankkia sopimuksen käännös sen jäsenvaltion muodollisuuksien noudattamiseksi, jossa kiinteistö on,11. jotta ostaja voisi paremmin ymmärtää tehdyistä sopimuksista johtuvat velvoitteet ja niiden takaamat oikeudet, olisi säädettävä määräajasta, jonka kuluessa hän voi vetäytyä sopimuksesta syytä ilmoittamatta, ottaen huomioon, että kiinteistö on usein eri valtion alueella ja eri lainsäädännön alainen kuin ostaja,12. myyjän vaatimat ennakkomaksut ennen määräajan päättymistä, jonka kuluessa ostaja voi vetäytyä sopimuksesta syytä ilmoittamatta, saattavat heikentää ostajan suojaa; näin ollen on tarpeen kieltää ennakkomaksut ennen edellä tarkoitetun määräajan päättymistä,13. olisi otettava huomioon, että luottosopimuksen mitätöimisestä ei seuraa rangaistusta, jos yhden tai useamman kiinteistön osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimus, jonka hinta katetaan kokonaan tai osittain myyjän tai hänen kanssaan sopimuksen tehneen ulkopuolisen henkilön ostajalle myöntämällä luotolla,14. joissakin tapauksissa on olemassa vaara, että ostaja jää ilman tässä direktiivissä säädettyä suojaa, jos jonkin kolmannen maan laki määritellään sopimukseen sovellettavaksi laiksi; näin ollen olisi annettava säännökset tämän vaaran ennakoimiseksi, ja15. ostajan velvollisuuksien täyttämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttaminen kuuluu jäsenvaltioille,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTämän direktiivin tarkoituksena on lähentää jäsenvaltioiden lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ostajien suojaamisesta niiltä sopimusten osilta, jotka koskevat suorasti tai välillisesti osa-aikaista käyttöoikeuden ostamista yhteen tai useampaan kiinteistöön.Tämä direktiivi koskee vain niitä määräyksiä, jotka koskevat sopimusten seuraavia kohtia:- sopimuksen rakenneosiin liittyvät tiedot ja kyseisen tiedon välittämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt,- irtisanomista ja vetäytymistä koskevat toimenpiteet ja yksityiskohtaiset säännöt.Sopimuksen yleisten sääntöjen osalta jäsenvaltioilla on päätösvalta muihin osiin nähden, muun muassa niiden oikeuksien oikeudellisen luonteen määräämiseen, jotka ovat tässä direktiivissä tarkoitettujen sopimusten kohteena.2 artiklaTässä direktiivissä:-`yhden tai useamman kiinteistön osa-aikaisen käyttöoikeuden ostamista suoraan tai välillisesti koskevalla sopimuksella`, jäljempänä "sopimus", tarkoitetaan mitä tahansa vähintään kolmeksi vuodeksi tehtyä sopimusta tai sopimussarjaa, jolla suoraan tai välillisesti tiettyä yhteishintaa vastaan luodaan, siirretään tai määrätään siirrettäväksi esineoikeus tai muu oikeus, joka koskee yhden tai useamman kiinteistön käyttöä vuosittain määrättynä tai määriteltävissä olevana yli viikon pituisena kautena,-`kiinteistöllä` tarkoitetaan rakennusta tai rakennuksen osaa, jota käytetään asumistarkoitukseen ja jota sopimuksen kohteena oleva oikeus koskee,-`myyjällä` tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka tämän direktiivin tarkoittamissa sopimuksissa ja ammatillisen toimintansa osana luo, siirtää tai sitoutuu siirtämään sopimuksen kohteena olevan oikeuden,-`ostajalla` tarkoitetaan luonnollista henkilöä, joka tämän direktiivin tarkoittamissa sopimuksissa, sellaisessa tarkoituksessa, jota ei voida laskea hänen ammatilliseen toimintaansa kuuluvaksi, saa siirron kautta sopimuksen kohteena olevan oikeuden tai jolle sopimuksen kohteena oleva oikeus luodaan.3 artikla1. Jäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä toimenpiteistä, jotka on tarkoitettu varmistamaan, että myyjän on toimitettava kenelle tahansa kiinteistöstä tai kiinteistöistä tietoa pyytävälle asiakirja, jossa on paitsi yleiskuvaus kiinteistöstä tai kiinteistöistä myös ainakin lyhyet ja tarkat tiedot liitteen a-g, i ja l alakohdassa mainituista seikoista, samoin kuin viittaukset siihen, miten asiasta voi saada lisätietoja.2. Jäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä, että kaikki 1 kohdassa tarkoitetut tiedot, joiden on sisällyttävä 1 kohdassa tarkoitettuun selvitykseen, ovat erottamaton osa sopimusta.Elleivät osapuolet nimenomaan toisin sovi, 1 kohdassa tarkoitettuun selvitykseen sisältyviin tietoihin tehdyt muutokset eivät voi johtua muista kuin myyjästä riippumattomista syistä.Tietoihin tehdyistä muutoksista on ilmoitettava ostajalle ennen sopimuksen tekoa. Sopimuksessa on erityisesti mainittava nämä muutokset.3. Kyseiseen kiinteistöön liittyvästä mainonnasta on käytävä ilmi mahdollisuus saada 1 kohdassa mainittu selvitys, samoin kuin paikka, josta sen voi saada.4 artiklaJäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä, että- sopimuksen, jonka on oltava kirjoitetussa muodossa, on sisällettävä ainakin liitteessä mainitut seikat,- sopimuksen ja 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun selvityksen on oltava ostajan valinnan mukaan kirjoitettu yhteisön virallisiin kieliin kuuluvalla tai kuuluvilla sen jäsenvaltion kielellä tai yhdellä sen jäsenvaltion kielistä, jossa ostaja asuu tai sen jäsenvaltion kielellä tai yhdellä sen maan kielistä, jonka kansalainen hän on. Jäsenvaltio, jossa ostaja asuu voi kuitenkin vaatia, että sopimus laaditaan aina ainakin kyseisen jäsenvaltion yhteisön virallisiin kieliin kuuluvalla tai kuuluvilla kielellä tai kielillä, ja- myyjän on annettava ostajalle sopimuksen käännös yhteisön virallisiin kieliin kuuluvalla tai kuuluvilla sen jäsenmaan kielellä tai kielillä, jossa kiinteistö on.5 artiklaJäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä seuraavaa:1) niiden mahdollisuuksien lisäksi, jotka kansallinen lainsäädäntö tarjoaa ostajalle sopimusten pätemättömyyden osalta, ostajalla on oikeus:- vetäytyä sopimuksesta syytä ilmoittamatta kymmenen kalenteripäivän kuluessa osapuolten sopimuksen allekirjoittamisesta tai osapuolten sitovan ennakkosopimuksen allekirjoittamisesta. Jos kymmenes päivä on yleinen vapaapäivä, määräaikaa jatketaan seuraavaan ensimmäiseen arkipäivään,- jos sopimuksessa ei ole osapuolten sopimusta allekirjoittaessa tai osapuolten sitovaa ennakkosopimusta allekirjoittaessa liitteen a, b, c, d 1, d 2, h, i, k, l, m alakohdassa mainittuja tietoja, irtisanoa sopimus kolmen kuukauden kuluessa kyseisestä hetkestä. Jos kyseisten kolmen kuukauden kuluessa kyseessä olevat tiedot esitetään, ostajalla on oikeus kyseisestä hetkestä ensimmäisessä luetelmakohdassa mainittuun vetäytymisaikaan,- jos toisessa luetelmakohdassa säädetyn kolmen kuukauden kuluessa irtisanomisoikeutta ei ole käytetty ja jos sopimuksessa ei ole liitteen a, b, c, d 1, d 2, h, i, k, l, m alakohdassa mainittuja tietoja, seuraavasta päivästä kyseisen määräajan päättymisen jälkeen ensimmäisessä luetelmakohdassa mainittuun vetäytymisaikaan,2) jos ostaja aikoo käyttää 1 kohdassa säädettyjä oikeuksia, hänen on ilmoitettava siitä ennen määräajan päättymistä kansallisen lainsäädännön mukaisesti todistettavissa olevalla tavalla henkilölle, jonka nimi ja osoite ovat tätä varten sopimuksessa, siinä liitteen 1 kohdan mukaisesti vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti; määräaikaa katsotaan noudatetun, jos kirjallinen ilmoitus on lähetetty ennen määräajan päättymistä,3) jos ostaja käyttää 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädettyjä oikeuksia, häntä ei saa tällöin kansallisen lainsäädännön mukaisesti vaatia korvaamaan sopimuksen tekemisestä tai siitä vetäytymisestä aiheutuneita kuluja, jotka johtuvat niistä toimista, jotka on pakollisesti suoritettava ennen 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun kauden päättymistä. Sopimuksessa on erityisesti mainittava kyseiset kulut,4) jos ostaja käyttää 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa säädettyä irtisanomisoikeutta, häneltä ei vaadita mitään korvauksia.6 artiklaJäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä toimenpiteistä, joilla kielletään kaikki ostajan suorittamat ennakkomaksut ennen vetäytymisoikeuden määräajan päättymistä.7 artiklaJäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä, että:- jos hinta katetaan kokonaan tai osittain myyjän myöntämällä luotolla, tai- jos hinta katetaan kokonaan tai osittain myyjän tai hänen kanssaan sopimuksen tehneen ulkopuolisen henkilön ostajalle myöntämällä luotolla,luottosopimus sanotaan seuraamuksitta irti, kun ostaja käyttää 5 artiklassa säädettyä tai vetäytymisoikeuttaan.Jäsenvaltiot määrittävät luottosopimuksen irtisanomiseen sovellettavat yksityiskohtaiset säännöt.8 artiklaJäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä, että kansallisessa lainsäädännössä vahvistettujen edellytysten mukaisesti yksikään määräys, jossa ostaja luopuu tässä direktiivissä tarkoitettujen oikeuksien eduista, tai jossa myyjä vapautetaan tämän direktiivin mukaisista velvoitteista, ei sido ostajaa.9 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sovellettavasta laista riippumatta, jotta ostaja ei jäisi ilman tämän direktiivin mukaista suojaa, jos kiinteistö sijaitsee jonkin jäsenvaltion alueella.10 artiklaJäsenvaltioiden on lainsäädännössään säädettävä tämän direktiivin säännösten noudattamatta jättämisen seuraamuksista.11 artiklaTämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita antamasta tai pitämästä edelleen voimassa näihin kysymyksiin liittyviä säännöksiä ostajan suojan parantamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sopimuksesta johtuvien velvollisuuksien täyttämistä.12 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 kuukauden kuluessa sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisön virallisessa lehdessä. Niiden on ilmoitettava siitä viipymättä komissiolle.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.13 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Strasbourgissa 26 päivänä lokakuuta 1994.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesK. HÄNSCHNeuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. EEKHOFF(1) EYVL N:o C 299, 5.11.1993, s. 8(2) EYVL N:o C 108, 19.4.1993, s. 1(3) Euroopan parlamentin lausunto (EYVL N:o C 176, 28.6.1993, s. 95 ja EYVL N:o 255, 20.9.1993, s. 70), vahvistettu 2 päivänä joulukuuta 1993 (EYVL N:o C 342, 20.12.1993, s. 3); neuvoston yhteinen kanta, hyväksytty 4 päivänä maaliskuuta 1994 (EYVL N:o C 137, 19.5.1994, s. 42); Euroopan parlamentin päätös, tehty 4 päivänä toukokuuta 1994 (EYVL N:o C 205, 25.7.1994), sovitteluvaliokunnan yhteinen ehdotus, tehty 22.9.1994LIITEOsat, jotka 4 artiklassa tarkoitetussa sopimuksessa on vähintään oltavaa) osapuolten henkilöllisyys ja asuinpaikka, yksityiskohtaisine merkintöineen myyjän oikeudellisesta asemasta sopimuksen tekohetkellä sekä omistajan henkilöllisyys ja asuinpaikka;b) sopimuksessa kyseessä olevan oikeuden tarkka luonne sekä määräys kyseisen oikeuden käyttämisen edellytyksistä niiden jäsenvaltioiden alueella, jossa kiinteistö sijaitsee tai kiinteistöt sijaitsevat, ja täyttyvätkö kyseiset edellytykset, tai päinvastaisessa tapauksessa, mitkä edellytykset on vielä täytettävä;c) kun kiinteistö on määritetty, yksityiskohtainen kuvaus kyseisestä kiinteistöstä ja sen sijaintipaikasta;d) kun kiinteistö on rakenteilla:1) rakennuksen rakennusvaihe,2) kohtuullinen arvio kiinteistön valmistumisen viivästymisajasta,3) jos kyseessä on tietty kiinteistö, rakennusluvan numero ja toimivaltaisten viranomaisten täydellinen nimi ja osoite,4) kiinteistön toimivaksi tekevien yhteisten palvelujen valmistumisvaihe (kaasu-sähkö-, vesi- ja puhelinliittymät),5) kiinteistön valmistumiseen liittyvät vakuudet, ja jos kiinteistö ei valmistu, kaikkiin suoritettuihin maksuihin liittyvät vakuudet, ja tarvittaessa yksityiskohtaiset säännöt kyseisten vakuuksien soveltamiseksi;e) ostajan käytössä jo tai myöhemmin olevat yhteiset palvelut (valaistus, vesi, kunnossapito, jätehuolto), ja käytön edellytykset;f) yhteiset tilat, esim. uima-allas, sauna, jotka ovat ostajan käytössä nyt tai mahdollisesti myöhemmin ja tarvittaessa käytön edellytykset;g) periaatteet, joiden mukaisesti kiinteistön kunnossa- ja ylläpito sekä sen hallinto ja johto järjestetään;h) tarkka maininta kaudesta, jona sopimuksessa kyseessä olevaa oikeutta saa käyttää ja tarvittaessa käyttöönotetun järjestelyn kesto; päivä, josta alkaen ostaja saa käyttää sopimuksessa kyseessä olevaa oikeutta;i) hinta, joka ostajan on maksettava voidakseen käyttää sopimuksen kohteena olevaa oikeutta; arvio summasta, joka ostajan on maksettava yhteisten tilojen ja palvelujen käytöstä; kiinteistössä asumiseen liittyvien maksujen laskuperusteet, pakolliset lakimääräiset maksut (verot, maksut) sekä ylimääräiset hallinnolliset kulut (johto, kunnossa- ja ylläpito);j) määräys, jossa on mainittu, että kiinteistön hankkimisesta ei aiheudu muita kuin sopimuksessa vahvistettuja kuluja, maksuja tai velvoitteita;k) onko mahdollista osallistua sopimuksessa kyseessä olevan oikeuden vaihto- ja/tai jälleenmyyntijärjestelmään, sekä mahdolliset myyjän tai sopimuksessa hänen nimittämänsä kolmannen henkilön järjestämän vaihto- ja/tai jälleenmyyntijärjestelmän maksut;l) tietoja oikeudesta sopimuksen irtisanomiseen tai siitä vetäytymiseen ja maininta henkilöstä, jolle ilmoitus mahdollisesta irtisanomisesta tai vetäytymisestä on tehtävä sekä maininta ilmoituksen tekemisen yksityiskohtaisista säännöistä; yksityiskohtainen maininta niiden kulujen luonteesta ja määrästä, jotka ostajan olisi palautettava tämän direktiivin 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti jos hän käyttää vetäytymisoikeuttaan; tarvittaessa, tietoja sopimukseen liittyvän luottosopimuksen irtisanomisesta, kun edellinen sopimus irtisanotaan tai siitä vetäydytään;m) molempien osapuolten allekirjoittaman sopimuksen allekirjoitusaika ja -paikka.


Avis juridique important

|

31978L1033

Neljäs neuvoston direktiivi 78/1033/ETY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1978, kansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 69/169/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 366 , 28/12/1978 s. 0031 - 0032 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0075  Kreikank. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0100  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0075  Espanjank. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0106  Portugalink. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0106

NELJÄS NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 19 päivänä joulukuuta 1978,kansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 69/169/ETY muuttamisesta (78/1033/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäkansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta 28 päivänä toukokuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/169/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 78/1032/ETY(), 1 artiklan 1 kohdassa säädetään verovapautuksesta, joka myönnetään kolmannesta maasta tulevien matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyville tavaroille, jos kyse on muusta kuin kaupallisesta maahantuonnista,niiden tavaroiden kokonaisarvo, joihin tätä vapautusta voidaan soveltaa, ei saa olla suurempi kuin 25 laskentayksikköä henkilöä kohti; direktiivin 69/169/ETY 1 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat 15 vuotta nuorempien matkustajien osalta alentaa tämän vapautuksen 10 laskentayksikköön,Euroopan laskentayksikön käyttöönotto Euroopan yhteisöjen toimielinten verovapautuksia koskevissa säädöksissä ei saa alentaa nykyisin vapautuksiin oikeuttavia kansallisena valuuttana ilmoitettuja määriä,on myös otettava huomioon kansainvälisten erityisjärjestöjen matkustajien eduksi suosittelemat, erityisesti tulliyhteistyöneuvoston aloitteesta tullimenettelyjen yksinkertaistamisesta jayhdenmukaistamisesta tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen liitteessä F 3 esitetyt toimenpiteet, tämä kaksinkertainen tavoite voidaan saavuttaa vahvistamalla 69/169/ETY 1 artiklan 1 kohdassa säädetty määrä 40 Euroopan laskentayksiköksi ja saman artiklan 2 kohdassa tarkoitettu määrä 20 Euroopan laskentayksiköksi, jahenkilökohtaisten matkatavaroiden käsite olisi määriteltävä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 69/169/ETY seuraavasti:1. muutetaan 1 artikla seuraavasti:a) korvataan 1 kohta seuraavasti:"1. Kolmansista maista saapuvien matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyviin tavaroihin on sovellettava maahantuonnissa kannettavia liikevaihto- ja valmisteveroja koskevaa vapautusta, jos kyse on muusta kuin kaupallisesta maahantuonnista ja näiden tavaroiden kokonaisarvo on enintään 40 Euroopan laskentayksikköä henkilöä kohti.";b) korvataan 2 kohdassa ilmaisu "10 laskentayksikköön" ilmaisulla "20 Euroopan laskentayksikköön";c) korvataan 3 kohdassa ilmaisu "25 laskentayksikköä" ilmaisulla "40 Euroopan laskentayksikköä";2. lisätään 3 artiklaan kohta seuraavasti:"3. "Henkilökohtaisilla matkatavaroilla" tarkoitetaan kaikkia niitä matkatavaroita, jotka matkustaja voi saapuessaan esittää tulliviranomaisille, sekä niitä matkatavaroita, jotka matkustaja myöhemmin esittää samoille viranomaisille osoittaen, että kuljetuksesta vastannut yhtiö on matkustajan lähdön yhteydessä rekisteröinyt ne mukana kuljetettaviksi matkatavaroiksi.Henkilökohtaisina matkatavaroina ei pidetä mukana kuljetettavia polttoainetta sisältäviä säiliöitä. Jokaisen moottoriajoneuvon osalta on kuitenkin myönnettävä vapautus enintään 10 litralle tällaisissa mukana kuljetettavissa polttoainesäiliöissä olevaa polttoainetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta polttoaineen hallussapitoa ja kuljetusta koskevien kansallisten säännösten soveltamista."2 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1979.2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin soveltamiseksi antamistaan säännöksistä. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1978.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaH.-D. GENSCHER() EYVL N:o C 213, 7.9.1978, s. 9() EYVL N:o C 261, 6.11.1978, s. 46() Lausunto annettu 19 päivänä lokakuuta 1978.() EYVL N:o L 133, 4.6.1969, s. 6() EYVL N:o L 366, 28.12.1978, s. 28


title: Komission direktiivi (EU) 2015/2087, annettu 18 päivänä marraskuuta 2015, aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/59/EY liitteen II muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               19.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 302/99

         KOMISSION DIREKTIIVI (EU) 2015/2087,
   annettu 18 päivänä marraskuuta 2015,
   aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/59/EY liitteen II muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa 27 päivänä marraskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/59/EY (1) ja erityisesti sen 15 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kansainvälinen merenkulkujärjestö (IMO) antoi 15 päivänä heinäkuuta 2011 päätöslauselman MEPC.201(62) (2), jolla muutetaan alusten jätteiden aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevan Marpol-yleissopimuksen liitettä V ottamalla käyttöön uusi ja tarkempi jätteiden luokitus. Marpol-yleissopimuksen muutettu liite V tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 2013.

               (2)

               Tämä uusi jätteiden luokitus on otettu huomioon IMO:n kiertokirjeessä MEPC.1/Circ.644/Rev.1 (3), jossa esitetään sataman vastaanottolaitteisiin toimitettavien jätteiden ennakkoilmoituslomakkeen vakiomalli, sekä IMO:n kiertokirjeessä MEPC.1/Circ.645/Rev.1 (4), jossa esitetään sataman vastaanottolaitteiden käytön jälkeen aluksille annettavan jätteiden vastaanottoilmoituksen vakiomalli.

               (3)

               Direktiivin 2000/59/EY liitteessä II oleva taulukko, joka sisältää satamaan toimitettavien tai alukselle jäävien jätteiden ja lastijäämien lajit ja määrät, olisi muutettava Marpol-yleissopimuksen muutetun liitteen V uuden jätteiden luokituksen mukaiseksi, jotta se olisi johdonmukainen IMO:n toimenpiteiden kanssa eikä aiheuttaisi epävarmuutta satamien käyttäjille ja viranomaisille.

               (4)

               Liitteessä II olevaan taulukkoon olisi myös lisättävä tiedot niiden aluksella syntyneiden jätteiden lajeista ja määristä, jotka on viimeksi toimitettu sataman vastaanottolaitteisiin, jotta voitaisiin parantaa direktiivillä 2000/59/EY perustettua järjestelmää, jolla pyritään vähentämään aluksella syntyneiden jätteiden ja lastijäämien päästämistä mereen.

               (5)

               Tarkat tiedot aluksen viimeksi satamaan toimittamien aluksella syntyneiden jätteiden ja lastijäämien lajeista ja määristä tarvitaan, jotta voidaan laskea tarkkaan, onko aluksella riittävästi erillistä varastointitilaa. Varastointitilan riittävyyden laskeminen on edellytys, jonka perusteella alukselle voidaan antaa lupa siirtyä seuraavaan käyntisatamaan ilman aluksella syntyneiden jätteiden toimittamista satamaan ja tarkastettavat alukset voidaan valita asianmukaisesti. Kun tarkastuksia kohdennetaan paremmin, kääntymisajat satamissa lyhenevät ja meriliikenne tehostuu.

               (6)

               Kyseiset tiedot on mahdollista saada jätteen vastaanottoilmoituksista, jotka perustuvat IMO:n kiertokirjeessä MEPC.1/Circ.645/Rev.1 suositeltuun vakiomalliin, tai muuntyyppisistä aluksen päällikölle jätettä vastaanotettaessa annetuista ilmoituksista. Jätteen vastaanottoilmoitukseen merkityt tai, jos vastaanottoilmoitusta ei ole saatavilla, aluksen päällikön jätetoimituksen yhteydessä ilmoittamat tiedot jätemääristä ja -lajeista ovat yleensä tarkempia kuin jätteiden ilmoituslomakkeissa annetut tiedot, sillä ne vastaavat todellista toimituksen jälkeistä tilannetta, ja näin ne lisäävät päätöksentekoprosessin luotettavuutta. Aluksen päällikkö kirjaa nämä toimitustiedot jätepäiväkirjaan Marpol-yleissopimuksen mukaisesti.

               (7)

               Jätetoimituksia koskevien täsmällisten tietojen järjestelmällinen kerääminen tekisi mahdolliseksi myös satamien jätevirtojen paremman tilastollisen analysoinnin ja helpottaisi direktiivin 2000/59/EY 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tieto- ja valvontajärjestelmän perustamista. Tällaisten tietojen seurantaa ja vaihtoa, mukaan luettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/65/EU (5) nojalla kehitetty sähköinen jäteilmoitusjärjestelmä, tukee nykyisin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/59/EY (6) perustettu unionin merenkulun tiedonvaihtojärjestelmä (SafeSeaNet), joka olisi liitettävä raportointimoduuliin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/16/EY (7) nojalla perustetussa satamavaltioiden suorittamaa valvontaa koskevassa tietokannassa (8).

               (8)

               Direktiivin 2000/59/EY liitettä II olisi muutettava lisäämällä siihen edellisessä satamassa toimitettuja jätteitä koskevat tiedot ja sisällyttämällä siihen Marpol-yleissopimuksen muutetun liitteen V mukainen uusi jätteiden luokitus.

               (9)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Korvataan direktiivin 2000/59/EY liite II tämän direktiivin liitteellä.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 9 päivänä joulukuuta 2016. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 18 päivänä marraskuuta 2015.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  EYVL L 332, 28.12.2000, s. 81.

      (2)  Päätöslauselma MEPC.201(62), annettu 15 päivänä heinäkuuta 2011: Muutoksia alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvän vuoden 1978 pöytäkirjan liitteeseen.

      (3)  MEPC.1/Circ.644/Rev.1, 1.7.2013.

      (4)  MEPC.1/Circ.645/Rev.1, 1.7.2013.

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/65/EU, annettu 20 päivänä lokakuuta 2010, jäsenvaltioiden satamiin saapuvia ja/tai satamista lähteviä aluksia koskevista ilmoitusmuodollisuuksista (EUVL L 283, 29.10.2010, s. 1).

      (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/59/EY, annettu 27 päivänä kesäkuuta 2002, alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta sekä neuvoston asetuksen 93/75/ETY kumoamisesta (EYVL L 208, 5.8.2002, s. 10).

      (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/16/EY, annettu 23 päivänä huhtikuuta 2009, satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta (EUVL L 131, 28.5.2009, s. 57).

      (8)  Euroopan meriturvallisuusviraston kehittämä ja ylläpitämä tietokanta.

      LIITE

            ”LIITE II

               TIEDOT, JOTKA ON ILMOITETTAVA ENNEN …:N SATAMAAN SAAPUMISTA

               (direktiivin 2000/59/EY 6 artiklassa tarkoitettu määräsatama)

                        1.

                        Aluksen nimi, radiokutsutunnus ja tarvittaessa IMO-tunnusnumero:

                        2.

                        Lippuvaltio:

                        3.

                        Arvioitu saapumisaika (ETA):

                        4.

                        Arvioitu lähtöaika (ETD):

                        5.

                        Edellinen käyntisatama:

                        6.

                        Seuraava käyntisatama:

                        7.

                        Satama, jonne aluksella syntynyttä jätettä viimeksi toimitettiin, toimituspäivä sekä toimitetun jätteen määrät (m3) ja lajit:

                        8.

                        Sataman vastaanottolaitteisiin toimitetaan aluksesta (rasti ruutuun):

                                    kaikki jätteet ☐

                                    osa jätteistä ☐

                                    ei lainkaan jätteitä ☐

                        9.

                        Toimitettavien ja/tai alukselle jäävien jätteiden ja jäämien laji ja määrä sekä prosenttiosuus varastotilan enimmäiskapasiteetista:

               Jos toimitetaan kaikki jätteet, täytetään toinen ja viimeinen sarake. Jos toimitetaan osa jätteistä tai ei toimiteta lainkaan jätteitä, täytetään kaikki sarakkeet.

                        Laji

                        Toimitettava jäte
                        (m3)

                        Varastotilan enimmäiskapasiteetti
                        (m3)

                        Alukselle jätettävän jätteen määrä
                        (m3)

                        Satama, jonne alukselle jäävä jäte toimitetaan

                        Ilmoituksen teon ja seuraavan satamakäynnin välillä syntyvän jätteen arvioitu määrä
                        (m3)

                        Kohdassa 7 mainittuun satamaan toimitetun jätteen määrä
                        (m3)

                           Jäteöljyt

                        Öljyinen pilssivesi

                        Öljyiset jäämät (liete)

                        Muu (täsmennä)

                           Käymäläjätevesi
                            (1)

                           Kiinteät jätteet

                        Muovit

                        Elintarvikejätteet

                        Kotitalousjätteet (esim. paperituotteet, lumput, lasi, metalli, pullot, astiat jne.)

                        Ruokaöljy

                        Jätteenpolttouunin tuhka

                        Aluksen toiminnasta aiheutuvat jätteet

                        Eläinten ruhot

                           Lastijäämät
                            (2) (täsmennä) (3)

               Huom.

                        1.

                        Näitä tietoja voidaan käyttää satamavaltion suorittamassa valvonnassa ja muissa tarkastuksissa.

                        2.

                        Jäsenvaltiot päättävät, mitkä laitokset saavat jäljennöksen tästä ilmoituksesta.

                        3.

                        Tämä lomake on täytettävä, jollei alusta koske direktiivin 2000/59/EY 9 artiklan mukainen vapautus.

                  Vakuutan, että

                        —

                        edellä antamani tiedot ovat täsmälliset ja oikeat

                        —

                        aluksella on riittävät erilliset varastotilat kaikelle jätteelle, jota syntyy tämän ilmoituksen tekemisen ja seuraavan satamassa tapahtuvan jätetoimituksen välillä.

                  Päivämäärä …
            Kellonaika …
            Allekirjoitus”

         (1)  Käymäläjätevesi voidaan tyhjentää mereen Marpol-yleissopimuksen liitteen IV säännön 11 mukaisesti. Vastaavia ruutuja ei tarvitse täyttää, jos aikomuksena on suorittaa luvallinen tyhjennys merellä.

         (2)  Voivat olla arvioita.

         (3)  Lastijäämät on eriteltävä ja luokiteltava asiaa koskevien Marpol-yleissopimuksen liitteiden ja erityisesti sen liitteiden I, II ja V mukaisesti.


Avis juridique important

|

31998L0023

Neuvoston direktiivi 98/23/EY, annettu 7 päivänä huhtikuuta 1998, UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 97/81/EY ulottamisesta koskemaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa

Virallinen lehti nro L 131 , 05/05/1998 s. 0010 - 0010

NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/23/EY,annettu 7 päivänä huhtikuuta 1998,UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 97/81/EY ulottamisesta koskemaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),sekä katsoo, ettäneuvosto antoi direktiivin 97/81/EY (3) Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan N:o 14 liitteenä olevan sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti; kyseinen direktiivi ei siten koske Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa,Amsterdamissa 16 ja 17 päivänä kesäkuuta 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto pani tyytyväisenä merkille, että hallitustenvälisessä konferenssissa sovittiin sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen sisällyttämisestä EY:n perustamissopimukseen; Eurooppa-neuvosto totesi myös, että olisi löydettävä keino antaa oikeudellinen muoto Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan toiveelle hyväksyä mainitun sopimuksen perusteella sekä annetut direktiivit että ennen uuden perustamissopimuksen voimaantuloa mahdollisesti annettavat uudet direktiivit,neuvoston kokouksessa 24 päivänä heinäkuuta 1997 neuvosto ja komissio sopivat Amsterdamin Eurooppa-neuvostossa hyväksyttyjen päätelmien panemisesta täytäntöön; neuvosto ja komissio sopivat myös, että samaa menettelyä on vastaavasti sovellettava sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen perusteella jatkossa annettaviin direktiiveihin; tällä direktiivillä pyritään saavuttamaan edellä mainittu tavoite laajentamalla direktiivi 97/81/EY koskemaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa,se, että direktiivi 97/81/EY ei koske Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa, vaikuttaa suoraan sisämarkkinoiden toimintaan; mainittuun direktiiviin liitetyn puitesopimuksen ja erityisesti osa-aikatyöntekijöitä koskevan syrjimättömyysperiaatteen täytäntöönpano kaikissa jäsenvaltioissa parantaa sisämarkkinoiden toimintaa,tämän direktiivin antamisen jälkeen direktiiviä 97/81/EY sovelletaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneessä kuningaskunnassa; tämän direktiivin voimaantulopäivästä direktiivissä 97/81/EY olevan ilmauksen "jäsenvaltiot" katsotaan sisältävän Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan, jaIson-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle on annettava sama kahden vuoden määräaika kuin muille jäsenvaltioille annettiin direktiivin 97/81/EY noudattamisen edellyttämien säännösten ja määräysten saattamiseksi voimaan,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Direktiivi 97/81/EY koskee Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan soveltamista.2 artikla Lisätään direktiivin 97/81/EY 2 artiklaan kohta seuraavasti:"1a. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan osalta 1 kohdassa tarkoitettu päivämäärä 20. helmikuuta 2000 korvataan päivämäärällä 7. huhtikuuta 2000."3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 7 päivänä huhtikuuta 1998.Neuvoston puolestaD. BLUNKETTPuheenjohtaja(1) Lausunto annettu 1 päivänä huhtikuuta 1998 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(2) Lausunto annettu 25. maaliskuuta 1998 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(3) EYVL L 14, 20.1.1998, s. 9


Avis juridique important

|

31986L0545

Ensimmäinen komission direktiivi 86/545/ETY, annettu 29 päivänä lokakuuta 1986, kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun neuvoston direktiivin 77/93/ETY liitteiden muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 323 , 18/11/1986 s. 0014 - 0015 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 22 s. 0046  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 22 s. 0046

ENSIMMÄINEN KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 29 päivänä lokakuuta 1986,kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun neuvoston direktiivin 77/93/ETY liitteiden muuttamisesta (86/545/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 21 päivänä joulukuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 77/93/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3768/85(2), ja erityisesti sen 13 artiklan toisen kohdan kolmannen ja neljännen luetelmakohdan,sekä katsoo, ettädirektiivi 77/93/ETY sisältää suojatoimenpiteitä kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen estämiseksi,kyseiset haitalliset organismit on lueteltu edellä mainitun direktiivin liitteessä I tai liitteessä II,tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehityksen perusteella on ilmeistä, että edellä mainituissa liitteissä olevien Anarsia lineatella ja Laspeyresia molesta -kasvintuhoojien aiheuttama vaara on pienempi kuin mitä on alunperin arvioitu,tässä suhteessa suojatoimenpiteet olisi rajattava ainoastaan tiettyihin hedelmää kantaviin kasveihin, hedelmiä lukuun ottamatta, ja ainoastaan tiettyihin jäsenvaltioihin, joissa on vaarassa olevien kasvien merkittävää tuotantoa,tämän vuoksi olisi direktiivin 77/93/ETY liitteitä I ja II muutettava,muutokset on tehty yhteisymmärryksessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 77/93/ETY seuraavasti.1) Poistetaan liitteessä I olevan A osan a alakohdan 7 kohta.2) Muutetaan liite II seuraavasti:a) Poistetaan A osan a alakohdan 1 kohta.b) Lisätään B osan a alakohtaan teksti seuraavasti:>TAULUKON PAIKKA>2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1987.Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viipymättä tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 29 päivänä lokakuuta 1986.Komission puolestaFrans ANDRIESSENVarapuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 20(2) EYVL N:o L 362, 31.12.1985, s. 8


title: Komission direktiivi 2008/75/EY, annettu 24 päivänä heinäkuuta 2008 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY muuttamisesta hiilidioksidin lisäämiseksi tehoaineena direktiivin liitteeseen I (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               25.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 197/54

      KOMISSION DIREKTIIVI 2008/75/EY,
   annettu 24 päivänä heinäkuuta 2008,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY muuttamisesta hiilidioksidin lisäämiseksi tehoaineena direktiivin liitteeseen I
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY (1) ja erityisesti sen 16 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kymmenvuotisen työohjelman toisesta vaiheesta 4 päivänä joulukuuta 2007 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1451/2007 (2) vahvistetaan luettelo tehoaineista, jotka on arvioitava sen selvittämiseksi, olisiko ne mahdollisesti lisättävä direktiivin 98/8/EY liitteeseen I, I A tai I B. Hiilidioksidi sisältyy kyseiseen luetteloon.

               (2)

               Asetuksen (EY) N:o 1451/2007 perusteella on arvioitu direktiivin 98/8/EY 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti hiilidioksidin käyttöä tuotetyypissä 14 (jyrsijämyrkyt), siten kuin se on määritelty direktiivin 98/8/EY liitteessä V.

               (3)

               Ranska, joka oli nimetty esitteleväksi jäsenvaltioksi, toimitti komissiolle 15 päivänä toukokuuta 2006 toimivaltaisen viranomaisen kertomuksen sekä suosituksen asetuksen (EY) N:o 1451/2007 14 artiklan 4 ja 6 kohdan mukaisesti.

               (4)

               Jäsenvaltiot ja komissio tarkastelivat toimivaltaisen viranomaisen kertomusta. Biosidituotteita käsittelevä pysyvä komitea sisällytti 21 päivänä kesäkuuta 2007 tarkastelun tulokset arviointikertomukseen asetuksen (EY) N:o 1451/2007 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti ja ehdotti hiilidioksidin sisällyttämistä direktiivin 98/8/EY liitteeseen I A käytettäväksi ainoastaan käyttövalmiissa kaasukanistereissa yhdessä loukun kanssa.

               (5)

               Liitteessä I A mainittu tehoaine olisi yleensä mainittava myös liitteessä I. Liitteeseen I sisällyttäminen kattaisi käyttötarkoitukset, joiden osalta tuotteiden voidaan odottaa täyttävän direktiivin 98/8/EY 5 artiklan vaatimukset, muttei vähäriskisiä tuotteita koskevia käyttötarkoituksia. Tämä koskee eräitä jyrsijämyrkkyinä käytettäviä ja hiilidioksidia sisältäviä biosidituotteita. Tästä syystä on aiheellista sisällyttää hiilidioksidi liitteeseen I A tuotetyyppiin 14, jotta voidaan varmistaa, että jyrsijämyrkkyinä käytettävien hiilidioksidia sisältävien biosidituotteiden käyttöä koskevia lupia voidaan myöntää, peruuttaa tai muuttaa direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa.

               (6)

               Arviointikertomusta muutettiin vastaavasti, ja biosidituotteita käsittelevä pysyvä komitea tarkasteli sitä uudelleen 29 päivänä marraskuuta 2007.

               (7)

               Hiilidioksidin tarkastelussa ei tullut esiin avoimia kysymyksiä tai huolenaiheita, jotka olisivat edellyttäneet terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevän tiedekomitean käsittelyä.

               (8)

               Yhteisön tasolla arvioitiin yhtä erityistä käyttötarkoitusta. Lisäksi joitakin tietoja ei toimitettu direktiivin 8 artiklan 5 kohdan mukaisesti, minkä vuoksi niitä ei arvioitu. Jäsenvaltioiden olisi siksi arvioitava sellaisia ympäristön osille ja väestölle aiheutuvia riskejä, joita ei ole tarkasteltu edustavasti yhteisön tason riskinarvioinnissa, ja myöntäessään tuotteille lupia varmistettava, että asianmukaisia toimia toteutetaan tai erityisehtoja asetetaan, jotta todetut riskit voidaan vähentää hyväksyttävälle tasolle.

               (9)

               On tärkeää, että tämän direktiivin säännöksiä aletaan soveltaa samaan aikaan kaikissa jäsenvaltioissa, jotta varmistetaan hiilidioksidia tehoaineena sisältävien biosidituotteiden yhdenvertainen kohtelu markkinoilla sekä edistetään biosidituotteiden markkinoiden moitteetonta toimintaa yleisesti.

               (10)

               Olisi sallittava kohtuullinen siirtymäaika ennen tehoaineen sisällyttämistä liitteeseen I, jotta jäsenvaltiot ja asianomaiset osapuolet voivat valmistautua uusiin vaatimuksiin ja varmistaa, että asiakirjat valmistelleet hakijat voivat hyötyä täysimääräisesti kymmenen vuoden tietosuojakaudesta, joka direktiivin 98/8/EY 12 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohdan mukaisesti alkaa siitä päivästä, jona tehoaine sisällytetään liitteeseen.

               (11)

               Sen jälkeen kun tehoaine on sisällytetty liitteeseen, jäsenvaltioille olisi sallittava kohtuullinen määräaika panna täytäntöön direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 3 kohta ja erityisesti myöntää, muuttaa tai peruuttaa lupia, jotka koskevat tuotetyyppiin 14 kuuluvia hiilidioksidia sisältäviä biosidituotteita, sen varmistamiseksi, että ne ovat direktiivin 98/8/EY mukaisia.

               (12)

               Sen vuoksi direktiiviä 98/8/EY olisi muutettava.

               (13)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat biosidituotteita käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaisia,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 98/8/ETY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2009 annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä marraskuuta 2009.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 2008.

            Komission puolesta

         Stavros DIMAS

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2008/31/EY (EUVL L 81, 20.3.2008, s. 57).

      (2)  EUVL L 325, 11.12.2007, s. 3.

      LIITE
      Lisätään direktiivin 98/8/EY liitteeseen I kohta ”7” seuraavasti:

                     Nro

                     Yleisnimi

                     IUPAC-nimi
                     Tunnistenumerot

                     Markkinoille saatettavassa biosidituotteessa käytettävän tehoaineen vähimmäispuhtaus

                     Päivä, jona tehoaine sisällytetään liitteeseen

                     Määräaika 16 artiklan 3 kohdan noudattamiselle
                     (lukuun ottamatta tuotteita, jotka sisältävät useampaa kuin yhtä tehoainetta; näiden tuotteiden osalta sovelletaan 16 artiklan 3 kohdan noudattamista varten määräaikaa, joka on vahvistettu viimeisimmässä niistä päätöksistä, jotka koskevat tuotteessa käytettävien tehoaineiden sisällyttämistä liitteeseen)

                     Päivä, jona liitteeseen sisällyttäminen lakkaa

                     Tuotetyyppi

                     Erityissäännökset (1)

                     ”7

                     Hiilidioksidi

                     Hiilidioksidi
                     EY-numero: 204-696-9
                     CAS-numero: 124-38-9

                     990 ml/l

                     1. marraskuuta 2009

                     31. lokakuuta 2011

                     31. lokakuuta 2019

                     14

                     Arvioidessaan tuotetta koskevaa lupahakemusta 5 artiklan ja liitteen VI mukaisesti jäsenvaltioiden on arvioitava silloin, kun se on tarkoituksenmukaista tietyn tuotteen osalta, sellaisia väestöryhmiä, jotka voivat altistua tuotteelle, ja käyttö- tai altistusskenaarioita, joita ei ole arvioitu edustavasti yhteisön tason riskiarvioinnissa.
                     Kun jäsenvaltiot myöntävät tuotteille lupia, niiden on arvioitava riskit ja tämän jälkeen varmistettava, että havaittujen riskien vähentämiseksi toteutetaan asianmukaisia toimia tai sovelletaan erityisehtoja.
                     Tuotteelle voidaan myöntää lupa ainoastaan, jos hakemuksessa osoitetaan, että riskit voidaan vähentää hyväksyttävälle tasolle.”

         (1)  Liitteeseen VI sisältyvien yleisten periaatteiden noudattamista varten arviointikertomusten sisältö ja päätelmät asetetaan saataville komission internetsivustolle osoitteessa: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm