Avis juridique important

|

31996L0005

Komission direktiivi 96/5/EY, annettu 16 päivänä helmikuuta 1996, imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuista viljapohjaisista valmisruoista ja muista lastenruoista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 049 , 28/02/1996 s. 0017 - 0028

KOMISSION DIREKTIIVI 96/5/EY,annettu 16 päivänä helmikuuta 1996,imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetuista viljapohjaisista valmisruoista ja muista lastenruoista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/398/ETY (1), ja erityisesti sen 4 artiklan,sekä katsoo, ettätässä direktiivissä tarkoitetut yhteisön toimenpiteet eivät ylitä sitä, mikä on tarpeen direktiivissä 89/389/ETY jo säädettyjen yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi,imeväisille ja pikkulapsille tarkoitettuja viljapohjaisia valmisruokia ja muita lastenruokia käytetään monipuolisen ruokavalion osana eivätkä ne ole imeväisten ja pikkulasten ainoa ravinnonlähde,kyseisiä valmisteita on hyvin kirjava joukko, mikä heijastelee vieroitusvaiheessa olevien imeväisten ja pikkulasten ruokavalion suurta vaihtelevuutta, johon ovat syynä yhteisössä vallitsevat sosiaaliset ja kulttuuriset erot,kyseisten valmisteiden olennaisen koostumuksen on vastattava terveiden imeväisten ja pikkulasten ravitsemusvaatimuksia sellaisina kuin ne on määritelty yleisesti hyväksytyn tieteellisen tiedon perusteella ja edellä mainitut tekijät huomioon ottaen,näiden valmisteiden kahden suuren luokan koostumusta, nimittäin viljapohjaisia valmisruokia ja muita lastenruokia, koskevat olennaiset ravintovaatimukset olisi vahvistettava,vaikka nämä valmisteet edellyttäisivät luonteensa puolesta erilaisten velvoittavien vaatimusten sekä vitamiinien, kivennäisaineiden ja muiden ravintoaineiden pitoisuutta koskevien rajoitusten säätämistä, voivat valmistajat vapaaehtoisesti lisätä valmisteisiin kyseisiä ravintoaineita, kuitenkin käyttäen tähän yksinomaan tämän direktiivin liitteessä IV lueteltuja aineita,sellaisten valmisteiden havaittu käyttöaste yhteisössä, joihin on vapaaehtoisesti lisätty kyseisiä ravintoaineita, ei näytä johtavan imeväisillä ja pikkulapsilla näiden ravintoaineiden liialliseen saantiin; tilanteen tulevaa kehitystä seurataan ja tarvittaessa ryhdytään asianmukaisiin toimenpiteisiin,viljapohjaisten valmisruokien ja muiden lastenruokien valmistuksessa käytettävistä lisäaineista säädetään neuvoston direktiivissä,uuselintarvikkeiden käytöstä säädetään kaikkien elintarvikkeiden osalta laaja-alaisesti erillisellä toimenpiteellä,tämä direktiivi heijastaa näitä valmisteita koskevan tietouden nykytilaa; kaikista sellaisista muutoksista, joiden tarkoitus on sallia tieteen ja tekniikan kehitykseen perustuvat uutuudet, päätetään direktiivin 89/398/ETY 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen,ottaen huomioon henkilöt, joille nämä valmisteet on tarkoitettu, on tarpeen määritellä viipymättä mikrobiologiset vaatimukset ja vieraiden aineiden enimmäispitoisuudet,direktiivin 89/398/ETY 7 artiklan mukaisesti tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin tuotteisiin sovelletaan yleisiä sääntöjä, jotka on määritelty kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetussa neuvoston direktiivissä 79/112/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 93/102/EY (3),tässä direktiivissä hyväksytään ja laajennetaan tarvittaessa kyseisiin yleissäädöksiin tehtyjä lisäyksiä ja poikkeuksia,erityisesti tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien valmisteiden luonne ja käyttötarkoitus edellyttävät niiden sisältämän energiamäärän ja tärkeimpien ravintoaineiden ilmoittamista päällysmerkinnöissä; toisaalta niiden käyttötapa on esitettävä direktiivin 79/112/ETY 3 artiklan 1 kohdan 8 alakohdan ja 10 artiklan säädösten mukaisesti, jotta vältyttäisiin imeväisten terveyttä mahdollisesti vaarantavalta käytöltä,vaikka kaikkiin elintarvikkeisiin sovellettavien säännösten mukaisesti on yleensä mahdollista esittää sellaisia valmisteita koskevia väitteitä, joiden esittämistä ei ole nimenomaisesti kielletty, olisi näissä väitteissä otettava tarvittaessa huomioon tässä direktiivissä määritellyt koostumusvaatimukset,kansanterveyteen mahdollisesti vaikuttavien säädösten osalta on kuultu direktiivin 89/398/ETY 4 artiklan mukaisesti elintarvikealan tiedekomiteaa, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Tämä direktiivi on direktiivin 89/398/ETY 4 artiklassa tarkoitettu erityisdirektiivi.2. Tämä direktiivi koskee erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita, jotka täyttävät terveiden imeväisten ja pikkulasten erityisvaatimukset yhteisössä ja jotka on tarkoitettu imeväisille vieroitusvaiheessa ja pikkulapsille ruokavaliota täydentämään ja/tai edesauttamaan heidän asteittaista siirtymistään tavalliseen ruokaan. Näihin elintarvikkeisiin kuuluvat:a) Viljapohjaiset valmisruoat, jotka jaetaan seuraaviin neljään luokkaan:(i) yksinkertaiset viljavalmisteet, jotka on saatettu tai jotka täytyy saattaa nautintavalmiiksi lisäämällä niihin maitoa tai muuta sopivaa nestemäistä ravintoa;(ii) viljavalmisteet, joihin on lisätty proteiinipitoista elintarviketta ja jotka on saatettu tai jotka täytyy saattaa nautintavalmiiksi lisäämällä niihin vettä tai muuta proteiinitonta nestettä;(iii) pastavalmisteet, jotka keitetään vedessä tai muussa sopivassa nesteessä;(iv) korput ja keksit, joita käytetään joko selllaisenaan tai hienonnettuna lisäämällä niihin vettä, maitoa tai muuta sopivaa nestettä.b) Muut lastenruoat kuin viljapohjaiset valmisruoat.3. Tämä direktiivi ei koske pikkulapsille tarkoitettuja maitoja.4. Tässä direktiivissä tarkoitetaan- `imeväisillä` alle 12 kuukauden ikäisiä lapsia,- `pikkulapsilla` 1-3 vuoden ikäisiä lapsia.2 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 artiklassa tarkoitettuja valmisteita pidetään kaupan yhteisössä ainoastaan, jos ne ovat tämän direktiivin säännösten mukaisia.3 artikla Viljapohjaiset valmisruoat ja muut lastenruoat on valmistettava aineksista, joiden soveltuvuus imeväisten ja pikkulasten erityisravinnoksi on varmistettu yleisesti hyväksytyn tieteellisen tiedon perusteella.4 artikla 1. Viljapohjaisten valmisruokien on täytettävä liitteessä I vahvistetut koostumusvaatimukset.2. Liitteessä II kuvailtujen lastenruokien on täytettävä samassa liitteessä annetut koostumusvaatimukset.5 artikla Viljapohjaisiin valmisruokiin ja muihin lastenruokiin saadaan valmistusvaiheessa lisätä ainoastaan liitteessä IV lueteltuja ravintoaineita. Jo säädettyjen enimmäismäärien lisäksi tarvittavista enimmäismääristä säädetään tarvittaessa 12 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta.Näiden aineiden puhtausvaatimukset määritellään myöhemmässä vaiheessa.6 artikla Viljapohjaiset valmisruoat ja muut lastenruoat eivät saa sisältää mitään ainetta sellaista määrää, että se voisi vaarantaa imeväisten ja pikkulasten terveyden. Tällaisten aineiden enimmäismäärät on määrättävä viipymättä.Mikrobiologiset vaatimukset on tarvittaessa myös määrättävä.7 artikla 1. Näissä tuoteissa on oltava direktiivin 79/112/ETY 3 artiklassa säädettyjen pakollisten merkintöjen lisäksi myös seuraavat pakolliset erityismerkinnät:a) Merkintä siitä, mikä on sopiva ikä, josta lähtien valmistetta saa käyttää, ottaen samalla huomioon sen koostumus, rakenne tai muut eritysominaisuudet. Merkinnässä mainittu ikä ei saa olla alle neljä kuukautta missään valmisteessa. Valmisteisiin, joiden käyttöä suositellaan neljän kuukauden iästä alkaen, voidaan kuitenkin merkitä, että ne ovat sopivia kyseisestä iästä alkaen, paitsi jos riippumattomat lääketieteen, ravitsemuksen tai farmasian tai muun äitiys- ja lastenhoitoalan asiantuntijat toisin suosittelevat.b) Merkintä siitä, sisältääkö valmiste gluteenia, jos valmistetta suositellaan annettavaksi alle kuuden kuukauden ikäiselle vauvalle.c) Saatava energiamäärä kilojouleina ja kilokaloreina ilmaistuna, sekä proteeiinien, hiilihydraattien ja rasvojen määrä 100 grammassa tai 100 millilitrassa kaupan pidettävää valmistetta ja tarvittaessa nautittavaksi ehdotettua annosta kohden numeerisesti ilmaistuna.d) Kunkin sellaisen kivennäisaineen ja kunkin sellaisen vitamiinin määrä valmisteessa keskimäärin, joita koskevat pitoisuudet on annettu liitteissä I ja II, ilmoitettuna numeerisesti 100 grammassa tai 100 millilitrassa kaupan pidettävää valmistetta sekä tarvittaessa nautittavaksi ehdotettua annosta kohden.e) Tarvittaessa valmistusohjeet sekä maininta kyseisen ohjeen noudattamisen tärkeydestä.2. Päällysmerkintöihin voi sisältyäa) liitteessä 4 mainittujen ravintoaineiden keskimääräinen määrä silloin, kun kyseinen ilmoitus ei kuulu 1 kohdan d alakohdan säännösten soveltamisalaan, ilmaistuna numeerisesti 100 grammassa tai 100 millilitrassa kaupan pidettävää valmistetta sekä tarvittaessa nautittavaksi ehdotettuna annosta kohden;b) numeeristen tietojen lisäksi tiedot liitteeseen V sisältyvistä vitamiineista ja kivennäisaineista, ilmoitettuina prosentteina kyseisessä liitteessä annetuista vertailuarvoista 100 grammassa tai 100 millilitrassa kaupan pidettävää valmistetta sekä tarvittaessa nautittavaksi ehdotettuna annosta kohden, sillä edellytyksellä, että valmisteeseen sisältyvät määrät ovat vähintään 15 prosenttia vertailuarvoista.8 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä syyskuuta 1997. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Kyseisiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä on sovellettava niin, että- tämän direktiivin mukaisten valmisteiden kauppa sallitaan viimeistään 1 päivänä lokakuuta 1997;- niiden valmisteiden kauppa, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, kielletään 31 päivästä maaliskuuta 1999 alkaen.Näissä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä tällainen viittaus. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.9 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.10 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 16 päivänä helmikuuta 1996.Komission puolestaMartin BANGEMANNKomission jäsen(1) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 27(2) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1(3) EYVL N:o L 291, 25.11.1993, s. 14LIITE I IMEVÄISILLE JA PIKKULAPSILLE TARKOITETTUJEN VILJAPOHJAISTEN VALMISRUOKIEN OLENNAINEN KOOSTUMUS Ravintoainevaatimukset viittaavat käyttövalmiisiin ja sellaisenaan kaupan pidettäviin tai valmistajan ohjeiden mukaisesti nautintavalmiiksi saatettaviin valmisteisiin.1. Viljapitoisuus Viljapohjaiset valmisruoat valmistetaan etupäässä yhdestä tai useammasta jauhetusta viljasta ja/tai tärkkelyspitoisesta juurikastuotteesta.Valmisteen sisältämän viljan ja/tai tärkkelyspitoisen juurikkaan määrän on oltava vähintään 25 prosenttia lopullisen seoksen kuivapainosta.2. Proteiinit 2.1 Edellä 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii ja iv alakohdissa mainittujen valmisteiden proteiinipitoisuus saa olla enintään 1,3 g/100 kJ (5,5 g/100 kcal).2.2 Edellä 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdassa mainituissa valmisteissa lisätyn proteiinin määrän on oltava vähintään 0,48 g/100 kJ (2 g/100 kcal).2.3 Edellä 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan iv alakohdassa mainituissa kekseissä, joiden valmistuksessa on käytetty runsasproteiinista elintarviketta ja jotka pidetään kaupan sellaisenaan, lisätyn proteiinin määrän on oltava vähintään 0,36 g/100 kJ (1,5 g/100 kcal).2.4 Lisätyn proteiinin kemiallisen indeksin on oltava vähintään 80 prosenttia vertailuproteiinin indeksistä (kaseiini määriteltynä liitteen III mukaisesti) tai seoksen sisältämän proteiinin proteiini-energiasuhteen on oltava vähintään 70 prosenttia vertailuproteiinin vastaavasta arvosta. Kaikissa tapauksissa aminohappojen lisääminen on sallittu ainoastaan proteiiniseoksen ravintoarvojen parantamiseksi ja ainoastaan siihen tarkoitukseen tarvittavissa suhteissa.3. Hiilihydraatit 3.1 Jos 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan i ja iv alakohdissa tarkoitettuihin valmisteisiin lisätään sakkaroosia, fruktoosia, glukoosia, tärkkelyssiirappia tai hunajaa,- näiden lisättyjen hiilihydraattien määrä saa olla enintään 1,8 g/100 kJ (7,5 g/100 kcal);- lisätyn fruktoosin määrä saa olla enintään 0,9 g/100 kJ (3,75 g/100 kcal).3.2 Jos 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdassa mainittuihin valmisteisiin lisätään sakkaroosia, fruktoosia, glukoosia, tärkkelyssiirappia tai hunajaa,- näiden lisättyjen hiilihydraattien määrä saa olla enintään 1,2 g/100 kJ (5 g/100 kcal);- lisätyn fruktoosin määrä saa olla enintään 0,6 g/100 kJ (2,5 g/100 kcal).4. Rasvat 4.1 Edellä 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan i ja iv alakohdissa mainittujen valmisteiden rasvapitoisuus saa olla enintään 0,8 g/100 kJ (3,3 g/100 kcal).4.2 Edellä 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdassa mainittujen valmisteiden rasvapitoisuus saa olla enintään 1,1 g/100 kJ (4,5 g/100 kcal). Jos rasvapitoisuus on yli 0,8 g/100 kJ (3,3 g/100 kcal):a) lauriinihappopitoisuus ei saa ylittää 15:tä prosenttia rasvojen kokonaismäärästä;b) myristiinihappopitoisuus ei saa ylittää 15:tä prosenttia rasvojen kokonaismäärästä;c) linolihapon määrän (glyserideinä = linoleaatteina) on oltava vähintään 70 mg/100 kJ (300 mg/100 kcal) ja enintään 285 g/100 kJ (1 200 mg/100 kcal).5. Kivennäisaineet 5.1 Natrium- natriumsuoloja saa lisätä viljapohjaisiin valmisruokiin ainoastaan teknisistä syistä;- viljapohjaisten valmisruokien natriumpitoisuus saa olla enintään 25 mg/100 kJ (100 mg/100 kcal).5.2 Kalsium5.2.1 Edellä 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdassa mainittujen valmisteiden kalsiumpitoisuuden on oltava vähintään 20 mg/100 kJ (80 mg/100 kcal).5.2.2 Edellä 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan iv alakohdassa mainittujen, maitoa lisäämällä valmistettavien (maitokeksit) ja sellaisenaan kaupan pidettävien valmisteiden kalsiumpitoisuuden on oltava vähintään 12 mg/100 kJ (50 mg/100 kcal).6. Vitamiinit 6.1 Viljapohjaisten valmisruokien tiamiinipitoisuuden on oltava vähintään 25 ìg/100 kJ (100 ìg/100 kcal).6.2 Edellä 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohdassa mainittujen valmisteiden osalta sallitut pitoisuudet ovat:>TAULUKON PAIKKA>Näitä pitoisuuksia sovelletaan myös silloin, kun A- ja D-vitamiinia lisätään muihin viljapohjaisiin valmisruokiin.LIITE II IMEVÄISILLE JA PIKKULAPSILLE TARKOITETTUJEN LASTENRUOKIEN OLENNAINEN KOOSTUMUS Ravintoainevaatimukset viittaavat käyttövalmiisiin ja sellaisenaan kaupan pidettäviin tai valmistajan ohjeiden mukaisesti nautintavalmiiksi saatettaviin valmisteisiin.1. Proteiinit 1.1 Jos ainoat valmisteen nimessä mainitut ainesosat ovat liha, siipikarja, kala, sisäelimet tai jokin muu perinteinen proteiininlähde,- kyseisen lihan, siipikarjan, kalan, sisäelimien tai muun perinteisen proteiininlähteen kokonaisosuuden on oltava vähintään 40 prosenttia koko valmisteen painosta;- kyseisen lihan, siipikarjan, kalan, sisäelimien tai muun perinteisen proteiininlähteen osuuden on oltava vähintään 25 prosenttia valmisteessa nimettyjen proteiininlähteiden yhteenlasketusta kokonaispainosta;- nimetyistä lähteistä peräisin olevan proteiinin kokonaismäärän on oltava vähintään 1,7 g/100 kJ (7 g/100 kcal).1.2 Jos valmisteen nimessä mainitaan ensimmäisenä liha, siipikarja, kala, sisäelimet tai jokin muu perinteinen proteiininlähde joko yksinään tai yhdessä, sekä riippumatta siitä, onko valmisteen tarjontamuoto ateria:- kyseisen lihan, siipikarjan, kalan, sisäelimien tai muun perinteisen proteiininlähteen kokonaisosuuden on oltava vähintään 10 prosenttia koko valmisteen painosta;- kyseisen lihan, siipikarjan, kalan, sisäelimien tai muun perinteisen proteiininlähteen osuuden on oltava vähintään 25 prosenttia valmisteessa nimettyjen proteiininlähteiden yhteenlasketusta kokonaispainosta;- nimetyistä lähteistä peräisin olevan proteiinin kokonaismäärän on oltava vähintään 1 g/100 kJ (4 g/100 kcal).1.3 Jos valmisteen nimessä mainitaan liha, siipikarja, kala, sisäelimet tai muu perinteinen valkuaisaineen lähde joko yksinään tai yhdessä muttei ensimmäisenä sekä riippumatta siitä, onko valmisteen tarjontamuoto ateria:- kyseisen lihan, siipikarjan, kalan, sisäelimien tai muun perinteisen proteiininlähteen kokonaisosuuden on oltava vähintään 8 prosenttia koko valmisteen painosta;- kyseisen lihan, siipikarjan, kalan, sisäelimien tai muun perinteisen proteiininlähteen osuuden on oltava vähintään 25 prosenttia valmisteessa nimettyjen proteiininlähteiden yhteenlasketusta kokonaispainosta;- nimetyistä lähteistä peräisin olevan proteiinin kokonaismäärän on oltava vähintään 0,5 g/100 kJ (2,2 g/100 kcal);- kaikista lähteistä peräisin olevan proteiinin yhteenlasketun kokonaismäärän on oltava vähintään 0,7 g/100 kJ (3 g/100 kcal).1.4 Jos valmiste on päällysmerkintöjen mukaan ateria, mutta siinä ei mainita lihaa, siipikarjaa, kalaa, sisäelimiä tai muuta perinteistä proteiininlähdettä, kaikista lähteistä peräisin olevien valmisteeseen sisältyvien proteiinien kokonaismäärän on oltava vähintään 0,7 g/100 kJ (3 g/100 kcal).1.5 Aminohappojen lisääminen on sallittu ainoastaan valmisteessa olevan proteiinin ravintoarvon parantamiseksi ja ainoastaan siihen tarkoitukseen tarvittavissa suhteissa.2. Hiilihydraatit Hedelmä- ja vihannesmehuissa ja nektareissa, yksinomaan hedelmistä valmistetuissa ruoissa sekä jälkiruoissa tai vanukkaissa olevan hiilihydraatin kokonaismäärä ei saa ylittää seuraavia arvoja:- 10 g/100 ml vihannesmehuissa ja niihin perustuvissa juomissa- 15 g/100 ml hedelmämehuissa ja nektareissa sekä niistä peräisin olevissa juomissa- 20 g/100 g yksinomaan hedelmistä valmistetuissa ruoissa- 25 g/100 g jälkiruoissa ja vanukkaissa- 5 g/100 g muissa juomissa, joita ei valmisteta maidosta.3. Rasva 3.1 Tämän liitteen 1 kohdan 1.1 alakohdassa tarkoitetut valmisteet: Jos valmisteen ainoat valmistusaineet ovat liha tai juusto tai ne on mainittu valmisteen nimessä ensimmäisenä kaikista lähteistä peräisin olevien rasvojen kokonaismäärä valmisteessa ei saa olla yli 1,4 g/100 kJ (6 g/100 kcal).3.2 Muut tuotteet: kaikista lähteistä peräisin olevien rasvojen kokonaismäärä valmisteessa ei saa olla yli 1,1 g/100 kJ (4,5 g/100 kcal).4. Natrium 4.1 Lopulliseen valmisteeseen sisältyvän natriumin määrä ei saa olla yli 48 mg/100 kJ (200 mg/100 kcal) eikä yli 200 mg 100:aa grammaa valmistetta kohden. Jos kuitenkin ainoa valmisteen nimessä mainittu valmistusaine on juusto, valmisteen lopullinen natriumsisältö saa olla enintään 70 mg/100 kJ (300 mg/100 kcal).4.2 Natriumsuoloja ei saa lisätä hedelmäpohjaisiin valmisteisiin eikä jälkiruokiin tai vanukkaisiin, paitsi teknisistä syistä.5. Vitamiinit C-vitamiiniHedelmämehussa, nektarissa tai vihannesmehussa olevan C-vitamiinin määrän valmiissa valmisteessa on oltava vähintään 6 mg/100 kJ (25 mg/100 kcal) tai vähintään 25 mg 100:aa grammaa valmistetta kohden.A-vitamiiniVihannesmehussa olevan A-vitamiinin määrän valmisteessa on oltava vähintään 25 ìg RE/100 kJ (100 ìg RE/100 kcal) (1).A-vitamiinia ei saa lisätä muihin lastenruokiin.D-vitamiiniLastenruokiin ei saa lisätä D-vitamiinia.(1) RE = kaikki trans-retinoliekvivalentit.LIITE III KASEIININ AMINOHAPPOKOOSTUMUS >TAULUKON PAIKKA>LIITE IV RAVINTOAINEET 1. Vitamiinit A-vitamiiniRetinoliRetinyyliasetaattiRetinyylipalminaattiBeetakaroteeniD-vitamiiniD2-vitamiini (= ergokalsiferoli)D3-vitamiini (= kolekalsiferoli)B1-vitamiiniTiamiinihydrokloridiTiamiinimononitraattiB2-vitamiiniRiboflaviiniRiboflaviini-5-fosfaatti, natriumNiasiiniNikotiiniamidiNikotiinihappoB6-vitamiiniPyrioksiinihydrokloridiPyridoksiini-5-fosfaattiPyridoksiinipalmitaattiPantoteenihappoD-pantotenaatti, kalsiumD-pantotenaatti, natriumDekspantenoliFolaattiFoolihappoB12-vitamiiniSyankobalamiiniHydroksokobalamiiniBiotiiniD-biotiiniC-vitamiiniL-askorbiinihappoNatrium-L-askorbaattiKalsium-L-askorbaatti6-palmityyli-L-askorbiinihappo (askorbyylipalmitaatti)KaliumaskorbaattiK-vitamiiniFyllokinoni (Fytomenadioni)E-vitamiiniD-alfa-tokoferoliDL-alfa-tokoferoliD-alfa-tokoferoliasetaattiDL-alfa-tokoferoliasetaatti2. Aminohapot >TAULUKON PAIKKA>3. Muut KoliiniKoliinikloridiKoliinisitraattiKoliinibitartraattiInositoliL-karnitiiniL-karnitiinihydrokloridi4. Kivennäis- ja hivenainesuolat KalkkiKalsiumkarbonaattiKalsiumkloridiSitruunahapon kalsiumsuolatKalsiumglukonaattiKalsiumglyserofosfaattiKalsiumlaktaattiKalsiumoksidiKalsiumhydroksidiOrtofosforihapon kalsiumsuolatMagnesiumMagnesiumkarbonaattiMagnesiumkloridiSitruunahapon magneesisuolatMagnesiumglukonaattiMagnesiumoksidiMagnesiumhydroksidiOrtofosforihapon magnesiumsuolatMagnesiumsulfaattiMagnesiumlaktaattiMagnesiumglyserofosfaattiKaliumKaliumkloridiSitruunahapon kaliumsuolatKaliumglukonaattiKaliumlaktaattiKaliumglyserofosfaattiRautaFerrositraattiFerriammoniumsitraattiFerroglukonaattiFerrolaktaattiFerrosulfaattiFerrofumaraattiFerrofosfaatti (ferripyrofosfaatti)Alkuainemuotoinen rauta (karbonyyli + elektrolyytti + vetypelkistys)FerrisakkaraattiNatriumferridifosfaattiFerrokarbonaattiKupariKupari-lysiinikompleksiKuparikarbonaattiKuparisitraattiKupariglukonaattiKuparisulfaattiSinkkiSinkkiasetaattiSinkkikloridiSinkkisitraattiSinkkilaktaattiSinkkisulfaattiSinkkioksidiSinkkiglukonaattiMangaaniMangaanikarbonaattiMangaanikloridiMangaanisitraattiMangaaniglukonaattiMangaanisulfaattiMangaaniglyserofosfaattiJodiNatriumjodidiKaliumjodidiKaliumjodaattiNatriumjodaattiLIITE V IMEVÄISILLE JA PIKKULAPSILLE TARKOITETTUJEN ELINTARVIKKEIDEN RAVINTOARVOMERKINTÖJEN VERTAILUARVOT >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31978L0170

Neuvoston direktiivi 78/170/ETY, annettu 13 päivänä helmikuuta 1978, tilalämmittämiseen ja kuuman veden tuottamiseen käytettävien lämmönkehittimien suorituskyvystä uusissa ja olemassa olevissa muissa kuin teollisuusrakennuksissa sekä lämpöeristyksestä ja kuuman talousveden jakeluputkien eristämisestä uusissa muissa kuin teollisuusrakennuksissa

Virallinen lehti nro L 052 , 23/02/1978 s. 0032 - 0033 Kreikank. erityispainos: Luku 10 Nide 1 s. 0161  Espanjank. erityispainos: Luku 12 Nide 3 s. 0082  Portugalink. erityispainos: Luku 12 Nide 3 s. 0082  Suomenk. erityispainos Alue 12 Nide 2 s. 0003  Ruotsink. erityispainos Alue 12 Nide 2 s. 0003

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 13 päivänä helmikuuta 1978,tilalämmittämiseen ja kuuman veden tuottamiseen käytettävien lämmönkehittimien suorituskyvystä uusissa ja olemassa olevissa muissa kuin teollisuusrakennuksissa sekä lämpöeristyksestä ja kuuman talousveden jakeluputkien eristämisestä uusissa muissa kuin teollisuusrakennuksissa (78/170/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 103 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäyhteisön uudesta energiapoliittisesta ohjelmasta 17 päivänä syyskuuta 1974 annetussa neuvoston päätöslauselmassa () neuvosto asetti tavoitteeksi sisäisen kulutuksen määrän vähentämisen energiaa järkiperäisesti ja taloudellisesti käyttämällä vaarantamatta sosiaaliselle ja taloudelliselle kasvulle asetettuja tavoitteita,yhteisön järkiperäisen energiankäytön toimenpideohjelmasta 17 päivänä joulukuuta 1974 annetussa neuvoston päätöslauselmassa () neuvosto totesi, että komissio oli tiedonannoissaan neuvostolle, joiden otsikkona oli "Järkiperäinen energiankäyttö", laatinut yhteisön toimintaohjelman tältä alalta,kaikki parannukset energian järkiperäisessä käytössä ovat yleensä hyväksi ympäristölle,rakennusten lämmitysjärjestelmiä koskeva ala sinänsä soveltuu sellaisiin toimenpiteisiin,suositus 76/493/ETY () koskee olemassa olevien rakennusten lämmitysjärjestelmiä,on tarpeen niin pian kuin mahdollista saavuttaa energiansäästöä uusien lämmitysjärjestelmien osalta, millä, jos järjestelmiä asennetaan, on vaikutusta energian kokonaiskulutukseen,tätä tarkoitusta varten olisi direktiivillä annettava yleiset suuntaviivat, joiden mukaisesti jäsenvaltiot voisivat yhdessä edistää energiansäästötapoja, jotka on suunniteltu vähentämään perustamissopimuksen 103 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja energian jakelusta aiheutuvia vaikeuksia,tilalämmittämiseen ja kuuman veden tuottamiseen käytettävät lämmönkehittimet uusissa tai olemassa olevissa muissa kuin teollisuusrakennuksissa olisi tarkastettava valmistus- tai asennusvaiheessa,kehittimien ja lämmönsiirtonesteiden kierrätysjärjestelmän lämpöeristämisen olisi oltava pakollista taloudellisesti perustelluin ehdoin uusissa muissa kuin teollisuusrakennuksissa;komissiolle olisi tiedotettava säännöllisesti täytäntöönpanemiseksi toteutetuista toimenpiteistä sekä näillä toimenpiteillä saaduista tai ennakoiduista tuloksista, jatämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi toteutettaviin toimenpiteisiin olisi sisällytettävä toimenpiteet, joihin on ryhdytty jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämiseksi tämän direktiivin tarkoittamilla aloilla, ja niiden pitäisi helpottaa meneillään olevaa yhdenmukaistamis- ja standardointityötä, ja ne pitäisi ottaa huomioon näillä aloilla sekä yhteisön tasolla että kansainvälisesti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki uudet tilalämmittämiseen tai kuuman veden tuottamiseen käytettävät lämmönkehittimet uusissa tai olemassa olevissa muissa kuin teollisuusrakennuksissa täyttävät suorituskyvyn vähimmäisvaatimukset.Kehittimissä, joissa voidaan käyttää erilaisia energialajeja, suorituskykyä koskevien vähimmäisvaatimusten on vastattava kulloinkin käytettyä energialajia."Lämmönkehittimellä" tarkoitetaan erityisesti kuumavesikattiloita, höyrykattiloita ja ilmanlämmittimiä, mukaan lukien osat ja erityisesti niihin liittyvät käytettyyn fossiiliseen polttoaineeseen sopivat polttovarusteet. Rakennuksissa käytetyt yhdistetyt sähkön- ja lämmönkehittimet katsotaan myös lämmönkehittimiksi; näiden osalta suorituskykyä koskevien vähimmäisvaatimusten on katettava koko energiantuotanto.Vastuksilla varustettuja ja kaukolämpöverkkoon kytkettyjä lämmönkehittimiä ei lueta mukaan.Laitteista, joista tyyppitestausta ei voida toteuttaa valmistusvaiheessa, on tehtävä myöhemmin hakemus aiheellisten teknisten tutkimusten jälkeen.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että suorituskykyä koskevien vähimmäisvaatimusten noudattaminen varmistetaan tarkastuksella kehittimen valmistus- tai asennusvaiheessa.3. Valmistusaikana tarkastuksenalaisia lämmönkehittimiä ei saa saattaa markkinoille ennen kuin ne täyttävät suorituskykyä koskevat vähimmäisvaatimukset; asiaa koskevien säännösten noudattaminen varmennetaan arvokilvellä, josta on käytävä ilmi seuraavat vähimmäistiedot: P valmistajan yksilöidyt tiedot; P lämmönkehittimen tyyppi ja valmistusvuosi; P lämpöluokitus kW jokaiselle ennakoidulle energialajille; P käytetyn energian laji tai energioiden lajit ja ominaisuudet; P lämmönsiirtonesteen enimmäislämpötila; P tarkastuksen vahvistus ja tarkastuksen suorittaneen tarkastuslaitoksen tunnistustiedot; P jokaisen lämmönkehittimen kulutus luokitellulla teholla käytettäessä."Lämpöluokituksella" tarkoitetaan korkeinta tuottoa, mikä lämmönkehittimellä voidaan jatkuvasti ylläpitää.Kun tarkastuksenalainen lämmönkehitin asennetaan valmistuksen aikana, on käyttäjälle suurimman mahdollisen hyötysuhteen saamiseksi toimitettava kirjalliset käyttö- ja huoltoohjeet. Nämä ohjeet on tarkastettava samoin kuin kehitin, ja niissä on oltava pääkohdat tarkastuksessa tehdyistä havainnoista.4. Asennusvaiheessa tarkastettavissa lämmönkehittimissä energiahäviöt eivät saa ylittää jäsenvaltioiden antamia enimmäistasoja.2 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jakelu- ja varastointijärjestelmän taloudellisesti perusteltu eristys tehdään pakolliseksi uusissa muissa kuin teollisuusrakennuksissa sekä lämmönsiirtonesteen että kuuman talousveden osalta.Näitä säännöksiä sovelletaan myös järjestelmiin, jotka ovat yhteydessä kaukolämpöverkostoon.Niitä sovelletaan myös uusiin lämmönkehittimiin, mukaan lukien veden lämmitykseen käytettävät sähköiset järjestelmät, kaikissa uusissa tai olemassa olevissa muissa kuin teollisuusrakennuksissa.3 artiklaLämmönkehitintä ei saa enää asentaa 1 päivään tammikuuta 1981 alkaen, ellei se täytä 1 artiklan mukaisia suorituskyvyn vähimmäisvaatimuksia.Edellä 2 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä sovelletaan 1 päivään heinäkuuta 1980 alkaen.4 artiklaJäsenvaltioiden on säännöllisesti ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin soveltamisalalla toteuttamistaan toimenpiteistä sekä näillä toimenpiteillä saavutetuista tai ennakoitavissa olevista tuloksista.5 artiklaTämä direktiivi ei millään tavoin rajoita toimenpiteitä, jotka perustuvat perustamissopimuksen 100 artiklaan.6 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 13 päivänä helmikuuta 1978.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. DALSAGER()  EYVL N:o C 266, 7.11.1977, s. 55()  EYVL N:o C 287, 30.11.1977, s. 9()  EYVL N:o C 153, 9.7.1975, s. 1()  EYVL N:o C 153, 9.7.1975, s. 5()  EYVL N:o L 140, 28.5.1976, s. 12


Avis juridique important

|

31973L0239

Ensimmäinen neuvoston direktiivi 73/239/ETY, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1973, muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta

Virallinen lehti nro L 228 , 16/08/1973 s. 0003 - 0019 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0146  Kreikank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0157  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0146  Espanjank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0143  Portugalink. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0143

ENSIMMÄINEN NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 24 päivänä heinäkuuta 1973,muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (73/239/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (1), ja erityisesti sen IV osaston C jakson,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettäyleisen toimintaohjelman mukaan asioimistojen ja sivukonttorien perustamista koskevien rajoitusten poistaminen riippuu ensivakuutusliikkeessä liiketoiminnan aloittamisen ja harjoittamisen edellytysten yhteensovittamisesta; yhteensovittaminen olisi ensin kohdistettava muuhun ensivakuutukseen kuin henkivakuutukseen,vakuutustoiminnan aloittamisen ja harjoittamisen helpottamiseksi on tärkeää poistaa tiettyjä kansallisten valvontalainsäädäntöjen välisiä eroja; tämän saavuttamiseksi ja jotta samalla varmistettaisiin riittävä turva vakuutetuille ja kolmansille osapuolille kaikissa jäsenvaltioissa, on pyrittävä yhteensovittamaan erityisesti vakuutusyrityksiltä vaadittavia taloudellisia takuita koskevat määräykset,riskien luokittelu eri vakuutusluokkiin on välttämätöntä etenkin, jotta voitaisiin määrätä milloin toimintaa varten tarvitaan pakollinen toimilupa ja mikä on kyseistä vakuutusluokkaa varten säädetty vähimmäistakuurahasto,on toivottavaa, että tämän direktiivin säännökset eivät koske keskinäisiä yhtiöitä tai yhdistyksiä, jotka oikeudellisen asemansa perusteella täyttävät turvaavuutta ja taloudellisia takuita koskevat asianmukaiset edellytykset; tämän direktiivin säännösten ei tulisi liioin koskea tiettyjä laitoksia, jotka sijaitsevat eri jäsenvaltioissa ja joiden liiketoiminta kattaa vain hyvin rajoitetun lohkon ja on lailla rajoitettu tietylle maantieteelliselle alueelle tai tiettyihin henkilöihin,eri lait sisältävät erilaisia säännöksiä samanaikaisesta sairausvakuutusliikkeen, luotto- ja takausvakuutusliikkeen sekä oikeusturvavakuutusliikkeen harjoittamisesta joko keskenään tai yhdessä muiden vakuutusluokkien kanssa; tällaisten eroavuuksien säilyttäminen sen jälkeen kun muiden kuin henkivakuutustoimintaa harjoittavien yritysten sijoittautumisoikeutta koskevat rajoitukset on poistettu, merkitsisi sijoittautumisen esteiden säilymistä; tämä ongelma on ratkaistava suhteellisen lyhyen ajan kuluessa toteutettavan tulevan yhteensovittamisen yhteydessä,on välttämätöntä ulottaa valvonta jokaisessa jäsenvaltiossa kaikkiin vakuutusluokkiin, joita tämä direktiivi koskee; tällainen valvonta ei ole mahdollista, ellei näitä vakuutusluokkia harjoittavalta yritykseltä vaadita virallista toimilupaa; on välttämätöntä määritellä tällaisen toimiluvan myöntämisen tai peruuttamisen edellytykset; on säädettävä oikeudesta saattaa toimiluvan epääminen tai peruuttaminen tuomioistuimen käsiteltäväksi,on suotavaa, että vakuutusluokkia, jotka tunnetaan liitteessä olevan A kohdan kuljetusvakuutuksen luokkina N:o 4, 5, 6, 7 ja 12 ja liitteessä olevan A kohdan luottovakuutuksen luokkina N:o 14 ja 15, säännellään joustavammin tavaratoimituksiin ja luottoihin vaikuttavien ehtojen jatkuvien muutosten huomioon ottamiseksi,parhaillaan yhteisön tasolla tutkitaan mahdollisuuksia löytää yhteinen menetelmä vakuutusteknisen vastuuvelan laskemiseksi; sen vuoksi olisi suotavaa, että myöhemmin annettavissa direktiiveissä suoritetaan yhteensovittaminen tässä asiassa sekä määritetään sallitut sijoituskohteet ja varojen arvostukseen liittyvät kysymykset,on välttämätöntä, että vakuutusyrityksillä on, vakuutusliikkeen heilahtelujen varalta, vakuutussopimuksiin aiheutuvan vastuun kattamiseen riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan lisäksi täydentävä rahasto, niin sanottu solvenssimarginaali, jota edustaa vapaat varat; sen varmistamiseksi, että vakuutusyhtiöille asetetut vaatimukset perustuvat puolueettomiin arviointiperusteisiin, jolloin samansuuruiset yritykset asetetaan tasavertaiseen kilpailuasemaan, olisi määrättävä, että tällainen solvenssimarginaali suhteutetaan yrityksen liiketoiminnan kokonaismäärään ja että sen määräämiseen käytetään kahta vakuusindeksiä, joista toinen perustuu vakuutusmaksuihin ja toinen korvauksiin,olisi edellytettävä vähimmäistakuurahastoa, jonka suuruus on suhteutettu harjoitettuihin vakuutusluokkiin liittyvien riskien suuruuteen, sen varmistamiseksi, että yrityksiä perustettaessa niillä on riittävästi varoja ja että liiketoimintaa myöhemmin harjoitettaessa solvenssimarginaali ei missään tapauksessa laske turvaavuuden vähimmäistason alapuolelle,on välttämätöntä laatia säännökset sellaista tapausta varten, jossa yrityksen taloudellinen tila tulee sellaiseksi, että yrityksen on vaikea vastata vakuutussopimuksista aiheutuvista velvoitteistaan,ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista yhteisössä koskevia yhdenmukaistettuja säännöksiä tulisi yhteisössä periaatteessa soveltaa kaikkiin markkinoille tuleviin yrityksiin ja siten myös sellaisten yritysten asioimistoihin ja sivukonttoreihin, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella; olisi kuitenkin suotavaa laatia erityissäännökset sellaisten asioimistojen ja sivukonttoreiden valvonnasta ottaen huomioon, että niiden yritysten varat, joihin nämä kuuluvat, ovat yhteisön ulkopuolella,on kuitenkin suotavaa sallia näiden erityisehtojen lieventäminen noudattaen kuitenkin periaatetta, että tällaisten asioimistojen ja sivukonttoreiden ei tulisi saada edullisempaa kohtelua kuin yhteisön alueella toimivien yritysten,tarvitaan tiettyjä siirtymäsäännöksiä, jotta erityisesti jo olemassa olevien pienten ja keskisuurten yritysten olisi mahdollista sopeutua niihin vaatimuksiin, joita jäsenvaltioiden on asetettava tämän direktiivin mukaisesti, jollei perustamissopimuksen 53 artiklasta muuta johdu, jaon tärkeätä turvata yhteensovitettujen säännösten yhdenmukainen soveltaminen ja tässä tarkoituksessa huolehtia tiiviistä yhteistyöstä komission ja jäsenvaltioiden kesken,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I OSASTO Yleiset säännökset 1 artikla Tämä direktiivi koskee jäsenvaltioon sijoittautuneiden tai sijoittautumaan aikovien itsenäisten ammatinharjoittajien ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista tämän direktiivin liitteessä määritellyissä vakuutusluokissa.2 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta:1. Seuraaviin vakuutusliikkeen lajeihin:a) henkivakuutus, eli se vakuutuslaji, joka käsittää erityisesti vakuutuksen vain tietyn eliniän saavuttamisen varalta, vakuutuksen vain kuoleman varalta, vakuutuksen tietyn eliniän saavuttamisen tai sitä aikaisemman kuoleman varalta, henkivakuutuksen vakuutusmaksujen palautuksineen, tontiinit, vakuutuksen avioliiton varalta ja vakuutuksen syntymän varalta;b) elinkorot;c) henkivakuutusyritysten tarjoama lisävakuutus, eli vakuutus henkilövahingon varalta, työkyvyttömyys mukaan lukien, vakuutus tapaturman aiheuttaman kuoleman varalta ja vakuutus tapaturman tai sairauden aiheuttaman invaliditeetin varalta, jos näitä eri vakuutusmuotoja myönnetään henkivakuutusten ohella;d) lakisääteiseen sosiaaliturvaan kuuluva vakuutus;e) Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa harjoitettava pysyvä sairausvakuutus, jota ei voida irtisanoa ("permanent health insurance").2. Seuraavaan toimintaan:a) kertyneen pääoman takaisinmaksua tarkoittavat sopimukset, siten kuin se on kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä määritelty;b) sellaisten huolto- ja avustuskassojen toiminta, joiden etuudet määräytyvät käytettävissä olevien varojen mukaan ja joissa jäsenten maksuosuus on etukäteen vahvistettu kiinteäksi;c) sellaisten yhteenliittymien harjoittama toiminta, jotka eivät ole oikeushenkilöitä ja joiden tarkoituksena on tarjota jäsenilleen keskinäistä suojaa ilman vakuutusmaksujen suorittamista tai vakuutusteknisen vastuuvelan muodostamista;d) vientiluottovakuutustoiminta, joka tapahtuu valtion laskuun tai valtion tuella kunnes neljän vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta suoritettava enempi yhteensovittaminen on toteutettu.3 artikla 1. Tätä direktiiviä ei sovelleta keskinäisiin yhtiöihin ja yhdistyksiin, jos ne täyttävät kaikki seuraavat edellytykset:- yhtiöjärjestyksessä tai yhdistyksen säännöissä on oltava määräykset ylimääräisten vakuutusmaksujen keräämisestä tai etuuksien pienentämisestä;- niiden liiketoiminta ei kata vastuuriskejä - jolleivät ne ole liitteessä olevassa C kohdassa tarkoitettuja liitännäisriskejä - eikä luotto- tai takausriskejä;- tämän direktiivin kattamasta toiminnasta saatu vuotuinen vakuutusmaksutulo ei saa ylittää miljoonaa laskentayksikköä;- ainakin puolet tämän direktiivin kattamasta toiminnasta kertyneestä vakuutusmaksutulosta on saatava henkilöiltä, jotka ovat keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen jäseniä.2. Tätä direktiiviä ei liioin sovelleta keskinäisiin yhtiöihin tai yhdistyksiin, jotka ovat solmineet muiden samanlaisten yhtiöiden tai yhdistysten kanssa sopimuksen, joka tarjoaa täyden jälleenvakuutusturvan niiden antamille vakuutuksille tai jonka perusteella toimiluvan saaneen yrityksen on vastattava tällaisista vakuutussopimuksista johtuvista vastuista ensivakuuttajan puolesta.Tällaisessa tapauksessa tämän direktiivin määräykset koskevat toimiluvan saanutta yritystä.4 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin laitoksiin, jollei sääntöjä tai lakia, jotka koskevat niiden oikeutta toimia, muuteta:a) SaksassaSeuraavat julkisoikeudelliset monopolilaitokset ("Monopolanstalten"):1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe,2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, München,3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversicherung, München4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Braunschweig,5. Hamburger Feuerkasse, Hampuri6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversicherungskammer), Darmstadt,7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen,9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold,10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden,11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg,12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich,13. Feuersozietät Berlin, Berliini,14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.Oikeuden toimia alueellisesti ei kuitenkaan katsota muuttuneen tällaisten laitosten sulauduttua siten, että uusi laitos säilyttää sulautuneiden laitosten yhteisen toiminta-alueen, eikä toiminnan ominaisuuden voida katsoa muuttuneen vakuutusluokkiin nähden, jos jokin näistä laitoksista ryhtyy harjoittamaan samalla alueella yhtä tai useampaa toisen tällaisen laitoksen harjoittamaa vakuutusluokkaa.Seuraavat osittain julkisoikeudelliset laitokset:1. Postbeamtenkrankenkasse,2. Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten;b) RanskassaSeuraavat laitokset:1. Caisse départementale des incendiés des Ardennes,2. Caisse départementale des incendiés de la Côte d'Or,3. Caisse départementale des incendiés de la Marne,4. Caisse départementale des incendiés de la Meuse,5. Caisse départementale des incendiés de la Somme,6. Caisse départementale grêle du Gers,7. Caisse départementale grêle de l'Hérault;c) IrlannissaVoluntary Health Insurance Board;d) ItaliassaCassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi (Sportass);e) Yhdistyneessä kuningaskunnassaThe Crown Agents.5 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `laskentayksiköllä` Euroopan investointipankin perussäännön 4 artiklassa määriteltyä yksikköä;b) `toisiaan vastaavilla varoilla` tietyssä valuutassa täytettävien sitoumusten kattamista samassa valuutassa ilmaistuin tai rahaksi muutettavien varoin;c) `varojen sijainnilla` sekä irtaimen että kiinteän omaisuuden olemassaoloa jäsenvaltiossa, minkä ei kuitenkaan ole katsottava sisältävän vaatimusta, että irtain omaisuus on talletettava tai että kiinteään omaisuuteen kohdistuu rajoitustoimia kuten kiinnityksen rekisteröinti. Saamisiin perustuvan omaisuuden on katsottava olevan siinä jäsenvaltiossa, jossa saaminen voidaan vaatia maksettavaksi.II OSASTO Sellaisiin yrityksiin sovellettavat säännökset, joilla on kotipaikka yhteisön alueella A jakso: Toiminnan aloittamisen edellytykset 6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että ensivakuutusliikkeen aloittamiseen niiden alueella tarvitaan virallinen toimilupa.2. Tällaista toimilupaa on haettava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta:a) jokaisen yrityksen, joka perustaa kotipaikkansa valtion alueelle;b) jokaisen yrityksen, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa ja joka avaa sivukonttorin tai asioimiston kyseisen jäsenvaltion alueella;c) jokaisen yrityksen, joka saatuaan a tai b alakohdan mukaisen toimiluvan laajentaa liiketoimintaansa valtion alueella muihin vakuutusluokkiin;d) jokaisen yrityksen, joka saatuaan 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimiluvan kansallisen alueen johonkin osaan, laajentaa toimintaansa tällaisen osan ulkopuolelle.3. Jäsenvaltiot eivät saa asettaa toimiluvan saamisen edellytykseksi talletteen tekemistä tai vakuuden asettamista.7 artikla 1. Toimilupa on voimassa valtion koko alueella, jollei, silloin kun se kansallisen lainsäädännön mukaan on sallittua, hakija hae lupaa liiketoimintansa harjoittamiseen vain osassa valtion aluetta.2. Toimilupa myönnetään tiettyä vakuutusluokkaa varten. Sen on katettava koko luokka, jollei hakija halua kattaa vain osaa vakuutusluokkaan kuuluvista liitteessä olevassa A kohdassa luetelluista riskeistä.Kuitenkin:a) jokainen jäsenvaltio voi myöntää toimiluvan mille hyvänsä liitteessä olevassa B kohdassa mainitulle vakuutusluokkien ryhmälle edellyttäen, että valtio liittää sellaiseen toimilupaan liitteessä olevan B kohdan mukaisesti yksilöidyn nimikkeen;b) yhtä luokkaa tai luokkien ryhmää varten annettu toimilupa kattaa myös toisen vakuutusluokan liitännäisriskit, jos liitteessä olevassa C kohdassa mainitut edellytykset täyttyvät;c) kunnes neljän vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta enempi yhteensovittaminen on toteutettu, Saksan liittotasavalta saa pitää voimassa säännöksen, jolla kielletään harjoittamasta sen alueella samanaikaisesti sairausvakuutusliikettä, luotto- ja takausvakuutusliikettä tai vakuutusliikettä, joka koskee oikeusturvavakuutusta, joko yhdessä tai yhdistettynä muihin vakuutusluokkiin.8 artikla 1. Jäsenvaltion on vaadittava jokaiselta sen alueella toiminnan aloittavalta yritykseltä, jolle haetaan toimilupaa, että sea) on yhtiömuodoltaan jokin seuraavista:- Belgian kuningaskunnassa:"société anonyme/naamloze vennootschap", "société en commandite par actions/vennootschap bij wijze van geldschieting op aandelen", "association d'assurance mutuelle/onderlinge verzekeringsmaatschappij", "société coopérative/coöperative vennootschap",- Tanskassa:"Aktieselskaber", "gensidige selskaber",- Saksan liittotasavallassa:"Aktiengesellschaft", "Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit", "Öffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunternehmen",- Ranskan tasavallassa:"société anonyme", "société à forme mutuelle", "mutuelle", "union de mutuelles",- Irlannin tasavallassa:"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited",- Italian tasavallassa:"societa per azioni", "società cooperativa", "mutua di assicurazione",- Luxemburgin suurherttuakunnassa:"société anonyme", "société en commandite par actions", "association d'assurances mutuelles", "société coopérative",- Alankomaiden kuningaskunnassa:"naamloze vennootschap", "onderlinge waarborgmaatschappij", "coöperative vereniging",- Yhdistyneessä kuningaskunnassa:"incorporated companies limited by shares or by guarantee or unlimited", "societies registered under the Industrial and Provident Societies Acts", "societies registered under the Friendly Societies Act", vakuutuksenantajat, jotka toimivat nimellä "Lloyd's".Jäsenvaltiot voivat lisäksi tarvittaessa hyväksyä perustettaviksi muun muotoisia julkisoikeudellisia yrityksiä, jos niiden tarkoituksena on harjoittaa vakuutustoimintaa samoilla ehdoilla kuin yksityisten yritysten;b) rajoittaa liiketoimintansa vakuutusliikkeeseen ja siitä suoranaisesti johtuvaan toimintaan harjoittamatta muuta liiketoimintaa;c) esittää 9 artiklan mukaisen toimintasuunnitelman;d) omistaa 17 artiklan 2 kohdassa säädetyn vähimmäistakuurahaston.2. Yritykseltä, joka hakee toimilupaa laajentaakseen liiketoimintaansa muihin vakuutusluokkiin tai, edellä 6 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa, alueen toiseen osaan, on vaadittava, että se esittää 9 artiklan säännösten mukaisen näitä muita luokkia tai alueen muuta osaa koskevan toimintasuunnitelman.Yritykseltä on lisäksi vaadittava, että se voi osoittaa, että sillä on 16 artiklassa säädetty solvenssimarginaali ja, jos 17 artiklan 2 kohdan säännöksissä edellytetään näissä muissa vakuutusluokissa aikaisempaa suurempaa vähimmäistakuurahastoa, että sillä on tällainen vähimmäismäärä.3. Nämä yhteensovittamistoimenpiteet eivät estä jäsenvaltioita soveltamasta säännöksiä, joissa edellytetään, että hallituksen jäsenillä ja johtajilla on tarvittava ammatillinen pätevyys tai että perustamiskirja tai yhtiöjärjestys, yleiset ja erityiset vakuutusehdot, maksuperusteet ja muut sellaiset asiakirjat, jotka kuuluvat normaaliin valvontaan, on hyväksyttävä.4. Edellä tarkoitettuihin säännöksiin ei saa sisältyä vaatimusta, että toimilupahakemusta käsiteltäessä on otettava huomioon markkinoiden taloudelliset tarpeet.9 artikla Edellä 8 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun toimintasuunnitelmaan on sisällyttävä seuraavat tiedot ja selvitykset:a) niiden riskien laatu, jotka yritys aikoo kattaa, ne yleiset ja erityiset vakuutusehdot, joita se aikoo käyttää;b) maksuperusteet, joita se aikoo soveltaa kuhunkin liiketoiminnan luokkaan;c) jälleenvakuutusta koskevat pääperiaatteet;d) erät, joista vähimmäistakuurahasto muodostuu;e) hallinnon ja myyntiverkon arvioidut perustamiskustannukset sekä niiden kattamiseen tarkoitetut varat,ja lisäksi kolmelta ensimmäiseltä tilivuodelta:f) arviot muista hallintokustannuksista kuin perustamiskustannuksista, ja erityisesti yleiskuluista ja palkkioista;g) arviot vakuutusmaksuista ja korvauksista;h) maksuvalmiusennuste;i) arviot vakuutussopimuksista aiheutuvan vastuun ja solvenssimarginaalin kattamiseen tarkoitetuista varoista.Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei kuitenkaan vaadita riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 4, 5, 6, 7 ja 12, eikä myöskään edellä b alakohdassa tarkoitettuja tietoja riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 14 ja 15. Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei tarvitse vaatia riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkaan 11.10 artikla 1. Jäsenvaltion on vaadittava, että yrityksen, jonka kotipaikka on toisen jäsenvaltion alueella ja joka hakee toimilupaa avatakseen asioimiston tai sivukonttorin, on:a) annettava yhtiöjärjestyksensä ja sääntönsä sekä luettelo hallituksensa jäsenistä ja johtajistaan;b) esitettävä sen valtion toimivaltaisen viranomaisen, jossa yrityksen kotipaikka on, antama todistus, joka osoittaa ne vakuutusluokat, joita yrityksellä on oikeus harjoittaa, ja että sillä on vähimmäistakuurahasto tai 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti laskettu vähimmäissolvenssimarginaali, jos se on korkeampi; todistuksesta on myös käytävä ilmi ne riskit, jotka yritys sillä hetkellä kattaa sekä 11 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitetut varat;c) esitettävä 11 artiklan mukainen toimintasuunnitelma;d) nimettävä valtuutettu asiamies, jolla on vakituinen asuinpaikka ja pysyvä oleskelupaikka vastaanottavassa maassa, ja jolla on riittävä valtuus tehdä yritystä koskevia sitoumuksia kolmansien kanssa ja edustaa sitä vastaanottavan maan viranomaisissa ja tuomioistuimissa; jos valtuutettu on oikeushenkilö, sen kotipaikan on oltava vastaanottavassa maassa, ja sen on vuorostaan nimettävä edustajakseen henkilö, joka täyttää edellä mainitut edellytykset. Jäsenvaltio saa evätä nimetyn valtuutetun asiamiehen vain sellaisilla maineeseen tai ammatilliseen pätevyyteen liittyvällä perusteella, joita sovelletaan hallituksen jäseniin ja johtajiin yrityksissä, joiden kotipaikka on kyseisen valtion alueella.Vakuutussitoumuksesta vastaanottavassa maassa aiheutuvassa oikeusriidassa ei vakuutettuja henkilöitä saa, kun kysymys on "Lloyd's"-nimisestä vakuutuksenantajien yhteenliittymästä, kohdella huonommin, kuin jos kanne olisi nostettu sellaista yritystä vastaan, jonka liiketoiminta on luonteeltaan tavanomaisempaa. Valtuutetulla asiamiehellä on tämän vuoksi oltava riittävä valtuus, jotta häntä vastaan voidaan nostaa kanne ja hänen tulee tässä ominaisuudessa kyetä toimimaan kysymyksessä olevia "Lloyd's"-nimisen yhteenliittymän vakuutuksenantajaa sitovasti.2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että laajentaakseen asioimiston tai sivukonttorin liiketoimintaa joko muihin vakuutusluokkiin tai 6 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetyssä tapauksessa valtion muihin osiin, toimiluvan hakijan on esitettävä 11 artiklan mukainen toimintasuunnitelma ja täytettävä 1 kohdan b alakohdassa säädetyt edellytykset.3. Nämä yhteensovittamistoimenpiteet eivät estä jäsenvaltioita soveltamasta säännöksiä, jotka edellyttävät kaikilta vakuutusyrityksiltä, että yleisten ja erityisten vakuutusehtojen, maksuperusteiden ja kaikkien muiden mahdollisten, tavanomaiseen valvontaan tarvittavien asiakirjojen tulee olla viranomaisten hyväksymiä.4. Edellä tarkoitettuihin säännöksiin ei saa sisältyä vaatimusta, että toimilupahakemuksia käsiteltäessä otetaan huomioon markkinoiden taloudelliset tarpeet.11 artikla 1. Edellä 10 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun asioimiston tai sivukonttorin toimintasuunnitelmaan on sisällyttävä seuraavat tiedot tai selvitykset:a) niiden riskien laatu, joita yritys aikoo kattaa vastaanottavassa maassa; yleiset ja erityiset vakuutusehdot, joita se aikoo käyttää;b) maksuperusteet, joita yritys aikoo soveltaa kuhunkin liiketoiminnan luokkaan;c) jälleenvakuutusta koskevat pääperiaatteet;d) jäljempänä 16 ja 17 artiklassa tarkoitetun solvenssimarginaalin tila;e) hallinnon ja myyntiverkoston arvioidut perustamiskustannukset sekä niiden kattamiseen tarkoitetut varat;ja lisäksi kolmelta ensimmäiseltä tilivuodelta:f) arviot hallintokustannuksista;g) arviot uuden liikkeen vakuutusmaksuista ja korvauksista;h) asioimiston tai sivukonttorin maksuvalmiusennuste.Edellä a ja b alakohdissa tarkoitettuja selvityksiä ei kuitenkaan vaadita riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 4, 5, 6, 7 ja 12, eikä myöskään b alakohdassa tarkoitettuja selvityksiä riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 14 ja 15. Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja selvityksiä ei tarvitse vaatia riskeistä, jotka sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkaan 11.2. Toimintasuunnitelmaan on liitettävä yrityksen tase ja tuloslaskelma kultakin viimeiseltä kolmelta tilikaudelta. Jos yritys ei kuitenkaan ole vielä toiminut kolmea tilivuotta, sen on annettava ne vain päättyneiltä tilikausiltaan."Lloyd's"-nimisen vakuutuksenantajien yhteenliittymän osalta taseen ja tuloslaskelman julkistamisen korvaa vuotuisten, vakuutustoimintaa koskevien tiliasiakirjojen pakollinen esittäminen, joihin liittyy valaehtoinen todistus siitä, että jokaisen vakuutuksenantajan osalta on annettu tilintarkastajan lausunto, jonka mukaan varat kattavat täysimääräisesti toiminnasta aiheutuvat sitoumukset. Näiden asiakirjojen avulla on viranomaisten voitava muodostaa käsityksensä yhteenliittymän vakavaraisuuden tilasta.3. Toimintasuunnitelma sekä toimiluvan myöntämiseen toimivaltaisten viranomaisten huomautukset on toimitettava sen maan toimivaltaisille viranomaisille, jossa yrityksellä on kotipaikka. Viimeksi mainittujen viranomaisten on toimitettava lausuntonsa ensin mainituille kolmen kuukauden kuluessa asiakirjojen vastaanottamisesta; jos tämän ajan kuluessa heidän lausuntoaan ei ole toimitettu, sitä pidetään myönteisenä.12 artikla Päätös, jolla toimilupa evätään, on yksityiskohtaisesti perusteltava ja annettava tiedoksi yritykselle.Jäsenvaltion on säädettävä, että toimiluvan hakijalla on oikeus saattaa epäävä päätös tuomioistuimen käsiteltäväksi.On säädettävä myös, että myös niissä tapauksissa, joissa toimivaltaiset viranomaiset eivät ole käsitelleet toimilupahakemusta kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta, on oikeus saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi.B jakso: Liiketoiminnan harjoittamisen edellytykset 13 artikla Jäsenvaltioiden on tiiviissä yhteistyössä keskenään valvottava toimiluvan saaneiden yritysten taloudellista asemaa.14 artikla Sen jäsenvaltion valvontaviranomaisten, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on tarkastettava yrityksen koko liiketoiminnan vakavaraisuus. Muiden jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten on annettava edellä mainitulle kaikki tarkastamiseen tarvittavat tiedot.15 artikla 1. Jäsenvaltion, jonka alueella liiketoimintaa harjoitetaan, on vaadittava, että yritys muodostaa riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan.Vakuutustekninen vastuuvelka määräytyy tämän jäsenvaltion säännösten mukaan tai, jos sellaisia ei ole, tässä maassa noudatetun käytännön mukaan.2. On vaadittava, että vakuutustekninen vastuuvelka katetaan yhtä suurilla ja toisiaan vastaavilla varoilla, jotka sijaitsevat kussakin maassa, jossa liiketoimintaa harjoitetaan. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin lieventää säännöksiä, jotka koskevat toisiaan vastaavia varoja ja niiden sijaintia.Luxemburgin suurherttuakunta saa, ottaen huomioon sen erikoisaseman, kunnes yritysten purkamista koskeva lainsäädäntö on yhdenmukaistettu, säilyttää vakuutusteknisen vastuuvelan takuujärjestelmän, joka on voimassa tämän direktiivin tullessa voimaan.Tällaisten varojen laatu ja tarvittaessa se, mihin määrään saakka niitä voidaan käyttää vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseen, määritellään sen maan lainsäädännössä, jossa liiketoimintaa harjoitetaan; siinä säädetään myös tällaisten varojen arvostamisesta.3. Jos jäsenvaltio sallii, että vakuutusteknisen vastuuvelan kattamiseen voidaan käyttää jälleenvakuuttajilta olevia saatavia, sen on määrättävä sallittu prosenttiosuus. Poiketen 2 kohdan säännöksistä se ei voi tällaisessa tapauksessa vaatia, että saatavia vastaavat jälleenvakuuttajien varat sijaitsevat sen alueella.4. Sen jäsenvaltion valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on todennettava, että yrityksen taseessa vakuutusteknisen vastuuvelan katteeksi osoitetut varat vastaavat yrityksen tekemistä vakuutussopimuksista aiheutuvia vastuita kaikissa niissä maissa, joissa se harjoittaa liiketoimintaa.16 artikla 1. Jäsenvaltion on vaadittava, että jokainen yritys, jolla on kotipaikka sen alueella, muodostaa koko liiketoimintaansa nähden riittävän solvenssimarginaalin.Solvenssimarginaali vastaa yrityksen varoja, joista on vähennetty kaikki ennakoitavissa olevat velat sekä aineettomat erät. Erityisesti on otettava huomioon- maksettu osakepääoma tai, keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen osalta takuupääoma,- puolet maksamattomasta osakepääomasta tai takuupääomasta heti kun 25 prosenttia tästä pääomasta on maksettu,- rahastot ja varaukset (sidotut ja vapaat), jotka eivät vastaa tiettyjä velvoitteita,- kaikki siirtyvät voittovarat,- sellaisen keskinäisen yhtiön tai yhdistyksen osalta, jonka maksut voivat vaihdella, kaikki ne lisämaksuvaateet, jotka sillä on jäseniään kohtaan kyseisenä tilivuonna; sellaisina otetaan huomioon enintään puolet enimmäismaksujen ja perittyjen maksujen erotuksesta, kuitenkin enintään 50 prosenttia solvenssimarginaalista;- yrityksen pyynnöstä ja sen antamien selvitysten perusteella sekä kaikkien niiden muiden jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten suostumuksella, joissa yritys harjoittaa toimintaansa, ne varaukset, jotka eivät ilmene taseesta ja jotka johtuvat vastaavien aliarvostamisesta ja vastattavien yliarvostamisesta taseessa, jos tällaiset varaukset, jotka eivät ilmene taseesta, eivät ole luonteeltaan poikkeuksellisia.Vakuutusteknisen vastuuvelan yliarvostaminen määritellään suhteessa vastuuvelan määrään, jonka yritys on laskenut kansallisen lainsäädännön mukaisesti; kuitenkin, ennen vakuutusteknisen vastuuvelan yhdenmukaistamista, solvenssimarginaalissa voidaan 20 prosenttiin saakka ottaa huomioon määrä, joka on 75 prosenttia varsinaisen korvausvastuun määrän, silloin kun yritys laskee vastuun kollektiivisesti käyttäen vähimmäisprosenttia vakuutusmaksuista, ja sopimuskohtaisen laskutavan mukaisen määrän erotuksesta, jos kansallisen lainsäädännön mukaan on mahdollista valita näistä kahdesta menetelmästä.2. Solvenssimarginaalin laskentaperusteina ovat joko vuotuiset vakuutusmaksut tai kolmen viimeksi kuluneen tilikauden keskimääräinen korvausmenorasite. Kuitenkin sellaisten yritysten kohdalla, jotka varsinaisesti myöntävät vakuutuksia vain myrsky-, raesade- tai hallariskin tai -riskien varalta, keskimääräinen korvausmenorasite lasketaan seitsemän viimeksi kuluneen tilikauden perusteella.3. Jollei 17 artiklan säännöksistä muuta johdu, solvenssimarginaalin määrä on yhtä suuri kuin suurempi kahdesta seuraavasta tuloksesta:Ensimmäinen tulos (vakuutusmaksuihin perustuva):- ensivakuutusliikkeen vakuutusmaksut (mukaan lukien vakuutusmaksuihin liittyvät liitännäismaksut), jotka ovat erääntyneet viimeksi kuluneena tilikautena;- näin saatuun summaan lisätään tulevan jälleenvakuutuksen vakuutusmaksut viimeksi kuluneen tilikauden aikana;- tästä summasta vähennetään viimeksi kuluneen tilikauden aikana erääntyneiden, mutta saamatta jääneiden vakuutusmaksujen kokonaismäärä sekä niiden verojen ja veronluonteisten maksujen kokonaismäärä, jotka koskevat tähän summaan sisältyviä vakuutusmaksuja.Näin saatu määrä jaetaan kahteen osaan, joista ensimmäinen käsittää enintään 10 miljoonaa laskentayksikköä ja toinen ylimenevän osan; näistä otetaan 18 prosenttia edellisestä ja 16 prosenttia jälkimmäisestä ja lasketaan ne yhteen.Ensimmäinen tulos saadaan kertomalla keskenään näin laskettu summa ja se suhdeluku, joka saadaan vertaamalla yrityksen viimeksi kuluneen tilikauden omalle vastuulle jääviä korvausmenoja korvausmenojen bruttomäärään. Tämä suhdeluku ei kuitenkaan koskaan saa olla pienempi kuin 50 prosenttia.Toinen tulos (korvauksiin perustuva):- ensivakuutuksen maksetut korvaukset (vähentämättä niistä jälleenvakuuttajien ja edelleenvakuuttajien osuutta) 2 kohdassa määritettyinä ajanjaksoina lasketaan yhteen;- tähän kokonaismäärään lisätään samoina ajanjaksoina tulevasta jälleenvakuutuksesta ja edelleenvakuutuksesta maksetut korvaukset;- tähän summaan lisätään ensivakuutuksen ja tulevan jälleenvakuutuksen varsinainen korvausvastuu viimeksi kuluneen tilikauden lopussa;- tästä summasta vähennetään 2 kohdassa mainittuja ajanjaksoja koskevat takaisin saadut korvaukset;- näin jäljelle jääneestä määrästä vähennetään ensivakuutuksen ja tulevan jälleenvakuutuksen varsinainen korvausvastuu, jotka on tehty kahta vuotta ennen viimeistä tilipäätösvuotta olevan vuoden alussa.Yksi kolmasosa tai yksi seitsemäsosa näin saadusta kokonaismäärästä (2 kohdassa määritellyn viiteajanjakson mukaisesti) jaetaan kahteen osaan, joista ensimmäinen käsittää enintään seitsemän miljoonaa laskentayksikköä ja toinen yli menevän osan; näistä otetaan 26 prosenttia edellisestä ja 23 prosenttia jälkimmäisestä ja lasketaan ne yhteen.Toinen tulos saadaan kertomalla keskenään näin laskettu summa ja se suhdeluku, joka saadaan vertaamalla yrityksen viimeksi kuluneen tilikauden omalle vastuulle jääviä korvausmenoja korvausmenojen bruttomäärään. Tämä suhdeluku ei kuitenkaan koskaan saa olla pienempi kuin 50 prosenttia.4. Molemmat 3 kohdassa tarkoitettuihin osiin sovellettavat osuudet alennetaan kolmasosaansa, kun kyseessä on sairausvakuutus, jota harjoitetaan samanlaisin vakuutusteknisin perustein kuin henkivakuutusta, jos- suoritetut vakuutusmaksut lasketaan sairastuvuustaulukoiden perusteella vakuutusmatemaattisia menetelmiä käyttäen,- varaus määräytyy iän pitenemisen mukaan,- riittävän suuren varmuuslisän muodostamiseksi peritään lisämaksua,- vakuutuksenantaja voi irtisanoa sopimuksen vain viimeistään ennen kolmannen vakuutusvuoden päättymistä,- sopimuksen nojalla on mahdollista korottaa vakuutusmaksuja tai alentaa korvaussuorituksia myös voimassa olevien sopimusten osalta.5. "Lloyd's"-nimisen vakuutuksenantajien yhteenliittymän osalta 3 kohdassa mainittu ensimmäinen tulos (vakuutusmaksuihin perustuva) lasketaan nettovakuutusmaksujen perusteella. Nettovakuutusmaksut kerrotaan kiinteällä prosenttiluvulla, jonka yrityksen sisäinen tarkastaja määrää vuosittain. Tämä kiinteä prosenttiluku on laskettava maksettuja palkkioita koskevien tuoreimpien tilastotietojen pohjalta.Yksityiskohdat sekä asiaan kuuluvat laskelmat lähetetään niiden maiden viranomaisille, joissa "Lloyd's" toimii.17 artikla 1. Yksi kolmasosa solvenssimarginaalista muodostaa takuurahaston.2. a) Takuurahasto ei kuitenkaan saa olla vähemmän kuin- 400 000 laskentayksikköä, jos kaikki tai jotkut katetuista riskeistä sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 10, 11, 12, 13, 14 ja 15,- 300 000 laskentayksikköä, jos kaikki tai jotkut katetuista riskeistä sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ja 16,- 200 000 laskentayksikköä, jos kaikki tai jotkut katetuista riskeistä sisältyvät liitteessä olevan A kohdan luokkiin 9 ja 17;b) Jos yrityksen liiketoiminta kattaa useita luokkia tai useita riskejä, otetaan huomioon vain se luokka tai riski, joka edellyttää korkeinta määrää;c) Jäsenvaltio voi alentaa vähimmäistakuurahastovaatimustaan neljänneksellä, jos kyseessä on keskinäinen yhtiö tai yhdistys tai niitä vastaava yhteisö.18 artikla 1. Jäsenvaltiot eivät saa antaa säännöksiä niiden varojen valinnasta, jotka ylittävät 15 artiklassa tarkoitettua vakuutusteknistä vastuuvelkaa kattavat varat.2. Ellei 15 artiklan 2 kohdasta, 20 artiklan 1 ja 3 kohdasta sekä 22 artiklan 1 kohdan viimeisestä alakohdasta muuta johdu, jäsenvaltiot eivät saa rajoittaa toimiluvan saaneiden yritysten oikeutta vapaasti vallita irtainta ja kiinteää omaisuuttaan.Saksan liittotasavalta voi kuitenkin, kunnes henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien edellytysten yhteensovittaminen on toteutunut, säilyttää sairausvakuutuksessa 16 artiklan 4 kohdan mukaisesti varojen vapaata vallintaa koskevat rajoituksensa, sikäli kuin vakuutusmaksuvastuuta kattavien varojen vapaa vallinta on "Treuhänder"-elimen hyväksymisestä riippuva.Kunnes enempi yhteensovittaminen on toteutettu, Tanskan kuningaskunta voi kuitenkin pitää voimassa lainsäädäntönsä, jolla rajoitetaan vakuutusyritysten hankkimien sellaisten varojen vapaata vallintaa, joilla katetaan pakollisen työtapaturmavakuutuksen nojalla maksettavia eläkkeitä.3. Näillä säännöksillä ei estetä toimenpiteitä, joihin jäsenvaltioilla on oikeus ryhtyä kyseisten yritysten omistajina, jäseninä tai osakkaina, kuitenkin noudattaen siinä maassa, jossa se harjoittaa toimintaa, voimassa olevia 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä ja turvaten vakuutettujen edut.19 artikla 1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että kaikki yritykset, joiden kotipaikka on sen alueella, laativat kaiken toimintansa osalta tilinpäätöksen, josta ilmenee yrityksen taloudellinen tilanne ja maksukyky.2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että sen alueella toimivat yritykset toimittavat määräajoin tiedot ja tilastolliset asiakirjat, jotka ovat tarpeen valvontaa varten. Toimivaltaisten valvontaviranomaisten on luovutettava toisilleen valvonnassa tarvittavat asiakirjat ja tiedot.20 artikla 1. Jos yritys ei noudata 15 artiklan säännöksiä, sen maan valvontaviranomainen, jossa yritys harjoittaa liiketoimintaansa, voi kieltää varojen vapaan vallinnan kyseisessä maassa ilmoitettuaan asiasta sen maan valvontaviranomaisille, jossa yrityksellä on kotipaikka.2. Palauttaakseen sellaisen yrityksen taloudellisen aseman ennalleen, jonka solvenssimarginaali ei ole 16 artiklan 3 kohdan vähimmäisvaatimusten mukainen, sen maan valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on vaadittava, että sen hyväksyttäväksi esitetään yrityksen taloudellisen aseman tervehdyttämissuunnitelma.3. Jos solvenssimarginaali ei ole 17 artiklassa määritellyn takuurahaston mukainen, sen maan valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on vaadittava yritystä toimittamaan sen hyväksyttäväksi lyhyen ajan rahoitussuunnitelmansa.Valvontaviranomainen voi myös kieltää yrityksen varojen vapaan vallinnan tai rajoittaa sitä. Sen on ilmoitettava toimenpiteistään niiden muiden jäsenvaltioiden viranomaisille, joiden alueilla yrityksellä on toimilupa, ja viimeksi mainittujen viranomaisten on ensiksi mainitun pyynnöstä toteutettava samat toimenpiteet.4. Toimivaltaiset valvontaviranomaiset voivat lisäksi toteuttaa kaikki välttämättömät toimenpiteet turvatakseen vakuutettujen edut 1 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.5. Muiden sellaisten jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten, joiden alueella kyseisellä yrityksellä on myös toimilupa, on toimittava yhteistyössä 1-4 kohdassa tarkoitettujen säännösten ja määräysten täytäntöönpanemiseksi.21 artikla 1. Jäsenvaltioiden on sallittava, että yritys luovuttaa koko vakuutuskantansa tai sen osan, jos vastaanottavalla yrityksellä kannanluovutus huomioon ottaen on riittävä solvenssimarginaali.Asianomaisten valvontaviranomaisten on neuvoteltava keskenään ennen tällaisen kannanluovutuksen hyväksymistä.2. Toimivaltaisten valvontaviranomaisten hyväksyttyä tällaisen kannanluovutuksen, se on välittömästi voimassa kyseisiin vakuutuksenottajiin tai vakuutettuihin nähden.C jakso: Toimiluvan peruuttaminen 22 artikla 1. Sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, voi peruuttaa myöntämänsä toimiluvan, jos yritys:a) ei enää täytä toiminnan aloittamiselle asetettuja edellytyksiä;b) ei ole kyennyt määräajassa suorittamaan 20 artiklassa tarkoitetussa tervehdyttämis- tai rahoitussuunnitelmassa edellytettyjä toimenpiteitä;c) laiminlyö törkeästi kansalliseen lainsäädäntöön perustuvia velvoitteitaan.Siinä tapauksessa, että toimilupa peruutetaan, sen maan valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on ilmoitettava peruutuksesta muiden sellaisten jäsenvaltioiden valvontaviranomaisille, jotka ovat myöntäneet toimiluvan yritykselle; tällöin näidenkin on peruutettava myöntämänsä toimilupa. Sen maan valvontaviranomaisen, jonka alueella yrityksellä on kotipaikka, on näiden muiden viranomaisten kanssa toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet vakuutettujen etujen turvaamiseksi ja erityisesti rajoitettava yrityksen varojen vapaata vallintaa, jollei tällaista rajoitusta jo ole määrätty 20 artiklan 1 kohdan ja 3 kohdan toisen alakohdan säännösten mukaisesti.2. Sellaisen yrityksen asioimistolle tai sivukonttorille, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, myönnetty toimilupa voidaan peruuttaa, jos asioimisto tai sivukonttori:a) ei enää täytä toiminnan aloittamista varten asetettuja edellytyksiä;b) törkeästi laiminlyö noudattaa sen maan, jossa yritys toimii, säännöksiin perustuvia, erityisesti 15 artiklassa tarkoitetun vakuutusteknisen vastuuvelan muodostamista koskevia velvoitteitaan.Sen valtion valvontaviranomaisten, jossa liiketoimintaa harjoitetaan, on ennen toimiluvan peruuttamista neuvoteltava sen maan valvontaviranomaisen kanssa, jossa yrityksellä on kotipaikka. Jos nämä katsovat välttämättömäksi keskeyttää asioimiston tai sivukonttorin liiketoiminnan ennen neuvottelun päättymistä, niiden on ilmoitettava siitä heti sen maan valvontaviranomaiselle, jossa kotipaikka on.3. Toimiluvan peruuttamista tai liiketoiminnan keskeyttämistä koskeva päätös on yksityiskohtaisesti perusteltava, ja päätös on annettava tiedoksi asianomaiselle yritykselle.Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tällainen päätös voidaan saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi.III OSASTO Säännökset, joita sovelletaan yhteisön alueelle perustettuihin sellaisten yritysten asioimistoihin tai sivukonttoreihin, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella 23 artikla 1. Jäsenvaltioiden on vaadittava yrityksiltä, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella, virallinen toimilupa 1 artiklassa tarkoitetun liiketoiminnan aloittamiselle alueellaan.2. Jäsenvaltio saa myöntää toimiluvan, jos yritys täyttää vähintään seuraavat edellytykset:a) sillä on kansallisen lainsäädännön mukaan oikeus harjoittaa vakuutustoimintaa;b) se perustaa asioimiston tai sivukonttorin jäsenvaltion alueelle;c) se sitoutuu järjestämään asioimistonsa tai sivukonttorinsa sijaintipaikkaan siellä harjoittamaansa liiketoimintaa koskevan kirjanpidon ja säilyttämään siellä kaikki liiketoimintaan liittyvät asiakirjat;d) se nimeää valtuutetun asiamiehen, jonka toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät;e) yrityksen siinä maassa, jossa se harjoittaa liiketoimintaansa, omistamien varojen määrä on vähintään puolet 17 artiklan 2 kohdassa säädetystä takuurahaston vähimmäismäärästä, ja se tallettaa yhden neljäsosan vähimmäismäärästä vakuudeksi;f) se sitoutuu ylläpitämään 25 artiklan mukaisen solvenssimarginaalin;g) se esittää 11 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisen toimintasuunnitelman.24 artikla Jäsenvaltioiden on vaadittava, että yritykset muodostavat riittävän vakuutusteknisen vastuuvelan, joka kattaa näiden jäsenvaltioiden alueilla tekemistä vakuutussopimuksista aiheutuvan vastuun. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että asioimisto tai sivukonttori kattaa tämän vakuutusteknisen vastuuvelan samansuuruisin ja kyseisen valtion säätämään määrään saakka toisiaan vastaavin varoin.Jäsenvaltion lainsäädäntöä on sovellettava vakuutusteknisen vastuuvelan laskemiseen, sallittujen sijoituskohteiden määrittelyyn ja varojen arvostukseen.Asianomaisen jäsenvaltion on vaadittava, että vakuutusteknistä vastuuvelkaa vastaavat varat sijaitsevat sen alueella. Tällöin on kuitenkin sovellettava, mitä 15 artiklan 3 kohdassa säädetään.25 artikla 1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että niiden alueille perustetuilla asioimistoilla tai sivukonttoreilla on solvenssimarginaali, joka muodostuu varoista, joista on vähennetty kaikki ennakoitavissa olevat velat sekä aineettomat erät. Solvenssimarginaali on laskettava 16 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti. Tämän marginaalin laskemisessa voidaan kuitenkin ottaa huomioon vain kyseisen asioimiston tai sivukonttorin harjoittamaan toimintaan liittyvät vakuutusmaksut ja korvaukset.2. Yksi kolmasosa solvenssimarginaalista muodostaa takuurahaston. Takuurahasto ei saa olla pienempi kuin puolet 17 artiklan 2 kohdassa vaaditusta vähimmäismäärästä. Edellä 23 artiklan 2 kohdan e alakohdan mukaisesti tehty alkutallete luetaan tähän takuurahastoon.3. Solvenssimarginaalia vastaavat varat on pidettävä takuurahaston määrään saakka siinä maassa, jossa liiketoimintaa harjoitetaan, ja sen ylimenevä osa yhteisön alueella.26 artikla 1. Yritykset, jotka saatuaan toimiluvan yhdeltä jäsenvaltiolta, saavat sen yhdeltä tai useammalta jäsenvaltiolta perustaakseen sinne muita asioimistoja tai sivukonttoreita, voivat hakea yhtä tai useampaa seuraavista eduista:a) Edellä 25 artiklassa tarkoitettu solvenssimarginaali lasketaan yrityksen koko yhteisön alueella harjoittaman liiketoiminnan mukaan; tätä laskelmaa varten otetaan huomioon ainoastaan kaikkien yhteisön alueelle perustettujen asioimistojen tai sivukonttoreiden toiminnasta aiheutuvat maksut ja vahingot,b) ne vapautetaan 23 artiklan 2 kohdan e alakohdassa säädetystä velvoitteesta tehdä vaadittu tallete myös näihin jäsenvaltioihin,c) takuurahaston kattavat varat voivat sijaita missä tahansa niistä jäsenvaltioista, joissa yritys toimii.2. Jos vähintään kaksi asianomaista jäsenvaltiota on yhtä mieltä yrityksen koko hakemuksesta tai osasta sitä, sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jonka alueella kantajan vanhin laitos sijaitsee, valvovat tämän yrityksen yhtä mieltä olleiden jäsenvaltioiden alueella harjoittaman koko liiketoiminnan vakavaraisuutta. Kuitenkin yrityksen pyynnöstä ja asianomaisten jäsenvaltioiden yksimielisellä sopimuksella valvonnan voi suorittaa jonkin toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen. Valvontaviranomaisen on saatava muilta jäsenvaltioilta niiden alueelle perustettujen asioimistojen ja sivukonttoreiden valvonnassa tarvittavat tiedot.3. Tämän artiklan nojalla myönnetyt edut on peruutettava yhden tai useamman asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä.27 artikla Edellä 19 ja 20 artiklan säännöksiä sovelletaan myös tässä osastossa tarkoitettujen yritysten asioimistoihin ja sivukonttoreihin.Vanhimman toimipaikan valvontaviranomainen tai se valvontaviranomainen, joka tarkastaa ensiksi mainitun asemesta sivukonttoreiden tai asioimistojen kokonaisvakavaraisuuden, rinnastetaan 20 artiklassa tarkoitetun hakemuksen osalta sen valtion viranomaiseen, jossa yhteisössä toimivan yrityksen pääkonttori on.28 artikla Jos 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu viranomainen peruuttaa toimiluvan, tämän on ilmoitettava siitä niiden muiden jäsenvaltioiden viranomaisille, joiden alueella yritys toimii, ja viimeksi mainittujen viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet. Jos syynä toimiluvan peruuttamiseen on sen kokonaisvakavaraisuuden riittämättömyys, jonka 26 artiklassa tarkoitettuun pyyntöön suostuneet jäsenvaltiot ovat määränneet, suostumuksen antaneiden jäsenvaltioiden on myös peruutettava myöntämänsä toimiluvat.29 artikla Yhteisö voi perustamissopimuksen mukaisesti tehdyillä sopimuksilla sitoutua yhden tai useamman kolmannen maan kanssa soveltamaan tässä osastossa olevista säännöksistä poikkeavia säännöksiä varmistaakseen vastavuoroisuuteen perustuen riittävän turvan jäsenvaltioiden vakuutetuille.IV OSASTO Siirtymäsäännökset ja muut säännökset 30 artikla 1. Jäsenvaltioiden on sallittava II osastossa tarkoitetuille yrityksille, jotka tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi toteutettujen toimenpiteiden tullessa voimaan harjoittavat niiden alueilla yhtä tai useampaa 1 artiklassa mainittua vakuutusluokkaa, viiden vuoden määräaika tämän direktiivin tiedoksi antamisesta lukien toimintansa mukauttamiseksi 16 ja 17 artiklan säännöksiin.2. Jäsenvaltiot saavat lisäksi:a) myöntää kaikille 1 kohdassa tarkoitetuille yrityksille, jotka viisivuotiskauden päättyessä eivät vielä ole kokonaan muodostaneet solvenssimarginaaliaan enintään kahden vuoden lisäajan edellyttäen, että nämä yritykset ovat 20 artiklan mukaisesti esittäneet valvontaviranomaisen hyväksyttäväksi toimenpiteet, joihin ne aikovat ryhtyä tuossa tarkoituksessa;b) olla vaatimatta 1 kohdassa tarkoitetuilta yrityksiltä, joiden vuotuiset vakuutusmaksutulot viisivuotiskauden päättyessä jäävät pienemmiksi kuin 17 artiklan 2 kohdassa vaaditun vähimmäistakuurahaston kuusinkertainen määrä, tällaisen vähimmäistakuurahaston perustamista ennen sellaisen tilikauden päättymistä, jona vakuutusmaksutulot ovat tämän vähimmäistakuurahaston kuusinkertainen määrä. Harkittuaan 33 artiklassa säädetyn tutkimuksen tuloksia neuvosto päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta, milloin jäsenvaltiot poistavat tämän erivapauden.3. Yritykset eivät saa laajentaa toimintaansa 8 artiklan 2 kohdan tai 10 artiklan mukaisesti, elleivät ne noudata välittömästi tämän direktiivin määräyksiä. Edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut yritykset, jotka oman maansa alueella laajentavat toimintaansa muihin vakuutusluokkiin tai tämän alueen muihin osiin, voidaan kuitenkin 10 vuoden määräajaksi direktiivin tiedoksiantopäivästä lukien vapauttaa 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta vähimmäistakuurahaston perustamisvaatimuksesta.4. Yritys, jolla on 8 artiklassa luetelluista poikkeava yhtiömuoto, voi jatkaa direktiivin tiedoksiannosta lukien kolmen vuoden ajan nykyistä liiketoimintaansa sellaisessa oikeudellisessa muodossa, jossa se toimii tiedoksi antamisen ajankohtana. Yritykset, jotka on perustettu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuninkaallisella erityissäädöksellä ("by Royal Charter"), erityisellä asiakirjalla ("by Private Act") tai erityisellä viranomaisen päätöksellä ("by Special Public Act") saavat jatkaa liiketoimintaansa nykyisessä muodossaan rajoittamattoman ajan.Belgiassa toimivat yritykset, jotka tarkoituksensa mukaisesti harjoittavat kiinnitysluottojen välitysliikettä tai säästämistoimintaa yksityisten säästöpankkien valvontaa koskevien säännösten 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti, jotka on yhteensovitettu 23 päivänä kesäkuuta 1987 annetulla "arrété royal" -säädöksellä, saavat jatkaa tällaista toimintaa kolmen vuoden ajan tämän direktiivin tiedoksi antamisesta.Kyseisten jäsenvaltioiden on laadittava luettelo tällaisista yrityksistä ja toimitettava se muille jäsenvaltioille ja komissiolle.5. Niiden yritysten pyynnöstä, jotka täyttävät 15, 16 ja 17 artiklan vaatimukset, jäsenvaltioiden on lakattava soveltamasta nykyisiin säännöksiin perustuvia rajoituksia, kuten vaatimuksia kiinnityksistä, talletteista ja vakuuksista.31 artikla Jäsenvaltioiden on myönnettävä III osastossa tarkoitetuille asioimistoille tai sivukonttoreille, jotka tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi toteutettujen toimenpiteiden tullessa voimaan harjoittavat yhtä tai useampaa 1 artiklassa tarkoitettua vakuutusluokkaa ja jotka eivät laajenna toimintaansa 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, enintään viiden vuoden määräaika tämän direktiivin tiedoksi antamisesta toimintansa mukauttamiseksi 25 artiklan säännöksiin.32 artikla Sen ajanjakson kuluessa, joka päättyy kolmannen maan kanssa 29 artiklan mukaisesti tehdyn sopimuksen tullessa voimaan tai viimeistään neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksiantoajankohdasta, jokainen jäsenvaltio saa alueelleen perustettuihin tuon maan yrityksiin edelleen soveltaa 1 päivänä tammikuuta 1973 voimassa olleita säännöksiä, jotka koskevat vakuutusteknisen vastuuvelan katteena olevien varojen vastaavuutta ja sijaintia edellyttäen, että ilmoitus siitä tehdään muille jäsenvaltioille ja komissiolle, ja ettei näille yrityksille anneta laajempia helpotuksia kuin mitä sen alueelle perustetuille jäsenvaltioiden yrityksille annetaan 15 artiklan 2 kohdan mukaan.V OSASTO Loppusäännökset 33 artikla Komission ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toimittava tiiviissä yhteistyössä helpottaakseen ensivakuutuksen valvontaa yhteisössä ja tutkiakseen kaikkia tämän direktiivin soveltamisessa mahdollisesti ilmeneviä vaikeuksia.34 artikla 1. Komissio antaa neuvostolle kuuden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta kertomuksen tässä direktiivissä vahvistettujen taloudellisten vaatimusten vaikutuksista jäsenvaltioiden vakuutusmarkkinoihin.2. Tarvittaessa komissio antaa osakertomuksia neuvostolle ennen 30 artiklan 1 kohdassa säädetyn siirtymäkauden loppua.35 artikla Jäsenvaltioiden on muutettava kansalliset säännöksensä tämän direktiivin mukaisiksi 18 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.Näin muutettuja säännöksiä on ryhdyttävä 30, 31 ja 32 artiklassa säädetyin poikkeuksin soveltamaan 30 kuukauden kuluessa tiedoksiantopäivästä.36 artikla Kun tämä direktiivi on annettu tiedoksi, jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset toimitetaan kirjallisina komissiolle.37 artikla Liite on erottamaton osa tätä direktiiviä.38 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 1973.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaI. NØRGAARD(1) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 36/62(2) EYVL N:o C 27, 28.3.1968, s. 15(3) EYVL N:o 158, 18.7.1967, s. 1LIITE A. Riskien luokittelu vakuutusluokittain1. Tapaturmat (mukaan lukien työtapaturmat ja ammattitaudit)- kiinteät rahalliset etuudet- vahingonkorvauksen luonteiset etuudet- kahden edellisen yhdistelmät- matkustajille aiheutuneet vammat2. Sairaus- kiinteät rahalliset etuudet- vahingonkorvauksen luonteiset etuudet- kahden edellisen yhdistelmät3. Maa-ajoneuvot (paitsi rautateiden liikkuva kalusto)Kaikki vahingot ja tappiot, jotka aiheutuvat- maalla käytettäville moottoriajoneuvoille- muille maa-ajoneuvoille kuin moottoriajoneuvoille4. Rautateiden liikkuva kalustoKaikki rautateiden liikkuvalle kalustolle aiheutuvat vahingot ja tappiot5. Ilma-aluksetKaikki ilma-aluksille aiheutuvat vahingot tai menetykset6. Alukset (meri-, järvi-, joki- ja kanava-alukset)Kaikki vahingot tai tappiot, jotka aiheutuvat- joki- ja kanava-aluksille- järvialuksille- merialuksille7. Kuljetettavat tavarat (mukaan lukien kauppa- ja matkatavarat sekä kaikki muut tavarat)Kaikki kuljetettaville tavaroille tai matkatavaroille aiheutuneet vahingot tai tappiot, kuljetustavasta riippumatta8. Tulipalo ja luonnonvoimatKaikki omaisuudelle (paitsi 3, 4, 5, 6, 7 luokkaan sisältyvälle) aiheutuneet vahingot tai tappiot, joiden syynä on:- tulipalo- räjähdys- myrsky- muut luonnonvoimat kuin myrsky- ydinvoima- maan vajoaminen9. Muut omaisuudelle aiheutuneet vahingotKaikki omaisuudelle (paitsi 3, 4, 5, 6 ja 7 luokkaan sisältyvälle) aiheutuneet vahingot tai tappiot, joiden syynä on raesade tai halla tai jokin muu kuin 8 kohdassa mainittu tapahtuma, kuten varkaus10. MoottoriajoneuvovastuuKaikki vastuu, joka aiheutuu maalla (mukaan lukien rahdinkuljettajan vastuu) käytettävien moottoriajoneuvojen käytöstä11. IlmakuljetusvastuuKaikki ilma-alusten käytöstä (mukaan lukien rahdinkuljettajan vastuu) aiheutuva vastuu12. Vastuu aluksista (meri-, järvi-, joki- ja kanava-aluksista)Kaikki laivojen, alusten tai veneiden käytöstä merellä, järvillä, joilla tai kanavilla aiheutunut vastuu (mukaan lukien rahdinkuljettajan vastuu)13. Yleinen vastuuKaikki muut kuin 10, 11 ja 12 kohdassa mainitut vastuut14. Luotto- maksukyvyttömyys (yleinen)- vientiluotot- osamaksuluotot- kiinnitysluotot- maatalousluotot15. Takaus- takaus (välitön)- takaus (välillinen)16. Erilaiset taloudelliset tappiot- työllisyysriskit- tulojen menetys (yleinen)- huono sää- etuuksien menetys- jatkuvat yleiskulut- ennakoimattomat liikekulut- markkina-arvon laskusta aiheutunut menetys- vuokran tai tulojen menetys- muut kuin yllä mainitut välilliset kaupalliset tappiot- muut (ei-kaupalliset) taloudelliset tappiot- muunlaiset taloudelliset tappiot17. OikeusturvaAsianajo- ja oikeudenkäyntikulutYhteen luokkaan sisältyvät riskit eivät saa kuulua mihinkään muuhun luokkaan paitsi C kohdassa mainituissa tapauksissa.B. Useamman kuin yhden vakuutusluokan harjoittamista varten myönnettyjen toimilupien kuvausKun toimilupa kattaa samanaikaisesti:a) luokan 1 ja 2, se on nimeltään `Tapaturma- ja sairausvakuutus`;b) luokan 1 (4 kohta), 3, 7 ja 10, se on nimeltään `Moottoriajoneuvovakuutus`;c) luokan 1 (4 kohta), 4, 6, 7 ja 12, se on nimeltään `Meri- ja kuljetusvakuutus`;d) luokan 1 (4 kohta), 5, 7 ja 11, se on nimeltään `Ilmakuljetusvakuutus`;e) luokan 8 ja 9, se on nimeltään `Tulipalon ja muun omaisuusvahingon varalta otettu vakuutus`;f) luokan 10, 11, 12 ja 13, se on nimeltään `Vastuuvakuutus`;g) luokan 14 ja 15, se on nimeltään `Luotto- ja takausvakuutus`;h) kaikki luokat, sitä nimitetään kyseisen jäsenvaltion valinnan mukaan; tämän on ilmoitettava valinnastaan muille jäsenvaltioille ja komissiolle.C. LiitännäisriskitYritys, joka saa toimiluvan yhteen luokkaan tai useamman luokan ryhmään kuuluvalle pääriskille, voi myös vakuuttaa toiseen luokkaan kuuluvia riskejä tarvitsematta niille toimilupaa, jos ne:- liittyvät pääriskiin,- koskevat kohdetta, joka on katettu pääriskiä vastaan, ja- on katettu pääriskin vakuutussopimuksellaTässä liitteessä olevan A kohdan luokkiin 14 ja 15 kuuluvia riskejä ei kuitenkaan saa katsoa muiden luokkien liitännäisriskeiksi.


Avis juridique important

|

32000L0068

Komission direktiivi 2000/68/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2000, tehoaineen (bentatsoni) sisällyttämisestä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I

Virallinen lehti nro L 276 , 28/10/2000 s. 0041 - 0043

Komission direktiivi 2000/68/EY,annettu 23 päivänä lokakuuta 2000,tehoaineen (bentatsoni) sisällyttämisestä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen IEUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2000/10/EY(2), ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan 2 kohdan neljännen alakohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Komission asetuksessa (ETY) N:o 3600/92(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2266/2000(4), säädetään direktiivin 91/414/ETY (jäljempänä "direktiivi") 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman ensimmäisen vaiheen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Mainitun asetuksen mukaisesti komission asetuksessa (EY) N:o 933/94(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2230/95(6), vahvistetaan arvioitavien kasvinsuojeluaineiden tehoaineiden luettelo niiden sisällyttämiseksi mahdollisesti direktiivin liitteeseen I.(2) Direktiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaan tehoaine on sisällytettävä liitteeseen I, jos voidaan olettaa, että sen käytöllä tai sitä sisältävien kasvinsuojeluaineiden jäämillä ei ole haitallisia vaikutuksia ihmisten tai eläinten terveyteen tai pohjaveteen taikka kohtuuttomia haittavaikutuksia ympäristöön.(3) Tällainen tehoaine voidaan sisällyttää liitteeseen I enintään kymmenen vuoden ajaksi.(4) Bentatsonin osalta vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön on arvioitu asetuksen (ETY) N:o 3600/92 säännösten mukaisesti ilmoittajien ehdottamien tiettyjen käyttötarkoitusten osalta. Saksa nimettiin kertomuksen antavaksi jäsenvaltioksi kasvinsuojeluaineiden tehoaineiden luettelon vahvistamisesta ja esittelijöinä toimivien jäsenvaltioiden nimeämisestä asetuksen (ETY) N:o 3600/92 soveltamiseksi annetussa asetuksessa (EY) N:o 933/94. Se jätti komissiolle asianomaisen arviointikertomuksen ja suosituksen 13 päivänä marraskuuta 1996 asetuksen (EY) N:o 3600/92 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.(5) Jäsenvaltio ja komissio ovat tarkastelleet arviointikertomusta pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa. Tämä tarkastelu on saatettu päätökseen 13 päivänä heinäkuuta 2000 komission tarkastelukertomuksella bentatsonista.(6) Asiakirja-aineisto ja tarkastelusta saadut tiedot toimitettiin myös kasveja käsittelevän tiedekomitean lausuntoa varten. Kasveja käsittelevä tiedekomitea totesi lausunnossaan(7), että aineen käyttö ei aiheuta kohtuutonta riskiä, mutta huomautti, että jäsenvaltioiden olisi arvioitava sen huuhtoutumismahdollisuudet pohjaveteen erityisesti riskialttiilla seuduilla ja riisinviljelyalueilla.(7) Tehdyistä arvioinneista on käynyt ilmi, että kyseistä tehoainetta sisältävien kasvinsuojeluaineiden voidaan yleisesti olettaa täyttävän direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt edellytykset erityisesti tutkittujen käyttötarkoitusten osalta. Näin ollen on aiheellista sisällyttää kyseinen tehoaine liitteeseen I sen varmistamiseksi, että bentatsonia sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevien lupien myöntäminen, muuttaminen tai peruuttaminen voidaan kaikissa jäsenvaltioissa toteuttaa direktiivissä säädetyllä tavalla.(8) Direktiivin 8 artiklan 2 kohdan mukaan sen jälkeen, kun tehoaine on sisällytetty direktiivin liitteeseen I, jäsenvaltioiden on tarvittaessa myönnettävä, muutettava tai peruutettava tehoainetta sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevat luvat säädetyn määräajan kuluessa. Erityisesti direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa ja 13 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että kasvinsuojeluaineita koskevat luvat myönnetään ainoastaan tehoaineen liitteeseen I sisällyttämiseen liittyvien edellytysten ja direktiivin liitteessä VI säädettyjen yhdenmukaisten periaatteiden mukaisesti direktiivin 13 artiklassa säädetyt tietovaatimukset täyttävien asiakirjojen perusteella.(9) Kohtuullinen määräaika on tarpeen ennen tehoaineen sisällyttämistä liitteeseen I, jotta jäsenvaltiot ja asianomaiset osapuolet voivat valmistautua sisällyttämisestä seuraaviin uusiin vaatimuksiin. Kohtuullinen määräaika on lisäksi tarpeen sisällyttämisen jälkeen, jotta jäsenvaltiot voivat panna direktiivin täytäntöön ja erityisesti muuttaa tarvittaessa olemassa olevia lupia tai peruuttaa ne tai myöntää uusia lupia direktiivin 91/414/ETY säännösten mukaisesti. Olisi säädettävä pidemmästä määräajasta liitteessä III tarkoitetun kutakin kasvinsuojeluainetta koskevan täydellisen asiakirja-aineston jättämistä ja arviointia varten direktiivin liitteessä VI säädettyjen yhdenmukaisten periaatteiden mukaisesti. Yhdenmukaisten periaatteiden perusteella tapahtuva kokonaisarviointi voidaan useita tehoaineita sisältävien kasvinsuojeluaineiden osalta kuitenkin suorittaa vasta sen jälkeen, kun kaikki asianomaiset tehoaineet on sisällytetty direktiivin liitteeseen I.(10) On aiheellista säätää, että jäsenvaltioiden on pidettävä lopullinen tarkastelukertomus (direktiivin 14 artiklassa tarkoitettuja luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta) asianomaisten osapuolten saatavilla tai saatettava se näiden käyttöön.(11) Tarkastelukertomus on välttämätön, jotta jäsenvaltiot voivat asianmukaisesti panna täytäntöön direktiivin liitteessä VI säädettyjen yhdenmukaisten periaatteiden monet osat, joissa viitataan niiden liitteen II mukaisten tietojen arviointiin, jotka on toimitettu tehoaineen sisällyttämiseksi direktiivin liitteeseen I.(12) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaSisällytetään tehoaine bentatsoni direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2002 ja annettava siitä viipymättä tieto komissiolle. Erityisesti jäsenvaltioiden on direktiivin 91/414/ETY mukaisesti tarvittaessa muutettava tai peruutettava bentatsonia tehoaineenaan sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevat voimassa olevat luvat tämän määräajan kuluessa.2. Edellä 1 kohdassa vahvistettua määräaikaa direktiivin 91/414/ETY liitteessä VI säädettyjen yhdenmukaisten periaatteiden mukaisesti tapahtuvalle, kyseisen direktiivin liitteessä III olevat edellytykset täyttävien asiakirjojen arvioinnille ja niitä koskevan päätöksen tekemiselle jatketaan kuitenkin seuraavasti:- bentatsonia ainoana tehoaineena sisältävien kasvinsuojeluaineiden osalta neljäksi vuodeksi tämän direktiivin voimaantulosta,- bentatsonia ja jotain muuta direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I kuuluvaa tehoainetta sisältävien kasvinsuojeluaineiden osalta neljäksi vuodeksi sen direktiivin voimaantulosta, jolla viimeinen näistä aineista sisällytetään liitteeseen I.3. Jäsenvaltioiden on pidettävä asianomaisten osapuolten saatavilla tarkastelukertomus (direktiivin 14 artiklassa tarkoitettuja luottamuksellisia tietoja lukuun ottamatta) tai saatettava se erityisestä pyynnöstä näiden käyttöön.4. Näissä jäsenvaltioiden antamissa 1 kohdassa tarkoitetuissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan 1 päivänä elokuuta 2001.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä lokakuuta 2000.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1.(2) EYVL L 57, 2.3.2000, s. 28.(3) EYVL L 366, 15.12.1992, s. 10.(4) EYVL L 259, 13.10.2000, s. 27.(5) EYVL L 107, 28.4.1994, s. 8.(6) EYVL L 225, 22.9.1995, s. 1.(7) Kasveja käsittelevän tiedekomitean lausunto bentatsonin lisäämisestä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I (2.12.1999).LIITEBentatsoni1.>TAULUKON PAIKKA>2. Ehdot, joiden on täytyttävä:2.1 Tehoaineen, sellaisena kuin se on valmistettuna, vähimmäispuhtauden on oltava 960 g/kg.2.2 Lupa voidaan myöntää ainoastaan käyttöön rikkakasvien torjunta-aineena.2.3 Liitteessä VI vahvistettujen yhdenmukaisten periaatteiden täytäntöönpanemiseksi on otettava huomioon pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa 13 päivänä heinäkuuta 2000 valmiiksi saadun bentatsonia koskevan tarkastelukertomuksen päätelmät ja erityisesti sen lisäykset I ja II. Tässä yleisarvioinnissa jäsenvaltioiden on- kiinnitettävä erityistä huomiota tehoaineen vaikutuksiin pohjaveteen.3. Liitteeseen sisällyttämisen päättymispäivä on 31 päivä heinäkuuta 2011.