Avis juridique important

|

31997L0013

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/13/EY, annettu 10 päivänä huhtikuuta 1997, telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista

Virallinen lehti nro L 117 , 07/05/1997 s. 0015 - 0027

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 97/13/EY,annettu 10 päivänä huhtikuuta 1997,telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan, 66 artiklan ja 100 a artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3),sekä katsovat, että1) telepalvelualan tilannekatsauksesta ja kyseisten markkinoiden edelleen kehittämisen tarpeesta 22 päivänä heinäkuuta 1993 annetussa neuvoston päätöslauselmassa (4) ja televiestinnän infrastruktuurien vapauttamista koskevista periaatteista ja aikataulusta 22 päivänä joulukuuta 1994 annetussa neuvoston päätöslauselmassa (5) sekä Euroopan parlamentin päätöslauselmissa, jotka on annettu 20 päivänä huhtikuuta 1993 (6), 7 päivänä huhtikuuta 1995 (7) ja 19 päivänä toukokuuta 1995 (8) tuetaan telepalvelujen ja televiestintäinfrastruktuurien täydellistä vapauttamista 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä tietyille jäsenvaltioille myönnettävin siirtymäkausin,2) televiestinnän infrastruktuurin ja kaapelitelevisioverkkojen vapauttamista koskevasta vihreästä kirjasta käytyjä neuvotteluja koskevassa 25 päivänä tammikuuta 1995 annetussa komission tiedonannossa todetaan tarve antaa yhteisön tasolla noudatettavat säännöt, joilla varmistetaan, että yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien järjestelmät perustuvat oikeasuhtaisuuden periaatteeseen ja että ne ovat julkisia, ketään syrjimättömiä ja avoimia; tulevien televiestinnän säädöspuitteiden toteuttamisesta 18 päivänä syyskuuta 1995 annetussa neuvoston päätöslauselmassa (9) määritellään avaintekijäksi näiden unionin säännöspuitteiden toteuttamiselle, että laaditaan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden yleisiä valtuutuksia ja yksittäisiä toimilupajärjestelmiä koskevat yhteiset periaatteet, jotka perustuvat tasasuhtaisesti jakautuviin oikeuksiin ja velvollisuuksiin; näiden periaatteiden olisi katettava kaikki telepalvelujen tarjoamista sekä sen edellyttämän infrastruktuurin perustamista ja/tai toimintaa varten tarvittavat valtuutukset,3) olisi luotava yhteiset puitteet jäsenvaltioiden myöntämille telepalveluja koskeville yleisille valtuutuksille ja yksittäisille toimiluville; yhteisön oikeuden nojalla, ja erityisesti kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun komission direktiivin 90/388/ETY (10) mukaisesti markkinoille pääsyä tulisi rajoittaa ainoastaan voimavarojen niukkuuteen liittyvien puolueettomien, ketään syrjimättömien, oikeasuhtaisten ja avoimien valintaperusteiden tai kansallisten sääntelyviranomaisten soveltamien puolueettomien, ketään syrjimättömien ja avoimien antamismenettelyjen perusteella; direktiivissä 90/388/ETY esitettään myös muun muassa maksuja, numeroita ja käyttöoikeuksia koskevia periaatteita; näitä sääntöjä olisi täydennettävä ja kehitettävä tässä direktiivissä näiden yhteisten puitteiden määrittämiseksi,4) valtuutuksiin liittyvät ehdot ovat tarpeen, jotta saavutettaisiin yleistä etua palvelevia tavoitteita televiestinnän käyttäjien hyödyksi; perustamissopimuksen 52 ja 59 artiklan mukaisesti telealan sääntelyjärjestelmän olisi oltava yhteensopiva ja yhdenmukainen sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteiden kanssa, ja siinä olisi otettava huomioon tarve helpottaa uusien palvelujen käyttöönottoa sekä teknisten parannusten laaja-alaista käytännön soveltamista; tämän vuoksi yleisiä valtuutuksia ja yksittäisiä toimilupia koskevien järjestelmien olisi oltava sellaisia, että aiheellisten vaatimusten täyttämiseen tarvittava sääntely olisi mahdollisimman vähäistä; jäsenvaltioita ei vaadita ottamaan käyttöön tai ylläpitämään valtuutusmenettelyjä, varsinkaan jos telepalvelujen tarjoamiseen ja televiestintäverkkojen perustamiseen ja/tai toimintaan ei tämän direktiivin voimaantulopäivänä sovelleta valtuutusmenettelyä,5) tämän direktiivin vaikutus uusien toimijoiden tuloon markkinoille on siten merkittävä osa tietoyhteiskunnan kehittämistä,6) jäsenvaltiot saavat määritellä ja myöntää erilaisia valtuutuksia; tämä ei saa estää yrityksiä määrittelemästä, millaisia telepalveluja ja televerkkoja ne haluavat tarjota, edellyttäen että yritykset noudattavat asiaa koskevaa lainsäädäntöä,7) telepalvelujen tarjoamisen helpottamiseksi koko yhteisön alueella olisi etusijalle asetettava sellaiset markkinoille pääsyä koskevat järjestelmät, jotka eivät edellytä valtuutuksia tai jotka perustuvat yleisiin valtuutuksiin ja joita voidaan tarvittaessa täydentää yksittäiseen toimilupaan liittyvillä oikeuksilla ja velvoitteilla niiden tekijöiden osalta, joita ei voida sopivalla tavalla järjestää yleisin valtuutuksin,8) yleisillä valtuutuksilla sallitaan palvelun tarjoaminen ja verkon perustaminen ja/tai ylläpito ilman, että kansalliselta sääntelyviranomaiselta vaaditaan nimenomainen päätös asiasta; nämä yleiset valtuutukset voivat olla joko joukko erityisehtoja, jotka määritellään ennakolta yleisluontoisesti, kuten esimerkiksi yleisvaltuutuksella, tai ne voivat olla osa yleistä lainsäädäntöä, jolla voidaan sallia palvelun tarjoaminen ja kyseisen verkon perustaminen ja/tai ylläpito,9) jäsenvaltiot voivat liittää valtuutuksiin ehtoja olennaisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi; jäsenvaltiot voivat lisäksi liittää muita ehtoja tämän direktiivin liitteen mukaisesti,10) kaikki valtuutuksiin liitettävät ehdot olisi perusteltava puolueettomasti kyseessä olevan palvelun osalta, ja niiden olisi oltava ketään syrjimättömiä, oikeasuhtaisia ja avoimia; valtuutuksia voidaan käyttää keinona soveltaa yhteisön oikeudessa määrättyjä ehtoja, erityisesti avoimen verkon tarjoamisessa,11) valtuutusten myöntämiseen liittyvien menettelyjen ja tällaisiin valtuutuksiin liittyvien ehtojen yhdenmukaistamisen olisi huomattavasti helpotettava telepalvelujen vapaata tarjoamista yhteisössä,12) yrityksille osana valtuutusmenettelyjä määrättävien maksujen on perustuttava puolueettomiin, ketään syrjimättömiin ja avoimiin arviointiperusteisiin,13) yksittäisten toimilupien järjestelmien käyttöönotto olisi rajoitettava tiettyihin ennakolta määriteltyihin tilanteisiin; jäsenvaltiot voivat rajoittaa jollekin telepalveluluokalle myönnettävien yksittäisten toimilupien määrää, vain siltä osin kuin se on tarpeen radiotaajuuksien tehokkaan käytön varmistamiseksi tai siksi ajaksi, joka on tarpeen riittävän numeromäärän tarjoamisen varmistamiseksi yhteisön oikeuden mukaisesti,14) jäsenvaltioiden on saatava asettaa erityisehtoja yleisiä televerkkoja ja telepalveluja tarjoaville yrityksille niiden markkina-aseman perusteella; yrityksen markkina-asema määritellään televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin jäljempänä `yhteenliittämisdirektiivi` säännösten perusteella,15) telepalveluilla on merkitystä sosiaalisen ja taloudellisen yhteenkuuluvuuden vahvistamisessa, muun muassa yleispalvelun toteuttamisen edistämisessä erityisesti kaukaisilla, syrjäisillä ja erillisalueilla sekä maaseutualueilla ja saarialueilla; jäsenvaltioiden olisi näin ollen voitava määrätä palvelujen yleiseen saatavuuteen liittyviä velvoitteita myöntämällä yksittäisiä toimilupia, jotka velvoittavat toimiluvan saajan tarjoamaan yleispalvelua; velvollisuus osallistua yleispalvelun rahoitukseen ei yksin riitä perusteeksi yksittäisten toimilupien määräämiselle,16) olisi otettava käyttöön keskitetty menettely yksittäisten toimilupien myöntämisen tekemiseksi useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa toimilupaa hakeville yrityksille helpommaksi ja yleisen valtuutuksen ollessa kyseessä, ilmoitusmenettelyn helpottamiseksi,17) kansallisten sääntelyviranomaisten olisi mahdollisuuksien mukaan vastauksena kaupallisiin tarpeisiin pyrittävä keskitetyn menettelyn avulla lyhentämään määräaikoja päätösten tekemiseksi yksittäisten toimilupien myöntämisestä tietyille palveluluokille,18) keskitetty menettely olisi toteutettava rajoittamatta kansallisia säännöksiä, jotka liittyvät asiaa koskevissa menettelyissä käytettävään kieleen,19) tässä direktiivissä säädetään jo menettelyjen tietyistä yhdenmukaistamisesta; integroidumpien telemarkkinoiden aikaansaamiseksi voi olla aihetta vielä edelleen yhdenmukaistaa menettelyjä; tätä mahdollisuutta olisi arvioitava komission laatimassa kertomuksessa,20) kaikissa valtuutusjärjestelmissä olisi otettava huomioon perustamissopimuksen XII osastossa mainittujen Euroopan laajuisten televerkkojen luominen; tätä varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden kansalliset sääntelyviranomaiset yhteensovittavat mahdollisuuksien mukaan valtuutusmenettelynsä sellaisissa tapauksissa, joissa valtuutusta hakee yritys, jonka aikomuksena on tarjota telepalvelua tai perustaa ja/tai ylläpitää televerkkoa useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa,21) yhteisön yrityksillä olisi oltava todellinen ja vertailukelpoinen pääsy kolmansien maiden markkinoille ja niiden olisi saatava kolmansissa maissa osakseen samanlainen kohtelu kuin yhteisössä myönnetään yrityksille, jotka ovat kyseisen kolmannen maan kansalaisten omistuksessa tai joissa heillä on enemmistön omistukseen perustuva määräysvalta tai jossa heillä on tosiasiallinen määräysvalta,22) olisi perustettava komitea avustamaan komissiota,23) toisaalta on välttämätöntä laatia kansallisiin sääntelyviranomaisiin sovellettavat yhteiset luottamuksellisuutta koskevat periaatteet, koska tiedot, joita kansalliset sääntelyviranomiset mahdollisesti saavat käyttöönsä myöntäessään, hallinnoidessaan, ja valvoessaan toimilupien noudattamista, ovat kaupallisesti erityisen arkaluonteisia; toisaalta tällä alalla yhteisön toimielimen jäsen, komitean jäsen, yhteisön virkamies tai toimihenkilö ei yhteisön lainsäädännön ja erityisesti perustamissopimuksen 214 artiklan perusteella saa ilmaista salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja eikä varsinkaan tietoja yrityksistä, niiden liikesuhteista tai kustannustekijöistä,24) tämän direktiivin toimivuus olisi aikanaan arvioitava telealan ja Euroopan laajuisten verkkojen kehittymisen sekä tässä direktiivissä säädetyistä yhdenmukaistamismenettelyistä ja keskitetyistä menettelyistä saatavien kokemusten perusteella,25) tämän direktiivin antaminen edistää merkittävästi kyseisen tavoitteen saavuttamista; kilpailua edistävien puitteiden täysimääräisen soveltamisen perusteella ja sen varmistamiseksi, että olennaisena tavoitteena olevat telealan sisämarkkinat kehittyvät ja erityisesti telepalvelujen ja televerkon tarjoamisen vapaus toteutuu koko yhteisön alueella; jäsenvaltioiden olisi erityisesti kansallisten sääntelyviranomaistensa avulla sovellettava tätä yhteistä puitejärjestelmää,26) tätä direktiiviä sovelletaan sekä nykyisiin että tuleviin valtuutuksiin; tiettyjä toimilupia on myönnetty määräajoiksi, jotka jatkuvat vielä 1 päivän tammikuuta 1999 jälkeen; tällaisiin valtuutuksiin sisältyvät yhteisön oikeuden vastaiset määräykset, erityisesti ne, joissa annetaan luvanhaltijoille erityis- tai yksinoikeuksia, ovat Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti pätemättömiä asiaa koskevissa yhteisön säädöksissä ilmoitetuista päivämääristä alkaen; muiden oikeuksien osalta, jotka eivät vaikuta muiden yritysten etuihin yhteisön oikeuden perusteella, jäsenvaltiot voivat pidentää niiden voimassaoloa korvausvaatimusten välttämiseksi, ja27) tämän direktiivin voimaantulopäivänä voimassa oleviin valtuutuksiin sisältyvien velvoitteiden olisi lakattava olemasta voimassa, jollei niitä ole yhdenmukaistettu tämän direktiivin säännösten kanssa 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä; komissio voi pyynnöstä lykätä jäsenvaltion osalta tätä päivämäärää,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:I JAKSO SOVELTAMISALA, MÄÄRITELMÄT JA PERIAATTEET 1 artikla Soveltamisala 1. Tämä direktiivi koskee menettelyjä telepalvelujen tarjoamista varten myönnettävien valtuutusten sekä näihin valtuutuksiin liittyvien ehtojen osalta, mukaan lukien valtuutukset näiden palvelujen tarjoamisen edellyttämien televerkkojen perustamiseksi ja/tai tarjoamiseksi.2. Tällä direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden yhteisön oikeuden mukaisesti antamia erityissääntöjä, jotka koskevat yleisölle tarkoitettujen audiovisuaalisten ohjelmien levitystä ja näiden ohjelmien sisältöä. Sillä ei myöskään rajoiteta toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet puolustuksen osalta eikä toimenpiteitä, jotka jäsenvaltiot ovat toteuttaneet perustamissopimuksessa, erityisesti sen 36 ja 56 artiklassa tunnustettujen yleistä etua koskevien vaatimusten mukaisesti erityisesti julkisen moraalin, yleisen turvallisuuden, mukaan lukien rikollisen toiminnan tutkiminen, sekä yleisen järjestyksen osalta.2 artikla Määritelmät 1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `valtuutuksella` lupaa, jolla määrätään telealalle ominaisista oikeuksista ja velvollisuuksista ja jolla sallitaan yritysten tarjota telepalveluja ja tarvittaessa perustaa ja/tai ylläpitää televerkkoja kyseisten palvelujen tarjoamiseksi, ja joka voi olla `yleinen valtuutus` tai `yksittäinen toimilupa`, sellaisena kuin ne määritellään jäljempänä:- `yleisellä valtuutuksella` valtuutusta, joka ei edellytä, että kyseessä oleva yritys saa kansalliselta sääntelyviranomaiselta nimenomaisen päätöksen ennen kuin se voi käyttää valtuutukseen perustuvia oikeuksia, riippumatta siitä, säännelläänkö lupaa "yleisvaltuutuksella" vai yleisellä lailla tai siitä, vaatiiko tämä sääntely rekisteröintiä,- `yksittäisellä toimiluvalla` valtuutusta, jonka kansallinen sääntelyviranomainen myöntää ja joka antaa yritykselle erityisoikeuksia tai joka asettaa tarvittaessa kyseisen yrityksen toiminnalle yleistä valtuutusta täydentäviä erityisvelvollisuuksia, jolloin yritys ei saa käyttää kyseisiä oikeuksia ennen kuin se on saanut kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksen;b) `kansallisella sääntelyviranomaisella` elintä tai -elimiä, jotka ovat teleorganisaatioista oikeudellisesti erillisiä ja siitä toiminnallisesti riippumattomia ja joille jäsenvaltio on antanut tehtäväksi valtuutusten myöntämisen ja valtuutusten noudattamisen valvonnan;c) `keskitetyllä menettelyllä` menettelyä koskevaa järjestelyä, jolla helpotetaan yksittäisten toimilupien saamista useammalta kuin yhdeltä kansalliselta sääntelyviranomaiselta tai yleisten valtuutusten ollessa kyseessä ilmoittamista tarvittaessa useammalle kuin yhdelle kansalliselle sääntelyviranomaiselle, ja joka perustuu yhdessä paikassa suoritettavaan yhdenmukaistettuun menettelyyn;d) `olennaisilla vaatimuksilla` niitä yleisen edun mukaisia muita kuin taloudellisia syitä, joiden vuoksi jäsenvaltio voi asettaa ehtoja televerkkojen perustamiselle ja/tai toiminnalle tai telepalvelujen tarjoamiselle. Tällaisia syitä ovat verkkotoimintojen turvallisuus, verkon eheyden säilyttäminen, ja, kun siihen on perusteltua aihetta, palvelujen yhteentoimivuuden takaaminen, tietosuoja, ympäristönsuojelu, kaupunki- ja maaseutusuunnittelun tavoitteet sekä taajuusalueen tehokas hyväksikäyttö ja häirinnän välttäminen radiotaajuuksia käyttävien telejärjestelmien ja muiden joko satelliittiyhteyksiin perustuvien tai maasta käytettävien teknisten järjestelmien välillä. Tietosuojaan voi kuulua henkilötietojen suojaaminen, siirretyn tai tallennetun tiedon luottamuksellisuus sekä yksityisyyden suoja.2. Muita telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon tarjoaminen 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetussa neuvoston direktiivissä 90/387/ETY (11) sekä yhteenliittämisdirektiivissä vahvistettuja määritelmiä sovelletaan soveltuvin osin tähän direktiiviin.3 artikla Valtuutuksia koskevat periaatteet 1. Jos jäsenvaltiot vaativat, että telepalvelun tarjoamista varten on oltava valtuutus, valtuutuksen myöntämisen ja siihen liitettävien ehtojen on oltava 2, 3 ja 4 kohdassa määriteltyjen periaatteiden mukaisia.2. Valtuutuksiin saa sisältyä ainoastaan liitteessä lueteltuja ehtoja. Lisäksi kyseisten ehtojen on oltava puolueettomasti perusteltavissa kyseiseen palveluun liittyvillä seikoilla sekä ketään syrjimättömiä, oikeasuhtaisia ja avoimia.3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että telepalveluja ja/tai televerkkoja voidaan tarjota joko ilman valtuutusta tai yleisten valtuutusten perusteella, joita voidaan tarvittaessa täydentää oikeuksilla ja velvollisuuksilla, jotka edellyttävät hakemusten tapauskohtaista arviointia ja joista seuraa yhden tai useamman yksittäisen toimiluvan myöntäminen. Jäsenvaltiot voivat antaa yksittäisen toimiluvan ainoastaan siltä osin kuin luvanhaltija pääsee hyödyntämään niukkoja aineellisia tai muita voimavaroja tai kun luvanhaltijaa koskevat erityisvelvollisuudet tai luvanhaltijalla on III jakson säännösten mukaisia erityisiä oikeuksia.4. Kehittäessään ja soveltaessaan valtuutusjärjestelmiään jäsenvaltioiden on helpotettava telepalvelujen tarjoamista jäsenvaltioiden välillä.II JAKSO YLEISET VALTUUTUKSET 4 artikla Yleisiin valtuutuksiin liittyvät ehdot 1. Jos jäsenvaltiot vaativat, että telepalvelujen tarjoamista varten on oltava yleinen valtuutus, ehdot, joita voidaan kun siihen on perusteltua aihetta, liittää näihin valtuutuksiin, esitetään liitteen 2 ja 3 kohdassa. Tällaisista valtuutuksista aiheutuvien, liitteen 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen asiaa koskevien olennaisten ja muiden yleiseen etuun liittyvien vaatimusten toteuttamisesta johtuvien kielteisten vaikutusten on oltava mahdollisimman vähäisiä.2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiin valtuutuksiin liittyvät ehdot julkaistaan aiheellisella tavalla kyseisten tietojen saattamiseksi helposti niiden käyttöön, joiden etua asia koskee. Sen jäsenvaltion, jota asia koskee, on viitattava kyseisen tiedon julkaisemiseen virallisessa lehdessään ja Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.3. Jäsenvaltiot voivat tapauksissa, joissa se on puolueettomasti perusteltavissa, muuttaa yleiseen valtuutukseen liittyviä ehtoja oikeasuhtaisesti. Jäsenvaltioiden on näin tehdessään ilmoitettava aikomuksestaan aiheellisella tavalla ja annettava asianosaisille mahdollisuus ilmaista kantansa ehdotettuihin muutoksiin.5 artikla Yleisten valtuutusten myöntämismenettely 1. Jäsenvaltiot eivät saa estää yritystä, joka on yleiseen valtuutukseen 4 artiklan mukaisesti liitettyjen aiheellisten ehtojen mukainen, tarjoamasta suunniteltua telepalvelua ja/tai televerkkoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta III jaksossa esitettyjen säännösten noudattamista.2. Jäsenvaltiot saavat vaatia, että yleisen valtuutuksen saaneen yrityksen on ennen telepalvelujen ja/tai televerkkojen tarjoamisen aloittamista ilmoitettava aikomuksestaan kansalliselle sääntelyviranomaiselle ja annettava sille kaikki kyseiseen palveluun liittyvät tiedot, jotka ovat tarpeen aiheellisten, 4 artiklan mukaisesti liitettyjen ehtojen noudattamisen varmistamiseksi. Yritykseltä voidaan vaatia, että se odottaa enintään neljä viikkoa siitä, kun kaikki 4 kohdan mukaisesti julkaistut tarpeelliset tiedot on virallisesti vastaanotettu ennen kuin se aloittaa yleiseen valtuutukseen sisältyvien palvelujen tarjoamisen.3. Jos yritys, jolla on yleinen valtuutus, ei noudata jotakin 4 artiklan mukaisesti yleisessä valtuutuksessa esitettyä ehtoa, kansallinen sääntelyviranomainen voi ilmoittaa kyseiselle yritykselle, ettei se ole oikeutettu tähän yleiseen valtuutukseen ja/tai voi määrätä kyseiselle yritykselle oikeasuhtaisella tavalla erityistoimenpiteitä, joilla varmistetaan ehdon noudattaminen. Kansallisen sääntelyviranomaisen on samalla annettava kyseiselle yritykselle kohtuullinen tilaisuus ilmaista kantansa ehtojen soveltamisesta ja korjata mahdolliset rikkomukset yhden kuukauden kuluessa siitä, kun kansallinen sääntelyviranomainen on puuttunut asiaan. Jos kyseinen yritys korjaa rikkomukset, kansallisen sääntelyviranomaisen on kahden kuukauden kuluessa siitä, kun se on ensiksi puuttunut asiaan kumottava päätöksensä tai muutettava sitä aiheellisella tavalla, ja ilmoitettava päätöksensä perustelut. Jos kyseinen yritys ei korjaa rikkomuksia, kansallisen sääntelyviranomaisen on kahden kuukauden kuluessa siitä, kun se ensiksi puuttui asiaan, vahvistettava päätöksensä ja ilmoitettava päätöksensä perustelut. Päätös on ilmoitettava kyseiselle yritykselle viikon kuluessa päätöksen tekemisestä. Jäsenvaltioiden on säädettävä menettelystä muutoksen hakemiseksi tällaiseen päätökseen kansallisesta sääntelyviranomaisesta riippumattomalta toimielimeltä.4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiin valtuutuksiin liittyviä menettelyjä koskevat tiedot julkaistaan aiheellisella tavalla kyseisten tietojen saattamiseksi helposti saataville. Asianomaisen jäsenvaltion on viitattava kyseisen tiedon julkaisemiseen virallisessa lehdessään ja Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.6 artikla Yleisiin valtuutuksiin liittyvistä menettelyistä perittävät maksut Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valtuutusmenettelyjen osana yrityksiltä perittävillä maksuilla on ainoastaan tarkoitus kattaa sovellettavan yleisen valtuutuksen myöntämisestä, käsittelystä, valvonnasta ja täytäntöönpanosta aiheutuvat hallinnolliset kulut, sanotun kuitenkaan rajoittamatta liitteen mukaisia yleispalvelun tarjoamiseen liittyviä maksuja. Näitä maksuja koskevat tiedot on julkaistava asianmukaisella ja riittävän yksityiskohtaisella tavalla, jotta ne ovat helposti saatavilla.III JAKSO YKSITTÄISET TOIMILUVAT 7 artikla Soveltamisala 1. Jäsenvaltiot voivat myöntää yksittäisiä toimilupia ainoastaan:a) radiotaajuuksien tai numeroiden käytön sallimiseksi luvanhaltijalle;b) erityisoikeuksien antamiseksi luvanhaltijalle yleisen tai yksityisen maa-alueen käyttöön;c) sellaisten velvollisuuksien ja vaatimusten määräämiseksi luvanhaltijalle, jotka liittyvät yleisesti saatavilla olevien telepalvelujen ja/tai yleisten televerkkojen pakolliseen tarjoamiseen mukaan lukien yleispalvelujen tarjoamiseen liittyvän lainsäädännön mukaiset velvollisuudet ja avoimen verkon tarjoamiseen liittyvät muut velvollisuudet;d) erityisvelvollisuuksien määräämiseen luvanhaltijalle yhteisön kilpailusääntöjen mukaisesti, jos luvanhaltijalla on merkittävä markkina-asema, sellaisena kuin se on määritelty yhteenliittämisdirektiivin 4 artiklan 3 kohdassa liittyen yleisten televerkkojen ja yleisesti saatavilla olevien telepalvelujen tarjoamiseen.2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, yleisesti saatavilla olevien puhelinliikennepalvelujen tarjoamista, yleisten televerkkojen samoin kuin muiden radiotaajuuksia käyttävien verkkojen perustamista ja tarjoamista varten voidaan edellyttää yksittäistä toimilupaa.8 artikla Yksittäisiin toimilupiin liitettävät ehdot 1. Ne ehdot, jotka yleisiin valtuutuksiin liittyvien ehtojen lisäksi voidaan, kun siihen on perusteltua aihetta, liittää yksittäisiin toimilupiin, esitetään liitteen 2 ja 4 kohdassa.Edellä tarkoitetut ehdot voivat koskea ainoastaan tilanteita, joissa yksittäisen toimiluvan myöntämiseen on perusteltua aihetta ja jotka määritellään 7 artiklassa.2. Jäsenvaltiot voivat sisällyttää sovellettavien yleisten valtuutusten ehtoja yksittäiseen toimilupaan liittämällä liitteessä esitettyjä ehtoja yksittäiseen toimilupaan.Yleisten valtuutusten nojalla annettuja oikeuksia ja yleisiin valtuutuksiin liitettyjä ehtoja ei saa rajoittaa tai täydentää yksittäisen toimiluvan myöntämisellä, paitsi puolueettomasti perustelluissa tapauksissa ja oikeasuhtaisella tavalla yleispalvelun tarjoamiseen liittyvien velvollisuuksien ja/tai merkittävän markkina-aseman valvonnan, tai vertailevan tarjouskilpailun aikana esitettyjä tarjouksia vastaavien velvollisuuksien huomioon ottamiseksi.3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yksittäisiin toimilupiin liitettäviä ehtoja koskevat tiedot julkaistaan aiheellisella tavalla tietojen saattamiseksi helposti saataville, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 20 artikan soveltamista. Sen jäsenvaltion, jota asia koskee, on viitattava kyseisen tiedon julkaisemiseen virallisessa lehdessään ja Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4. Jäsenvaltiot voivat muuttaa yksittäiseen toimilupaan liitettyjä ehtoja puolueettomasti perustelluissa tapauksissa ja oikeasuhtaisella tavalla. Jäsenvaltioiden on näin tehdessään ilmoitettava aikomuksestaan asiaankuuluvalla tavalla ja annettava asianomaisille mahdollisuus ilmaista kantansa ehdotettuihin muutoksiin.9 artikla Yksittäisten toimilupien myöntämismenettelyt 1. Kun jäsenvaltio myöntää yksittäisiä toimilupia, sen on varmistettava, että yksittäisiin toimilupiin liittyviä menettelyjä koskevat tiedot julkaistaan aiheellisella tavalla näiden tietojen saattamiseksi helposti saataville.Asianomaisen jäsenvaltion on viitattava kyseisen tiedon julkaisemiseen virallisessa lehdessään ja Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.2. Kun jäsenvaltio aikoo myöntää yksittäisiä toimilupia, sen on- myönnettävä yksittäiset toimiluvat julkisen, ketään syrjimättömän ja avoimen menettelyn mukaisesti, ja tätä varten sovelletaan kaikkiin hakijoihin samoja menettelyjä, jollei ole perusteltua aihetta poiketa tästä, ja- asetettava kohtuulliset määräajat ja muun muassa ilmoitettava hakemusta koskevasta päätöksestä hakijalle mahdollisimman pian, kuitenkin viimeistään kuuden viikon kuluttua hakemuksen vastaanottamisesta. Tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annetuissa säännöksissä jäsenvaltiot voivat pidentää tätä määräaikaa neljään kuukauteen saakka puolueettomasti perustelluissa tapauksissa, jotka on määritelty täsmällisesti kyseisissä säännöksissä. Jos kyse on erityisesti vertailevasta tarjousmenettelystä, jäsenvaltiot voivat pidentää tätä määräaikaa vielä enintään neljällä kuukaudella. Nämä määräajat eivät rajoita soveltuvien kansainväliseen taajuuksien ja satelliittien yhteensovittamiseen liittyvien kansainvälisten sopimusten noudattamista.3. Yrityksellä, joka täyttää jäsenvaltioiden tämän direktiivin asiaa koskevien säännösten mukaisesti päättämät ja julkaisemat ehdot, on oikeus saada yksittäinen toimilupa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan 1 kohdan soveltamista. Kansallinen sääntelyviranomainen voi kuitenkin kieltäytyä myöntämästä yritykselle yksittäistä toimilupaa, jos sitä hakeva yritys ei anna niitä tietoja, joita voidaan kohtuudella vaatia sen osoittamiseksi, että se täyttää tämän direktiivin asiaa koskevien säännösten mukaisesti määrätyt ehdot.4. Jos yksittäisen toimiluvan haltija ei noudata jotain tämän direktiivin asiaa koskevien säännösten mukaisesti toimiluvassa esitettyä ehtoa, kansallinen sääntelyviranomainen voi peruuttaa, muuttaa tai peruuttaa määräajaksi yksittäisen toimiluvan tai määrätä oikeasuhtaisia erityistoimenpiteitä ehdon noudattamisen varmistamiseksi. Kansallisen sääntelyviranomaisen on samalla annettava asianomaiselle yritykselle kohtuullinen tilaisuus ilmaista kantansa ehtojen soveltamisesta ja korjata mahdolliset rikkomukset yhden kuukauden kuluessa alkaen kansallisen sääntelyviranomaisen puuttumisesta asiaan, paitsi jos kyseessä on toistuvat rikkomukset, jolloin kansallinen sääntelyviranomainen voi välittömästi toteuttaa aiheelliset toimenpiteet. Jos kyseinen yritys korjaa rikkomukset, kansallisen sääntelyviranomaisen on kahden kuukauden kuluessa siitä, kun se ensiksi puuttui asiaan, kumottava päätöksensä tai aiheellisesti muutettava sitä ja ilmoitettava päätöksensä perustelut. Jos kyseinen yritys ei korjaa rikkomuksia, kansallisen sääntelyviranomaisen on kahden kuukauden kuluessa siitä, kun se ensiksi puuttui asiaan, vahvistettava päätöksensä ja ilmoitettava päätöksensä perustelut. Päätöksestä on ilmoitettava kyseiselle yritykselle viikon kuluessa päätöksen tekemisestä. Jäsenvaltioiden on säädettävä menettelystä muutoksen hakemiseksi tällaiseen päätökseen kansallisesta sääntelyviranomaisesta riippumattomalta toimielimeltä.5. Siinä tapauksessa, että radiotaajuuksia käyttävän televerkon ja muiden teknisten järjestelmien välillä esiintyy häirintää, kansallinen sääntelyviranomainen voi toteuttaa välittömästi toimenpiteet tämän ongelman ratkaisemiseksi. Tällaisessa tapauksessa kyseiselle yritykselle on annettava sen jälkeen kohtuullinen tilaisuus ilmaista kantansa ja ehdottaa mahdollisia ratkaisuja häirinnän poistamiseksi.6. Jäsenvaltioiden, jotka kieltäytyvät myöntämästä yksittäistä toimilupaa tai jotka peruuttavat, muuttavat tai peruuttavat määräajaksi yksittäisen toimiluvan, on ilmoitettava päätöksensä perustelut kyseiselle yritykselle. Jäsenvaltioiden on säädettävä aiheellisesta menettelystä muutoksen hakemiseksi edellä mainittuihin kieltäytymisiin, peruuttamisiin, muutoksiin tai määräajaksi peruuttamisiin kansallisesta sääntelyviranomaisesta riippumattomalta toimielimeltä.10 artikla Yksittäisten toimilupien määrän rajoittaminen 1. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa jollekin telepalveluluokalle ja televiestintäinfrastruktuurin perustamiselle ja/tai käyttämiselle myönnettävien yksittäisten toimilupien määrää ainoastaan siltä osin kuin se on tarpeen radiotaajuuksien tehokkaan hyödyntämisen varmistamiseksi, tai siksi ajaksi, joka on tarpeen riittävän numeromäärän tarjoamisen varmistamiseksi yhteisön oikeuden mukaisesti.2. Jos jäsenvaltio aikoo rajoittaa myönnettävien yksittäisten toimilupien määrää 1 kohdan mukaisesti, sen on- korostettava asianmukaisella tavalla tarvetta tarjota käyttäjille mahdollisimman suuri hyöty ja helpottaa kilpailun kehittymistä,- annettava kaikille asianosaisille mahdollisuus ilmaista kantansa rajoitusten osalta,- julkaistava päätöksensä rajoittaa yksittäisten toimilupien määrää ja ilmoitettava päätöksensä perustelut,- tarkasteltava rajoituksia uudelleen kohtuullisin väliajoin,- järjestettävä mahdollisuus hakea toimilupia.3. Jäsenvaltioiden on myönnettävä yksittäiset toimiluvat puolueettomien, ketään syrjimättömien yksityiskohtaisten, avoimien, oikeasuhtaisten valintaperusteiden perusteella. Kaikissa valinnoissa on asianmukaisella tavalla korostettava tarvetta tehdä kilpailun kehittyminen helpommaksi ja tarjota käyttäjille mahdollisimman suuri hyöty.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valintaperusteita koskevat tiedot julkaistaan etukäteen aiheellisella tavalla niiden saattamiseksi helposti saataville. Asianomaisen jäsenvaltion on viitattava kyseisen tiedon julkaisemiseen virallisessa lehdessään.4. Kun jäsenvaltio omasta aloitteestaan tai joltakin yritykseltä saamansa pyynnön johdosta joko tämän direktiivin voimaantuloajankohtana tai sen jälkeen katsoo, että yksittäisten toimilupien määrää voidaan lisätä, sen on julkaistava tämä tieto ja järjestettävä mahdollisuus toimilupien hakemiseen.11 artikla Yksittäisistä toimiluvista perittävät maksut 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että osana valtuutusmenettelyä yrityksille määrättävillä maksuilla pyritään ainoastaan kattamaan sovellettavan yksittäisen toimiluvan myöntämisestä, käsittelystä, valvonnasta ja toimeenpanosta aiheutuvat hallinnolliset kulut. Yksittäistä toimilupaa koskevien maksujen on oltava suhteessa tehtyyn työhön ja ne on julkaistava aiheellisella ja riittävän yksityiskohtaisella tavalla niiden saattamiseksi helposti saataville.2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat, jos käytettävät voimavarat ovat niukat, sallia, että niiden kansalliset sääntelyviranomaiset perivät maksuja, joilla pyritään varmistamaan näiden voimavarojen mahdollisimman tehokas käyttö. Näiden maksujen on oltava ketään syrjimättömiä ja niissä on erityisesti otettava huomioon tarve edistää uusien palvelujen ja kilpailun kehittymistä.IV JAKSO TELEPALVELUJEN TARJOAMINEN KAIKKIALLA YHTEISÖSSÄ 12 artikla Yhdenmukaistaminen 1. Yleisiin valtuutuksiin ja yleisiin valtuutusmenettelyihin liittyvät ehdot on tarvittaessa yhdenmukaistettava.Näiden ehtojen ja menettelyjen yhdenmukaistamisella pyritään kehittämään sellainen mahdollisimman vaivaton järjestelmä, jonka avulla voidaan varmistaa tämän direktiivin säännösten noudattamisen, erityisesti sen 3, 4 ja 5 artiklan sekä liitteen 1, 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen asiaa koskevien olennaisten vaatimusten ja muiden yleistä etua koskevien vaatimusten noudattaminen.Yhdenmukaistamisella on myös pyrittävä tasapainottamaan luvanhaltijayritysten oikeudet ja velvollisuudet.2. Komissio myöntää 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen valtuuksia Euroopan telehallintojen neuvottelukunnalle (CEPT)/Euroopan televiestinnän sääntelykomitealle (ECTRA), CEPT/Euroopan radioviestintäkomitealle (ERC) tai muille kyseeseen tuleville yhdenmukaistamiselimille. Näissä valtuuksissa on määriteltävä suoritettavat tehtävät ja yhdenmukaistettavien yleisten valtuutusten luokat sekä asetettava aikataulu yhdenmukaistettujen ehtojen ja menettelyjen valmistelulle.3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun toiminnan tuloksena ja rajoittamatta 7 artiklan soveltamista on 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tehtävä päätös, jossa todetaan yhdenmukaistetun yleisen valtuutuksen sovellettavuus.13 artikla Keskitetty menettely 1. Komissio toteuttaa tarvittaessa ja yhdessä CETP/ECTRAn ja CEPT/ERC:n kanssa toimenpiteet keskitetyn menettelyn tarjoamiseksi yksittäisiä toimilupia varten sekä yleisten valtuutusten osalta ilmoitusmenettelyjä varten, mukaan lukien asianmukaiset järjestelyt menettelyn hallintoa varten, 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Menettelyä koskevat tiedot julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.2. Keskitetyn menettelyn on oltava seuraavien edellytysten mukaisia:a) keskitetyn menettelyn on oltava avoin kaikille yrityksille, jotka haluavat tarjota telepalveluja yhteisössä;b) hakemusten ja/tai ilmoitusten jättämiseen on tarjottava mahdollisuus, ja on nimettävä yksi tai useampi elin, jolle hakemukset ja/tai ilmoitukset voidaan toimittaa;c) yksittäisten toimilupien osalta hakemuksen vastaanottaneen elimen on siirrettävä hakemus (hakemukset) asianomaisille kansallisille sääntelyviranomaisille seitsemän työpäivän kuluessa niiden virallisesta vastaanottamisesta.Yleisten valtuutusten osalta ilmoituksen vastaanottaneen elimen on toimitettava ilmoitus (ilmoitukset) asianomaisille kansallisille sääntelyviranomaisille kahden työpäivän kuluessa ilmoituksen virallisesta vastaanottamisesta;d) yksittäisten toimilupien osalta kyseisten kansallisten sääntelyviranomaisten on päätettävä luvan myöntämisestä 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen kuluessa; niiden on ilmoitettava päätöksestä sekä hakijalle että hakemuksen vastaanottaneelle elimelle tai elimille viikon kuluessa päätöksen tekemisestä.Yleisten valtuutusten osalta kansallisten sääntelyviranomaisten on noudatettava 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua määräaikaa;e) keskitettyä menettelyä käyttäen tehtyihin yksittäisten toimilupien hakemuksiin sovelletaan 9 artiklaa ja ilmoituksiin 5 artiklaa;f) hakemuksia ja/tai ilmoituksia vastaanottavien elinten on annettava vuosittain komissiolle kertomus keskitetyn menettelyn toiminnasta, mukaan lukien tiedot evätyistä hakemuksista ja ilmoituksia koskevista vastustamisista;g) keskitetyn menettelyn osapuolina olevien elinten on sitouduttava noudattamaan 20 artiklassa säädettyä luottamuksellisuuden tasoa.V JAKSO TOIMILUPAKOMITEA 14 artikla Toimilupakomitean perustaminen Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja. Komiteaa kutsutaan toimilupakomiteaksi, jäljempänä `komitea`.15 artikla Tietojen vaihto Komissio ilmoittaa tarvittaessa komitealle teleorganisaatioiden, käyttäjien, kuluttajien, valmistajien, palvelujen tarjoajien ja ammattiyhdistysten edustajien kanssa käytyjen säännöllisten neuvottelujen tuloksista.Komitean on lisäksi yhteisön telepolitiikan huomioon ottaen edistettävä jäsenvaltioiden välistä sekä jäsenvaltioiden ja komission välistä tietojen vaihtoa myönnettäviin telepalveluvaltuutuksiin liittyvien sääntelytoimien tilanteesta ja kehityksestä.16 artikla Komiteamenettely I (12*)Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan.Komission on, niin suurelta osin kuin mahdollista, otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava komitealle, millä tavoin sen lausunto on otettu huomioon.17 artikla Komiteamenettely II b (13*) Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa:- komissio lykkää päättämiensä toimenpiteiden soveltamista kolmella kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä;- neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa.VI JAKSO YLEISET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET 18 artikla Kolmannet maat 1. Jäsenvaltiot voivat ilmoittaa komissiolle kaikista tietoonsa tulleista yleisistä oikeudellisista tai tosiasiallisista vaikeuksista, joita yhteisön piirissä toimivilla organisaatioilla on ollut valtuutusten saannissa ja valtuutusten nojalla toimimisessa kolmansissa maissa.2. Jos komissiolle ilmoitetaan tällaisista vaikeuksista, se voi tarvittaessa tehdä neuvostolle ehdotuksia asianmukaisten neuvotteluvaltuuksien saamiseksi, jotta yhteisön piirissä tomiville organisaatioille saataisiin vertailukelpoiset oikeudet kyseisissä kolmansissa maissa. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.3. Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti toteutetut toimenpiteet eivät rajoita asiaa koskeviin kansainvälisiin sopimuksiin perustuvia yhteisön ja jäsenvaltioiden velvoitteita.19 artikla Uudet palvelut Jos jonkin telepalvelun tarjoaminen ei vielä kuulu yleisen valtuutuksen piiriin ja jos kyseistä palvelua ja/tai verkkoa ei voida tarjota ilman valtuutusta, jäsenvaltioiden on kuuden viikon kuluessa siitä, kun ne ovat vastaanottaneet hakemuksen, vahvistettava väliaikaiset ehdot, joiden mukaisesti yritys voi alkaa tarjota palveluja tai hylättävä hakemus, ja ilmoitettava kyseiselle yritykselle hylkäämisen perustelut, sanotun kuitenkaan rajoittamatta II ja III jakson säännösten soveltamista. Jäsenvaltioiden on mahdollisimman pian tämän jälkeen vahvistettava lopulliset ehdot tai sallittava kyseisen palvelun tarjoaminen ilman valtuutusta tai perusteltava mahdollinen kieltäytyminen. Jäsenvaltioiden on säädettävä aiheellisesta menettelystä muutoksen hakemiseksi kansallisesta sääntelyviranomaisesta riippumattomalta toimielimeltä väliaikaisten tai lopullisten ehtojen vahvistamisesta kieltäytymiseen, hakemuksen hylkäämiseen tai kyseisen palvelun tarjoamisen sallimista ilman valtuutusta koskevaan kieltäytymiseen.20 artikla Luottamuksellisuus 1. Kansalliset sääntelyviranomaiset eivät saa ilmaista mitään salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja, varsinkaan yrityksiä, niiden liikesuhteita tai kustannustekijöitä koskevia tietoja.2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei rajoita kansallisten sääntelyviranomaisten oikeutta ilmaista tietoja silloin, kun se on olennaisen tärkeää viranomaisille kuuluvien velvollisuuksien hoitamiseksi, missä tapauksessa tietojen on oltava oikeausuhtaista, ja siinä on otettava huomioon yritysten oikeutetut edut niiden liikesalaisuuksien suojelemisessa.3. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei estä sellaisten toimilupaehtoja koskevien tietojen julkaisemista, joihin ei sisälly luottamuksellisia tietoja.21 artikla Ilmoittaminen 1. Direktiivin 90/388/ETY mukaisesti vaadittujen tietojen lisäksi jäsenvaltioiden on annettava komissiolle seuraavat tiedot:- kansallisten valtuutusten myöntämiseen valtuutettujen kansallisten viranomaisten ja elinten nimet ja osoitteet,- kansallisia valtuutusjärjestelmiä koskevat tiedot.2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 1 kohdan mukaisesti annetuissa tiedoissa tapahtuneista muutoksista kuukauden kuluessa siitä kun muutos tuli voimaan.22 artikla Direktiivin voimaantulopäivänä voimassa olevat valtuutukset 1. Jäsenvaltioiden on pyrittävä kaikin tavoin saattamaan tämän direktiivin voimaantulopäivänä voimassa olevat valtuutukset tämän direktiivin säännösten mukaisiksi 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä.2. Jos tämän direktiivin säännösten soveltamisesta seuraa voimassa olevien valtuutusehtojen muutoksia, jäsenvaltiot voivat jatkaa ehtojen voimassaoloaikaa, lukuun ottamatta yhteisön oikeuden nojalla lopetettuja tai lopetettavia erityis- tai yksinoikeuksia luvanhaltijalle antavia ehtoja edellyttäen, että tämä voidaan toteuttaa vaikuttamatta muiden yritysten yhteisön oikeuden, mukaan lukien tämä direktiivi, mukaisiin oikeuksiin. Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tätä varten toteutettavista toimista ja niiden perusteista.3. Tämän direktiivin voimaantulopäivänä voimassa oleviin valtuutuksiin sisältyvät velvoitteet, joita ei ole saatettu tämän direktiivin säännösten mukaisiksi 1 päivään tammikuuta 1999 mennessä, lakkaavat olemasta voimassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan säännösten soveltamista.Komissio voi, kun siihen on perusteltua aihetta, jäsenvaltion pyynnöstä tämän osalta lykätä tätä päivämäärää.23 artikla Tarkistusmenettelyt Komissio laatii 1 päivään tammikuuta 2000 mennessä kertomuksen siihen mahdollisesti liittyvine uutta lainsäädäntöä koskevine ehdotuksineen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Kertomus sisältää saatuihin kokemuksiin perustuvan arvion tarpeesta kehittää edelleen sääntelyrakenteita valtuutusten osalta, erityisesti menettelyjen yhdenmukaistamisen ja yksittäisten toimilupien soveltamisalan osalta sekä, yhdenmukaistamista koskevien muiden näkökohtien ja Euroopan laajuisten palvelujen ja verkkojen osalta. Kertomuksessa on myös ehdotuksia televiestintää koskevaan yhteisön lainsäädäntöön sisältyvien eri komiteoiden yhdistämisestä. Kertomuksessa käsitellään myös muutoksia, jotka ovat mahdollisesti tarpeen liitteiden mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen ja aiheellisiin käytännön menettelyihin samoin kuin 7 artiklan 2 kohdan mukauttamiseksi.24 artikla Lykkäys Niille 22 päivänä heinäkuuta 1993 ja 22 päivänä joulukuuta 1994 annetuissa neuvoston päätöslauselmissa yksilöidyille jäsenvaltioille, joiden osalta televiestinnän vapauttamista varten määrättyä siirtymäaikaa on pidennetty, myönnetään lykkäystä 3 artiklan 3 kohdassa, 7 ja 9 artiklassa, 10 artiklan 1 kohdassa sekä 12, 13 ja 22 artiklassa säädettyjen velvollisuuksien osalta niin pitkäksi aikaa ja siltä osin, kuin ne käyttävät hyväkseen näitä siirtymäaikoja. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle aikomuksestaan käyttää niitä hyväkseen.25 artikla Täytäntöönpano Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viipymättä ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.26 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.27 artikla Osoittaminen Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 10 päivänä huhtikuuta 1997.Euroopan parlamentin puolestaJ. M. GIL-ROBLESPuhemiesNeuvoston puolestaA. VAN DOK VAN WEELEPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 90, 27.3.1996, s. 5 ja EYVL N:o C 291, 4.10.1996, s. 12.(2) EYVL N:o C 204, 15.7.1996. s. 17.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 22. toukokuuta 1996 (EYVL N:o C 166, 10.6.1996, s. 78), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 9. joulukuuta 1996 (EYVL N:o C 41, 10.2.1997, s. 48), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 20. helmikuuta 1997 (EYVL N:o C 88, 17.3.1997) sekä neuvoston päätös tehty 6. maaliskuuta 1997.(4) EYVL N:o C 213, 6.8.1993, s. 1.(5) EYVL N:o C 379, 31.12.1994, s. 4.(6) EYVL N:o C 150, 31.5.1993, s. 39.(7) EYVL N:o C 109, 1.5.1995, s. 310.(8) EYVL N:o C 151, 19.6.1995, s. 479.(9) EYVL N:o C 258, 3.10.1995, s. 1.(10) EYVL N:o L 192, 24.7.1990, s. 10, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/19/EY (EYVL N:o L 74, 22.3.1996, s. 13).(11) EYVL N:o L 192, 24.7.1990, s. 1.(12*) Menettelystä komissiolle annettua täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 13 päivänä heinäkuuta 1987 annettu neuvoston päätös 87/373/ETY (EYVL N:o 197, 18.7.1987, s. 33).LIITE EHDOT, JOITA VOIDAAN LIITTÄÄ VALTUUTUKSIIN1. Kaikkien valtuutuksiin liitettävien ehtojen on oltava perustamissopimuksen kilpailusääntöjen mukaisia.2. Ehdot, joita voidaan aiheellisin perustein ja oikeasuhtaisuuden periaatetta noudattaen liittää kaikkiin valtuutuksiin2.1. Ehdot, joiden tarkoitus on varmistaa asiaa koskevien olennaisten vaatimusten noudattaminen2.2. Ehdot sellaisten tietojen antamiselle, joita voidaan kohtuullisesti vaatia sen varmistamiseksi, että sovellettavia ehtoja noudatetaan, ja joita tarvitaan tilastollisiin tarkoituksiin2.3. Ehdot, joiden tarkoituksena on estää kilpailun vastainen toiminta telemarkkinoilla, mukaan lukien toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tariffit ovat ketään syrjimättömiä ja että ne eivät vääristä kilpailua2.4. Ehdot, jotka liittyvät numerointikapasiteetin tehokkaaseen käyttöön3. Erityisehdot, jotka voidaan, kun siihen on perusteltua aihetta ja oikeasuhtaisuuden periaatetta noudattaen, liittää yleisiin valtuutuksiin, jotka koskevat yleisesti saatavilla olevien telepalvelujen tarjoamista ja näiden palvelujen tarjoamiseksi käytettäviä yleisiä televerkkoja3.1. Käyttäjien ja tilaajien suojaan liittyvät ehdot, jotka koskevat erityisesti:- vakiomuotoisen tilaussopimuksen hyväksyttämistä ennakkoon kansallisilla sääntelyviranomaisilla,- eriteltyä ja tarkkaa laskutuspalvelua,- riitojen ratkaisumenettelyn tarjoamista,- verkkoon pääsyä koskeviin ehtoihin tulleiden muutosten julkaisemista ja riittävää tiedottamista niistä, mukaan lukien tariffit, palvelutaso ja palvelun saatavuus3.2. Osallistuminen yleispalveluista aiheutuviin kuluihin yhteisön oikeuden mukaisesti3.3. Yleisten puhelinluettelopalvelujen tarjoamiseksi tarvittavien asiakastietokannoissa olevien tietojen luovuttaminen3.4. Hätäpalvelujen tarjoaminen3.5. Vammaisille tarkoitetut erityisjärjestelyt3.6. Verkkojen yhteenliittämistä ja palvelujen yhteentoimivuutta koskevat ehdot televiestinnän yhteenliittämistä koskevan direktiivin ja yhteisön oikeuden mukaisten velvoitteiden mukaisesti4. Erityisehdot, joita voidaan, kun siihen on perusteltua aihetta ja oikeasuhtaisuuden periaatetta noudattaen mahdollisesti liittää yksittäisiin toimilupiin4.1. Numerointioikeuksien myöntämiseen liittyvät erityisehdot (kansallisten numerointisuunnitelmien noudattaminen)4.2. Radiotaajuuksien tehokkaaseen käyttöön ja hallintaan liittyvät erityisehdot4.3. Ympäristöön liittyvät sekä kaupunki- ja maaseutusuunnittelun erityisvaatimukset, mukaan lukien ehdot yleisessä tai yksityisessä omistuksessa olevien maa-alueiden käytön sallimiselle sekä ehdot rinnakkain sijoittamiselle ja järjestelmien jakamiselle4.4. Enimmäisvoimassaoloaika, joka ei saa olla kohtuuttoman lyhyt, erityisesti radiotaajuuksien tai numeroiden tehokkaan käytön varmistamiseksi tai julkisessa tai yksityisessä omistuksessa olevien maa-alueiden käytön sallimiseksi, tämän rajoittamatta lupien lopullista tai tilapäistä peruuttamista koskevien muiden säännösten soveltamista4.5. Yleispalveluvelvoitteiden täyttäminen televiestinnän yhteenliittämisdirektiivin ja avoimen verkon tarjoamiseen (ONP) soveltamisesta pientaajuuspuheviestitykseen 13 päivänä joulukuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/62/EY (1) mukaisesti4.6. Ehdot, joita sovelletaan jäsenvaltioiden televiestinnän yhteenliittämisdirektiivin mukaisesti ilmoittamiin merkittävässä markkina-asemassa oleviin operaattoreihin ja joiden tarkoituksena on varmistaa televiestinnän yhteenliittäminen tai merkittävän markkina-aseman valvonta4.7. Omistusta koskevat tiedot, yhteisön oikeuden tai Euroopan yhteisöllä kolmansia maita kohtaan olevien velvoitteiden mukaisesti4.8. Palvelun tai verkon laatuun, saatavuuteen ja pysyvyyteen kohdistuvat vaatimukset, mukaan lukien hakijan rahoitukselliset, hallinnolliset ja tekniset valmiudet sekä toiminnan harjoittamisen vähimmäiskeston määrittämistä koskevat ehdot, mukaan lukien tarvittaessa ja yhteisön oikeuden mukaisesti yleisesti saatavilla olevien telepalvelujen ja yleisten televerkkojen pakollinen tarjoaminen4.9. Kiinteiden johtojen tarjoamiseen liittyvät erityisehdot avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin johtoihin 5 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/44/ETY (2) mukaisesti.Luetelluilla ehdoilla ei rajoiteta:- muita kuin nimenomaan televiestinnän alaa koskevia oikeudellisia ehtoja, eikä- toimenpiteitä, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet perustamissopimuksessa, erityisesti sen 36 ja 56 artiklassa tunnustettujen yleistä etua koskevien vaatimusten mukaisesti, erityisesti liittyen julkiseen moraaliin, yleiseen turvallisuuteen, mukaan lukien rikollisen toiminnan tutkinta, sekä yleiseen järjestykseen.(1) EYVL N:o L 321, 30.12.1995, s. 6.(2) EYVL N:o L 165, 19.6.1992, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission päätöksellä 94/439/EY (EYVL N:o L 181, 15.7.1994, s. 40).


Avis juridique important

|

31998L0058

Neuvoston direktiivi 98/58/EY, annettu 20 päivänä heinäkuuta 1998, tuotantoeläinten suojelusta

Virallinen lehti nro L 221 , 08/08/1998 s. 0023 - 0027

NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/58/EY,annettu 20 päivänä heinäkuuta 1998,tuotantoeläinten suojelusta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettäkaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet tuotantoeläinten suojelua koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen, jäljempänä "yleissopimus"; myös yhteisö on päätöksellä 78/923/ETY (4) hyväksynyt tämän yleissopimuksen ja on tallettanut hyväksymiskirjansa,yhteisöllä on sopimuspuolena velvoite panna täytäntöön yleissopimuksen periaatteet,nämä periaatteet koskevat eläinten fysiologisia ja etologisia tarpeita vastaavia sekä saadun kokemuksen ja tieteellisen tiedon mukaisia eläinsuojia, ruokaa, vettä ja asianmukaista hoitoa koskevia määräyksiä,yhteisön olisi myös valvottava yleissopimuksen ja sen perusteella annettujen suositusten yhdenmukaista soveltamista sekä antaa tämän direktiivin soveltamista koskevia erityissääntöjä,Euroopan parlamentti on tuotantoeläinten hyvinvoinnin turvaavasta politiikasta 20 päivänä helmikuuta 1987 antamassaan päätöslauselmassaan (5) pyytänyt komissiota tekemään ehdotuksia yhteisön säännöiksi karjan pidon yleisistä näkökohdista, jajulistuksessa N:o 24, joka on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päätösasiakirjan liitteenä, kehotetaan Euroopan unionin toimielimiä ja jäsenvaltioita yhteisön lainsäädännön laatimisen ja täytäntöönpanon yhteydessä ottamaan erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan alalla täysimääräisesti huomioon eläinten hyvinvointia koskevat vaatimukset,kilpailuolosuhteita vääristävät erot ovat ristiriidassa eläinmarkkinoiden järjestelyn moitteettoman toiminnan kanssa,siten on tarpeen laatia tuotantoeläinten suojelua koskevat yhteiset vähimmäisvaatimukset tuotannon järkiperäisen kehittämisen takaamiseksi ja eläinmarkkinoiden järjestelyn helpottamiseksi; tätä varten olisi otettava huomioon eläinten hyvinvointia koskevat, jo olemassa olevat yhteisön säännöt, jaolisi suoritettava vertaileva tutkimus yhteisössä ja tietyissä kolmansissa maissa sovellettavien eläinten hyvinvointia koskevien säännösten välillä ja liitettävä siihen arvio siitä, millaisia aloitteita yhteisö voisi tulevaisuudessa tehdä kilpailun vääristymien poistamiseksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Tässä direktiivissä vahvistetaan tuotantoeläinten suojelun vähimmäisvaatimukset.2. Sitä ei sovelleta:a) luonnonmukaisessa ympäristössä eläviin eläimiin,b) kilpailuissa, näyttelyissä taikka kulttuuri- tai urheilutapahtumissa tai vastaavissa toiminnoissa käytettäviksi tarkoitettuihin eläimiin,c) koe-eläimiin ja laboratoriossa käytettäviin eläimiin,d) selkärangattomiin eläimiin.3. Tämän direktiivin säännöksillä ei rajoiteta yhteisön muiden, erityisesti direktiivien 88/166/ETY (6), 91/629/ETY (7) ja 91/630 ETY (8) sisältämien ja erityissäännösten soveltamista, joita sovelletaan edelleen.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1) "eläimellä" elintarvikkeiden, villan, nahan, turkisten tuotantoa varten tai muussa maataloustuotantotarkoituksessa kasvatettavaa tai pidettävää eläintä (mukaan luettuna kalat, matelijat ja sammakkoeläimet),2) "omistajalla" tai "pitäjällä" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on eläimistä vastuu tai jolla on eläimiä huollettavanaan pysyvästi tai väliaikaisesti,3) "toimivaltaisella viranomaisella" eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY (9) 2 artiklan 6 kohdan mukaista toimivaltaista viranomaista.3 artikla Jäsenvaltioiden on annettava säännökset, joiden nojalla eläinten omistajien tai pitäjien on toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet eläintensä hyvinvoinnin takaamiseksi ja sen varmistamiseksi, että eläimille ei aiheuteta tarpeetonta kipua, kärsimystä tai vahinkoa.4 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että olosuhteet, joissa eläimiä (kaloja, matelijoita ja sammakkoeläimiä lukuun ottamatta) kasvatetaan ja pidetään, ovat liitteessä annettujen säännösten mukaiset, ottaen huomioon eläinlajit ja niiden kehittyneisyyden asteen, mukautumiskyvyn ja kesyyntymisen sekä saadun kokemuksen ja tieteellisen tiedon mukaisesti niiden fysiologiset ja etologiset tarpeet.5 artikla 1. Komissio tekee tarvittaessa neuvostolle ehdotuksia, jotka ovat tarpeen tuotantoeläinten suojelua koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen ja, tieteellisen arvioinnin perusteella, tämän yleissopimuksen nojalla annettujen suositusten sekä muiden erityissääntöjen yhdenmukaiseksi soveltamiseksi.2. Komissio antaa lisäksi tämän direktiivin täytäntöönpanon jälkeen saadun kokemuksen pohjalta ja erityisesti 1 kohdassa tarkoitettujen säännösten sekä tekniikan ja tieteen kehittymisen osalta joka viides vuosi ja ensimmäisen kerran viiden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulopäivästä neuvostolle kertomuksen, jonka liitteenä on tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia, joissa otetaan huomioon kertomuksen päätelmät.3. Neuvosto tekee ratkaisunsa näistä ehdotuksista määräenemmistöllä.6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava säännökset, joiden nojalla toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä tarkastuksia siten, että tämän direktiivin säännösten noudattaminen varmistetaan. Nämä tarkastukset voidaan tehdä samanaikaisesti muissa tarkoituksissa tehtävien tarkastusten kanssa.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle jäljempänä 3 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti määritettävästä päivästä alkaen selvitys 1 kohdassa tarkoitetuista tarkastuksista. Komissio tekee näistä selvityksistä yhteenvedon pysyvälle eläinlääkintäkomitealle.3. Komissio toimittaa ennen 1 päivää heinäkuuta 1999 ja jäljempänä 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ehdotuksiaa) 1 kohdassa edellytettyjen tarkastusten, jab) 2 kohdassa tarkoitettujen selvitysten esittämistavan, sisällön ja toimitusvälien yhdenmukaistamiseksi.7 artikla 1. Komission eläinlääkintäasiantuntijat voivat, kun se tämän direktiivin vaatimusten yhdenmukaista soveltamista varten on tarpeen, yhdessä toimivaltaisten viranomaisten kanssaa) tarkastaa, että jäsenvaltiot noudattavat sanottuja vaatimuksia, jab) tehdä tarkastuksia paikan päällä varmistaakseen, että tarkastukset tehdään tämän direktiivin mukaisesti.2. Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus tehdään, on annettava komission eläinlääkintäasiantuntijoille kaikki se apu, joka on tarpeen heidän tehtäviensä suorittamiseksi. Tarkastusten tuloksista on keskusteltava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa ennen lopullisen kertomuksen laatimista ja jakamista.3. Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava kaikki toimenpiteet, jotka saattavat olla tarpeen tarkastuksen tulosten huomioon ottamiseksi.4. Tarvittaessa annetaan 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt tämän direktiivin soveltamiseksi.8 artikla 1. Komissio antaa ennen 30 päivää kesäkuuta 1999 neuvostolle kertomuksen- yhteisössä sovellettavien eläinten hyvinvointia koskevien säännösten ja yhteisöön tuovien kolmansien maiden vastaavien säännösten vertailusta,- mahdollisuudesta saada tässä direktiivissä vahvistetuille eläinten hyvinvointia koskeville periaatteille laajempi kansainvälinen hyväksyntä ja- siitä, missä määrin eläinten hyvinvointiin liittyviä yhteisön tavoitteita saatetaan rikkoa sellaisten kolmansien maiden, jotka eivät sovella vastaavia normeja, aiheuttaman kilpailun seurauksena.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun kertomukseen on liitettävä tarvittavat ehdotukset, joiden tarkoituksena on poistaa kilpailun vääristymät.9 artikla 1. Jos on noudatettava tässä artiklassa säädettyä menettelyä, komitean puheenjohtaja saattaa viipymättä asian direktiivillä 68/361/ETY (10) perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi joko omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä.2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos komitea ei ole antanut lausuntoa, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut komission ehdotuksen käsiteltäväkseen, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä ja panee ne välittömästi täytäntöön, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.10 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sekä niihin mahdollisesti liittyvät seuraamukset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999, jollei neuvosto 8 artiklassa tarkoitetun kertomuksen perusteella toisin päätä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin tuotantoeläinten suojelemiseksi perustamissopimuksen yleisten sääntöjen mukaisesti pitää voimassa tai soveltaa alueellaan 31 päivän joulukuuta 1999 jälkeen tämän direktiivin säännöksiä ankarampia säännöksiä. Niiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tällaisista toimenpiteistä.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.11 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä heinäkuuta 1998.Neuvoston puolestaW. MOLTERERPuheenjohtaja(1) EYVL C 156, 23.6.1992, s. 11(2) EYVL C 337, 21.12.1992, s. 225(3) EYVL C 332, 16.12.1992, s. 22(4) EYVL L 323, 17.11.1978, s. 12(5) EYVL C 76, 23.3.1987, s. 185(6) Neuvoston direktiivi 88/166/ETY, annettu 7 päivänä maaliskuuta 1988, yhteisön tuomioistuimen asiassa 131/86 antaman tuomion (häkeissä pidettävien munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista 25 päivänä maaliskuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/113/ETY julistaminen mitättömäksi) täytäntöönpanosta (EYVL L 74, 19.3.1988, s. 83).(7) Neuvoston direktiivi 91/629/ETY, annettu 19 päivänä marraskuuta 1991, vasikoiden suojelun vähimmäisvaatimuksista (EYVL L 340, 11.12.1991, s. 28), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/2/EY (EYVL L 25, 28.1.1997, s. 24).(8) Neuvoston direktiivi 91/630/ETY, annettu 19 päivänä marraskuuta 1991, sikojen suojelun vähimmäisvaatimuksista (EYVL L 340, 11.12.1991, s. 33).(9) EYVL L 224, 18.8.1990, s. 29, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/118/ETY (EYVL L 62, 15.3.1993, s. 49).(10) EYVL L 255, 18.10.1968, s. 23LIITE Henkilökunta 1. Eläimistä on oltava huolehtimassa riittävästi sellaista henkilökuntaa, jolla on asianmukaiset kyvyt, tiedot ja ammatillinen pätevyys.Tarkastukset 2. Kaikki sellaisissa kotieläinten tuotantojärjestelmissä pidettävät eläimet, joissa niiden hyvinvointi riippuu ihmisen tiiviistä huolenpidosta, on tarkastettava ainakin kerran päivässä. Muissa järjestelmissä kasvatettavat tai pidettävät eläimet on tarkastettava riittävän usein sen välttämiseksi, että eläimet joutuvat kärsimään.3. Saatavilla on oltava asianmukainen valaistus (kiinteä tai irrallinen), jotta eläimet voidaan tarkastaa perusteellisesti milloin tahansa.4. Jokainen sairaalta tai loukkaantuneelta vaikuttava eläin on viipymättä hoidettava asianmukaisella tavalla, ja jos hoito ei tehoa eläimeen, on mahdollisimman pian otettava yhteys eläinlääkäriin. Sairaat tai loukkaantuneet eläimet on tarvittaessa eristettävä sopiviin suojiin, joissa on asianmukainen, kuiva ja mukava makuupaikka.Rekisterin pitäminen 5. Eläinten omistajan tai pitäjän on pidettävä rekisteriä kaikesta annetusta lääkinnällisestä hoidosta ja kunkin tarkstuksen yhteydessä havaituista kuolleitten eläinten määristä.Jos vastaavat tiedot on vaadittu säilytettäviksi muita tarkoituksia varten, ne riittävät myös tämän direktiivin tarkoitusta varten.6. Näitä rekistereitä on säilytettävä vähintään kolmen vuoden ajan, ja niiden on oltava toimivaltaisen viranomaisen saatavilla tarkastusten yhteydessä tai kun tämä sitä muutoin pyytää.Liikkumavapaus 7. Eläimen vapautta liikkua sille ominaisella tavalla ottaen huomioon eläimen laji sekä saatu kokemus ja tieteellinen tieto, ei saa rajoittaa niin, että se aiheuttaa eläimelle tarpeetonta kärsimystä tai vahinkoa.Eläimen ollessa jatkuvasti tai säännöllisesti kytkettynä, kahlehdittuna tai eristettynä sillä on oltava tilaa sen verran kuin sen fysiologisten ja etologisten tarpeiden kannalta on saadun kokemuksen ja tieteellisen tiedon mukaisesti tarkoituksenmukaista.Rakennukset ja eläinsuojat 8. Eläinsuojien ja erityisesti sellaisten karsinoiden ja varusteiden rakentamiseen käytettävät materiaalit, joihin eläimet saattavat olla kosketuksissa, eivät saa vahingoittaa eläimiä, ja ne on voitava puhdistaa ja desinfioida perusteellisesti.9. Eläinsuojat ja niissä olevat eläinten kiinnittämiseen tarkoitetut varusteet on rakennettava ja pidettävä kunnossa siten, että niissä ei ole teräviä kuilmia tai ulkonemia, jotka voisivat aiheuttaa eläimille vamman.10. Ilman kierto, pölyisyys, lämpötila, ilman suhteellinen kosteus ja kaasupitoisuudet on pidettävä sellaisina, etteivät ne vahingoita eläimiä.11. Rakennuksissa pidettäviä eläimiä ei saa pitää jatkuvassa pimeydessä ja niille on annettava asianmukainen lepoaika ilman keinovalaistusta. Jos luonnonvalo ei riitä vastaamaan fysiologisia ja etologisia tarpeita, niille on järjestettävä asianmukainen keinovalaistus.Ulkona pidettävät eläimet 12. Ulkona pidettävät eläimet on tarpeen ja mahdollisuuksien mukaan suojattava huonoilta sääolosuhteilta, petoeläimiltä ja eläinten terveyteen kohdistuvilta vaaroilta.Automaattiset ja mekaaniset laitteet 13. Eläinten terveydelle ja hyvinvoinnille välttämättömät automaattiset tai mekaaniset laitteet on tarkastettava vähintään kerran päivässä. Jos niissä havaitaan vikoja, ne on korjattava viipymättä; jos tämä on mahdotonta, on toteutettava aiheelliset toimenpiteet eläinten terveyden ja hyvinvoinnin turvaamiseksi.Jos eläinten terveys ja hyvinvointi riippuu keinotekoisesta ilmanvaihtojärjestelmästä, olisi huolehdittava sellaisen asianmukaisen varajärjestelmän olemassaolosta, jolla taataan eläinten terveyden ja hyvinvoinnin edellyttämä riittävä ilmanvaihto, jos varsinainen järjestelmä ei toimi kunnolla, ja on järjestettävä hälytysjärjestelmä, joka varoittaa toimintahäiriöstä. Hälytysjärjestelmä on testattava säännöllisesti.Ravinto, vesi ja muut aineet 14. Hyvän terveydentilan säilyttämiseksi ja ravitsemustarpeen tyydyttämiseksi eläinten ruokavalion on oltava terveellinen, sen on oltava niiden iälle ja lajille sopiva sekä riittävä. Eläimille ei saa antaa ruokaa tai nestettä tavalla, joka aiheuttaa tarpeetonta kärsimystä tai vahinkoa, eikä ruoka tai neste saa sisältää aineita, jotka voivat aiheuttaa tarpeetonta kärsimystä tai vahinkoa.15. Eläinten on päästävä syömään niiden fysiologisia tarpeita vastaavin väliajoin.16. Eläinten saatavilla on oltava sopiva määrä tarpeeksi hyvälaatuista vettä, tai niiden on muilla tavoin voitava tyydyttää nestetarpeensa.17. Ruokinta- ja juottolaitteet on suunniteltava, rakennettava ja sijoitettava siten, että ravinnon ja veden saastumisen vaara ja eläinten välisestä kilpailusta mahdollisesti aiheutuvat haitalliset vaikutukset ovat mahdollisimman pienet.18. Eläimille ei saa antaa muita aineita, paitsi lääkinnällisistä tai ennaltaehkäisyyn liittyvistä syistä taikka sellaista eläintenhoidollista käsittelyä varten, joka on määritelty direktiivin 96/22/EY (1) 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa, ellei eläinten hyvinvointia koskevista tieteellisistä tutkimuksista tai saadusta kokemuksesta käy ilmi, että kyseinen aine ei vaikuta haitallisesti eläinten terveyteen tai hyvinvointiin.Typistykset 19. Ennen kuin direktiivin 5 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen on annettu typistyksiä koskevia erityissäännöksiä, sovelletaan perustamissopimuksen yleisiä sääntöjä noudattaen asiaa koskevia kansallisia säännöksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 91/630/ETY soveltamista.Kasvatusmenetelmät 20. Sellaisia luonnonmukaisia tai keinotekoisia kasvatusmenetelmiä, jotka aiheuttavat tai voivat aiheuttaa kärsimystä tai vammoja kyseisille eläimille, ei saa käyttää.Tämä säännös ei sulje pois menetelmien käyttöä, jotka saattavat aiheuttaa äärimmäisen vähäistä tai lyhytaikaista kärsimystä tai vastaavanlaista ja -kestoista vahinkoa, tai jotka saattavat vaatia toimia, joista ei todennäköisesti aiheudu pysyvää vahinkoa, jos kyseiset menetelmät on sallittu kansallisissa säännöksissä.21. Eläintä ei saa pitää tuotantoeläimenä, jollei sen perimän tai ilmiasun perusteella voida kohtuudella olettaa, että pitäminen ei vahingoita eläimen terveyttä tai hyvinvointia.(1) Neuvoston direktiivi 96/22/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3).


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi N:o 2008/34/EY, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2008 , sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta annetun direktiivin 2002/96/EY muuttamisesta komissiolle siirretyn täytäntöönpanovallan osalta

text:
               20.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 81/65

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI N:o 2008/34/EY,
   annettu 11 päivänä maaliskuuta 2008,
   sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta annetun direktiivin 2002/96/EY muuttamisesta komissiolle siirretyn täytäntöönpanovallan osalta
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/96/EY (3) säädetään, että tietyistä toimenpiteistä on päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (4) mukaisesti.

               (2)

               Päätöstä 1999/468/EY on muutettu päätöksellä 2006/512/EY, jolla otettiin käyttöön valvonnan käsittävä sääntelymenettely sellaisten laajakantoisten toimenpiteiden hyväksymiseksi, joiden tarkoituksena on muuttaa perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen annetun perussäädöksen muita kuin keskeisiä osia, myös kumoamalla joitakin niistä tai täydentämällä säädöstä lisäämällä siihen uusia muita kuin keskeisiä osia.

               (3)

               Päätökseen 2006/512/EY liittyvän Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission lausuman (5) mukaan valvonnan käsittävän sääntelymenettelyn soveltaminen jo voimassa oleviin perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisessa menettelyssä annettuihin säädöksiin edellyttää, että niitä mukautetaan niihin sovellettavia menettelyjä noudattaen.

               (4)

               Komissiolle olisi siirrettävä toimivalta mukauttaa liitteitä ja hyväksyä noudattamisen valvontaa koskevia sääntöjä. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa direktiivin 2002/96/EY muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

               (5)

               Koska komissio on vahvistanut 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut yksityiskohtaiset säännöt päätöksellä 2005/369/EY (6), on asianmukaista poistaa viittaus 13 päivänä elokuuta 2004 päättyneeseen määräaikaan.

               (6)

               Direktiivi 2002/96/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.

               (7)

               Koska direktiiviin 2002/96/EY tällä direktiivillä tehtävät muutokset ovat luonteeltaan teknisiä ja koskevat pelkästään komiteamenettelyä, jäsenvaltioiden ei tarvitse saattaa niitä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Sen vuoksi ei ole tarpeen antaa tätä koskevia säännöksiä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutokset
   Muutetaan direktiivi 2002/96/EY seuraavasti:

               1)

               Korvataan 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta seuraavasti:
               ”Liitteeseen II voidaan tehdä muutoksia sisällyttämällä siihen muita käsittelytekniikoita, joilla varmistetaan ainakin sama ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun taso. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

               2)

               Korvataan 7 artiklan 3 kohdan toinen alakohta seuraavasti:
               ”Vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaisesti valvotaan, että jäsenvaltiot noudattavat tämän artiklan 2 kohdassa vahvistettuja tavoitteita, mukaan lukien materiaaleja koskevat erittelyt. Tämä toimenpide, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

               3)

               Korvataan 13 artikla seuraavasti:
               ”13 artikla
               Mukauttaminen tieteen ja tekniikan kehitykseen
               Tehdään muutokset, jotka ovat tarpeen 7 artiklan 3 kohdan, liitteen I B (erityisesti kotitalouksien valaisimien, hehkulamppujen ja aurinkokennojen eli aurinkopaneelien mahdollista lisäämistä varten), liitteen II (erityisesti uusien teknisten ratkaisujen huomioon ottamiseksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromun käsittelyssä) sekä liitteiden III ja IV mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
               Komissio kuulee muun muassa sähkö- ja elektroniikkalaitteiden tuottajia, kierrättäjiä, käsittelijöitä sekä ympäristö-, työntekijä- ja kuluttajajärjestöjä ennen liitteiden muuttamista.”

               4)

               Korvataan 14 artiklan 3 kohta seuraavasti:
               ”3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.”

               5)

               Korvataan liitteessä II oleva 4 kohta seuraavasti:

                           ”4.

                           Komissio arvioi 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen mahdollisimman pian, onko matkapuhelinten painettuja piirilevyjä ja nestekidenäyttöjä koskevia kohtia syytä muuttaa.”

         2 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   3 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2008.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. LENARČIČ

      (1)  EUVL C 161, 13.7.2007, s. 45.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 11. heinäkuuta 2007 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 3. maaliskuuta 2008.

      (3)  EUVL L 37, 13.2.2003, s. 24. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/108/EY (EUVL L 345, 31.12.2003, s. 106).

      (4)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (5)  EUVL C 255, 21.10.2006, s. 1.

      (6)  Komission päätös 2005/369/EY, tehty 3 päivänä toukokuuta 2005, säännöistä sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/96/EY tavoitteiden noudattamisen valvonnasta jäsenvaltioissa ja tietojen toimittamismuodoista (EUVL L 119, 11.5.2005, s. 13).


title: Komission Direktiivi 2004/103/EY, annettu 7 päivänä lokakuuta 2004, neuvoston direktiivin 2000/29/EY liitteessä V olevassa B osassa mainituille kasveille, kasvituotteille ja muille tavaroille tehtävistä tunnistustarkastuksista ja kasvien terveystarkastuksista, jotka voidaan suorittaa muussa kuin siinä paikassa, jonka kautta tuotteet saapuvat yhteisöön, tai kyseisen paikan läheisyydessä, sekä tarkastusvaatimusten määrittelystä

text:
               12.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 313/16

         KOMISSION DIREKTIIVI 2004/103/EY,
   annettu 7 päivänä lokakuuta 2004,
   neuvoston direktiivin 2000/29/EY liitteessä V olevassa B osassa mainituille kasveille, kasvituotteille ja muille tavaroille tehtävistä tunnistustarkastuksista ja kasvien terveystarkastuksista, jotka voidaan suorittaa muussa kuin siinä paikassa, jonka kautta tuotteet saapuvat yhteisöön, tai kyseisen paikan läheisyydessä, sekä tarkastusvaatimusten määrittelystä
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/29/EY (1) ja erityisesti sen 13 c artiklan 2 kohdan d ja e alakohdan sekä 4 kohdan neljännen ja viidennen alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 2000/29/EY mukaisesti direktiivin liitteessä V olevassa B osassa mainituille kolmansista maista tuotaville kasveille, kasvituotteille ja muille tavaroille olisi periaatteessa tehtävä tunnistustarkastus ja kasvien terveystarkastus paikassa, jonka kautta ne saapuvat yhteisöön, tai kyseisen paikan läheisyydessä.

               (2)

               Jos kyseessä on muiden kuin yhteisötavaroiden passitus, kyseiset tunnistustarkastukset ja kasvien terveystarkastukset voidaan tehdä myös määräpaikan viranomaisten tiloissa tai niiden lähellä sijaitsevassa paikassa; tietyissä muissa tapauksissa tarkastukset voidaan suorittaa määräpaikassa, esimerkiksi jossain tuotantolaitoksessa, jos kasvien, kasvituotteiden tai muiden tavaroiden kuljetusten osalta esitetään erityiset takeet ja asiakirjat.

               (3)

               On tarpeen määritellä tapaukset, joissa tunnistustarkastukset ja kasvien terveystarkastukset voidaan suorittaa määräpaikassa.

               (4)

               Sen varmistamiseksi, ettei kuljetuksen aikana ilmene riskiä haitallisten organismien leviämisestä, olisi säädettävä kuljetusta koskevista säännöksistä tai erityisistä takeista ja asiakirjoista.

               (5)

               Tunnistustarkastusten ja kasvien terveystarkastusten suorittamiseksi olisi säädettävä teknisiä vaatimuksia koskevista vähimmäisehdoista, joita on sovellettava tarkastuksista määräpaikoissa vastaaviin toimivaltaisiin viranomaisiin, sekä varustuksesta, välineistä ja laitteista, joiden avulla kyseiset vastaavat viranomaiset voivat suorittaa tunnistustarkastukset ja kasvien terveystarkastukset.

               (6)

               On tarpeen säätää toimivaltaisten viranomaisten ja tullitoimipaikkojen välisen yhteistyön yksityiskohtaisista säännöistä sekä yhteistyössä käytettävien asiakirjojen mallilomakkeista, tavoista toimittaa asiakirjat edelleen ja tiedonvaihdon menettelyistä.

               (7)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   1.   Tätä direktiiviä on sovellettava direktiivin 2000/29/EY liitteessä V olevassa B osassa mainittuihin kolmansista maista tuleviin kasveihin, kasvituotteisiin ja muihin tavaroihin (jäljempänä ’kyseiset tuotteet’). Direktiivissä määritellyissä tapauksissa ja olosuhteissa jäsenvaltiot voivat säätää, että direktiivin 2000/29/EY 13 a artiklan 1 kohdan b alakohdan ii ja iii alakohdassa tarkoitetut kyseisten tuotteiden tarkastukset voidaan suorittaa toisessa paikassa. Jos kyseessä on direktiivin 2000/29/EY 13 c artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen muiden kuin yhteisötavaroiden passitus, tarkastus voidaan tehdä määräpaikan viranomaisten tiloissa tai niiden lähettyvillä, jos 2 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät. Direktiivin 2000/29/EY 13 c artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tarkastus voidaan suorittaa määräpaikassa, esimerkiksi tuotantolaitoksessa, jos 2 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät.
   2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset ovat seuraavat:

               a)

               jos maahantulopaikan ja määräpaikan viranomaiset katsovat, tarvittaessa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisellä sopimuksella, että tunnistustarkastukset ja kasvien terveystarkastukset (jäljempänä ’tarkastukset’) voitaisiin suorittaa huolellisemmin muussa kuin siinä paikassa, jonka kautta kyseiset tuotteet saapuvat yhteisöön, tai kyseisen paikan lähistöllä;
               sekä

               b)

               jos kyseisistä tuotteista koostuvan lähetyserän maahantuoja tai niistä paikoista tai tiloista, joissa tarkastukset on määrä suorittaa, vastaava toinen henkilö (jäljempänä ’hakija’) on saanut 2 artiklan 2 kohdassa määritellyn tunnistustarkastuksia ja kasvien terveystarkastuksia koskevan hyväksymismenettelyn kautta hyväksynnän, että tarkastukset voidaan suorittaa ’hyväksytyssä tarkastuspaikassa’, joka on joko

                           —

                           direktiivin 2000/29/EY 13 c artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen muiden kuin yhteisötavaroiden passituksen tapauksessa:

                                       —

                                       määräpaikan viranomaisten tilat tai

                                       —

                                       kyseisten tilojen lähistöllä sijaitseva paikka, jonka tulliviranomaiset ja toimivaltaiset viranomaiset ovat nimenneet ja hyväksyneet, tai

                           —

                           direktiivin 2000/29/EY 13 c artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa:

                                       —

                                       määräpaikka, jonka määräpaikan sijaintialueesta vastaavat toimivaltaiset viranomaiset ja tulliviranomaiset ovat hyväksyneet;

                     sekä

               c)

               jos kyseisistä tuotteista koostuvan lähetyserän (jäljempänä ’erä’) kuljetusta hyväksytylle tarkastuspaikalle koskevat erityiset takeet ja asiakirjat on toimitettu ja, tapauksen mukaan, kyseisten tuotteiden varastointia kyseisillä tarkastuspaikoilla koskevat vähimmäisvaatimukset täyttyvät.

         3.   Edellä 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut erityiset takeet, asiakirjat ja vähimmäisvaatimukset ovat seuraavat:

               a)

               Erän pakkauksen tai kyseisen erän kuljettamiseen käytetyn säiliön on oltava suljettu tai sinetöity siten, että kyseiset tuotteet eivät voi aiheuttaa saastuntaa tai tartuntaa, kun niitä kuljetetaan hyväksyttyyn tarkastuspaikkaan, ja säilyvät tunnistettavuudeltaan muuttumattomina. Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa jäsenvaltioiden asianomaiset viranomaiset voivat hyväksyä eriä, jotka eivät ole suljettuja tai sinetöityjä edellyttäen, että kyseiset tuotteet eivät aiheuta saastuntaa tai tartuntaa, kun niitä kuljetetaan hyväksyttyyn tarkastuspaikkaan.

               b)

               Erä on lähetettävä hyväksyttyyn tarkastuspaikkaan. Tarkastuspaikan muuttaminen on kiellettyä, paitsi jos saapumispaikan ja halutun määräpaikan asianomaiset viranomaiset ja halutun tarkastuspaikan sijaintialueesta vastaavat tulliviranomaiset ovat antaneet tähän suostumuksensa.

               c)

               Erän mukana on seurattava ’kasvinterveydellinen siirtoasiakirja’ sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2000/29/EY 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja todistuksia koskevien säännösten soveltamista, ja siirtoasiakirjan on sisällettävä tämän direktiivin liitteessä olevan mallin mukaiset tiedot; siirtoasiakirja on täytettävä koneella tai käsin selkein suuraakkosin tai sähköisin keinoin yhteisymmärryksessä saapumis- ja määräpaikan asianomaisten viranomaisten kanssa, ja se on oltava laadittu vähintään yhdellä yhteisön virallisista kielistä.

               d)

               Erän maahantuojan on täytettävä 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun asiakirjan asianomaiset kohdat ja allekirjoitettava asiakirja saapumispaikan asianomaisten viranomaisen valvonnassa.

               e)

               Direktiivin 2 kohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa erä on varastoitava hyväksytyssä tarkastuspaikassa erillään sekä yhteisötavaroista että haitallisten organismien saastuttamista tai saastuttamiksi epäillyistä eristä.

         2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hyväksymismenettely vahvistetaan 2, 3 ja 4 kohdassa täsmennetyllä tavalla sen arvioimiseksi, ja tapauksen mukaan sen toteamiseksi, ovatko hyväksytyiksi tarkastuspaikoiksi ehdotetut paikat kasvinterveydellisessä mielessä soveltuvia tarkastusten suorittamiseen.
   2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa menettelyssä on ilmaistava, että jos tarkastukset on määrä suorittaa hyväksytyissä tarkastuspaikoissa, kaikkien hakijoiden on esitettävä tällaisten tarkastusten suorittamisesta toimivaltaisille viranomaisille hakemus, jossa ne pyytävät, että tarkastukset suoritetaan hakemuksessa mainituissa paikoissa.
   3.   Hakemukseen on sisällytettävä tekninen selvitys, josta saatavien tarvittavien tietojen perusteella voidaan arvioida ehdotettujen paikkojen soveltuvuutta hyväksytyiksi tarkastuspaikoiksi, erityisesti:

               a)

               tiedot tuotteista, jotka aiotaan tuoda maahan, ja paikoista, joissa kyseiset maahantuodut tuotteet aiotaan varastoida tai säilyttää kasvien terveystarkastusten lopullisia tuloksia odotettaessa, ja erityisesti tavasta, jolla 1 artiklan 3 kohdan e alakohdassa tarkoitettu eristäminen varmistetaan, ja

               b)

               tapauksen mukaan, jos kyseiset tuotteet on tarkoitettu valtuutetuksi vastaanottajaksi hyväksytylle henkilölle ja jos ne täyttävät komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (2) 406 artiklassa vahvistetut edellytykset tai jos kyseiset paikat tarvitsevat kyseisen asetuksen 497 artiklassa tarkoitetun luvan, asianmukaiset todisteet näistä seikoista.

         4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 kohdassa tarkoitettu hakemus kirjataan ja että toimivaltaiset viranomaiset

               a)

               tarkastavat hakemukseen sisältyvät tiedot;

               b)

               arvioivat, ovatko tarkastukset suoritettavissa ehdotetuissa tarkastuspaikoissa, joiden olisi täytettävä vähintään komission direktiivin 98/22/EY (3) liitteessä olevan 3 kohdan b ja c alakohdassa asetetut vähimmäisvaatimukset tai muut lisävaatimukset, joita jäsenvaltiot voivat asettaa syrjimättömällä tavalla ja jotka ovat perusteltuja tarkastusten suorittamiseksi tehokkaasti;

               c)

               vastaavat hakijalle ja toteavat,

                           i)

                           että hakemus voidaan hyväksyä ja että kyseiset paikat osoitetaan hyväksyttäviksi tarkastuspaikoiksi; tai

                           ii)

                           että hakemusta ei voida hyväksyä, ja ilmoittavat hylkäämisen syyn.

         5.   Jäsenvaltioiden on säilytettävä ja asetettava pyydettäessä komission ja jäsenvaltioiden saataville päivitetty luettelo hyväksytyistä tarkastuspaikoista.
   6.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jos havaitaan, että on tekijöitä, jotka haittaavat tarkastusten asianmukaista suorittamista niiden alueella sijaitsevissa hyväksytyissä tarkastuspaikoissa.
   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja asianomaisille jäsenvaltioille kaikista merkittävistä tapauksista, joissa ei noudateta hyväksyttyihin tarkastuspaikkoihin sovellettavia vaatimuksia.
   3 artikla
   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden erien, joiden osalta päätettiin, että tarkastukset voidaan suorittaa hyväksytyssä tarkastuspaikassa, maahantuojalta edellytetään seuraavien velvoitteiden täyttämistä sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission direktiivissä 92/90/ETY (4) jo säädettyjen velvoitteiden noudattamista:

               a)

               maahantuojan on ilmoitettava kyseisten tuotteiden maahantuonnista riittävän ajoissa määräpaikan asianomaisille viranomaisille, ja ilmoituksen on sisällettävä erityisesti:

                           i)

                           hyväksytyn tarkastuspaikan nimi, osoite ja sijainti;

                           ii)

                           arvioitu päivä ja kellonaika, jolloin kyseiset tuotteet saapuvat hyväksyttyyn tarkastuspaikkaan;

                           iii)

                           edellä 1 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun kasvinterveydellisen siirtoasiakirjan yksilöllinen sarjanumero, jos tiedossa;

                           iv)

                           edellä 1 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetun kasvinterveydellisen siirtoasiakirjan laatimisaika ja -paikka, jos tiedossa;

                           v)

                           maahantuojan nimi, osoite ja virallinen rekisteröintinumero;

                           vi)

                           kasvien terveystodistuksen ja/tai jälleenvientiä varten laaditun kasvien terveystodistuksen tai muun vaaditun kasvinterveyttä koskevan asiakirjan viitenumero;

               b)

               maahantuojan on ilmoitettava asianomaisille viranomaisille kaikista a alakohdan mukaisesti annettujen tietojen muutoksista.

         4 artikla
   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hyväksytyssä tarkastuspaikassa kyseisille tuotteille tehtävät tarkastukset täyttävät ainakin direktiivin 98/22/EY liitteessä olevassa 1 ja 2 kohdassa sekä 3 kohdan a alakohdassa asetetut vähimmäisvaatimukset tai muut lisävaatimukset, joita jäsenvaltiot voivat asettaa syrjimättömällä tavalla ja jotka ovat perusteltuja tarkastusten suorittamiseksi tehokkaasti.
   5 artikla
   Jäsenvaltiot voivat asettaa tarpeellisiksi katsomiaan lisävaatimuksia ehdotetun paikan nimeämiselle hyväksytyksi tarkastuspaikaksi.
   6 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on tarvittaessa varmistettava yhteistyö

               a)

               saapumispaikan viranomaisten ja määräpaikan viranomaisten;
               sekä

               b)

               saapumispaikan viranomaisten ja saapumispaikan tullitoimipaikan;
               sekä

               c)

               määräpaikan viranomaisten ja määrätullitoimipaikan;
               sekä

               d)

               saapumispaikan viranomaisten ja määräpaikan tullitoimipaikan kesken

         järjestämällä merkittävien tietojen vaihtoa maahantuotavista kasveista, kasvituotteista ja muista tavaroista, niiden pakkauksista ja kuljetusvälineistä kirjoitetussa tai sähköisessä muodossa 1 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettua kasvinterveydellistä siirtoasiakirjaa käyttäen.
   2.   Jos saapumispaikka, jonka kautta kyseiset tuotteet tulevat yhteisöön, ja hyväksytty tarkastuspaikka sijaitsevat eri jäsenvaltiossa, erä voidaan lähettää hyväksyttyyn tarkastuspaikkaan ja tarkastukset voidaan suorittaa hyväksytyssä tarkastuspaikassa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten välisellä sopimuksella. Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten välinen sopimus on kirjattava kasvinterveydelliseen siirtoasiakirjaan.
   3.   Sen jälkeen kun tuotteet on tarkastettu hyväksytyssä tarkastuspaikassa, määräpaikan toimivaltainen viranomainen todistaa leimaamalla ja päiväämällä kasvinterveydellisen siirtoasiakirjan, että direktiivin 2000/29/EY 13 a artiklan 1 kohdan b alakohdan ii ja iii alakohdassa tarkoitetut asianmukaiset tunnistustarkastukset ja kasvien terveystarkastukset on suoritettu. Kyseisten tarkastuksen lopullinen tulos merkitään kohtaan ”Päätös”. Tätä säännöstä on sovellettava soveltuvin osin, jos direktiivin 2000/29/EY 13 c artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetut asiakirjatarkastukset on myös tehty.
   4.   Jos 3 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tuloksena on ”Vapautus”, erä ja sen mukana oleva kasvinterveydellinen siirtoasiakirja on esitettävä hyväksytyn tarkastuspaikan alueesta vastaaville tulliviranomaisille, jolloin erä voidaan alistaa direktiivin 2000/29/EY 13 kohdan 1 kohdassa tarkoitettuun asianmukaiseen tullimenettelyyn. Kasvinterveydellisen siirtoasiakirjan ei enää edellytetä olevan erän mukana, ja määräpaikan toimivaltaisen viranomaisen on säilytettävä kyseistä asiakirjaa tai sen kopiota vähintään yhden vuoden ajan.
   5.   Jos 3 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tulos johtaa velvoitteeseen siirtää kyseiset yhteisössä olevat tuotteet yhteisön ulkopuolella olevaan määräpaikkaan, niiden on pysyttävä tullin valvonnassa kunnes tuotteiden jälleenvienti on suoritettu.
   7 artikla
   Tätä direktiiviä tarkastellaan uudelleen 1 päivään tammikuuta 2007 mennessä.
   8 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ja julkaistava ne viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kyseiset säädöstekstit sekä mainittujen säädösten ja tämän direktiivin säännösten välinen vastaavuustaulukko.
   Näitä säädöksiä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2005 alkaen.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne keskeiset kansalliset säännökset, jotka ne antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.
   9 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   10 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä lokakuuta 2004.

            Komission puolesta

         David BYRNE

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 169, 10.7.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2004/70/EY (EUVL L 127, 29.4.2004, s. 97).

      (2)  EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2286/2003 (EUVL L 343, 31.12.2003, s. 1).

      (3)  EYVL L 126, 28.4.1998, s. 26.

      (4)  EYVL L 344, 26.11.1992, s. 38.

      LIITE