Avis juridique important

|

31996L0061

Neuvoston direktiivi 96/61/EY, annettu 24 päivänä syyskuuta 1996, ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi

Virallinen lehti nro L 257 , 10/10/1996 s. 0026 - 0040

NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/61/EY,annettu 24 päivänä syyskuuta 1996,ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (3),sekä katsoo, että1. yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteilla ja periaatteilla, sellaisina kuin ne on määritelty perustamissopimuksen 130 r artiklassa, pyritään erityisesti ehkäisemään, vähentämään ja mahdollisuuksien mukaan estämään pilaantumista ensisijaisesti sen lähteellä sekä varmistamaan luonnonvarojen harkittu hoito noudattaen periaatetta, jonka mukaan saastuttajan olisi maksettava, ja periaatetta, jonka mukaan ennalta ehkäiseviin toimiin olisi ryhdyttävä,2. viidennessä ympäristöalan toimintaohjelmassa, jonka yleinen lähestymistapa hyväksyttiin 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselmassa (4), asetetaan etusijalle ympäristön pilaantumisen vähentämisen yhtenäistäminen tärkeänä osana kehitystä kohti entistä kestävämpää tasapainoa ihmisen toiminnan ja sosiaalis-taloudellisen kehityksen sekä luonnonvarojen ja luonnon uusiutumiskyvyn välillä,3. ympäristön pilaantumisen vähentäminen yhtenäistetyin toimenpitein edellyttää sellaista toimintaa yhteisön tasolla, jolla muutetaan ja täydennetään teollisuuslaitosten aiheuttaman saastumisen ehkäisyä ja vähentämistä koskevaa olemassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä,4. teollisuuslaitosten aiheuttaman ilmansaastumisen ehkäisemisestä 28 päivänä kesäkuuta 1984 annetussa neuvoston direktiivissä 84/360/ETY (5) luotiin yleiset puitteet, jotka edellyttävät ennakkolupaa ilmansaastumista mahdollisesti aiheuttavien teollisuuslaitosten toimintaa ja niihin tehtäviä oleellisia muutoksia varten,5. tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetussa direktiivissä 76/464/ETY (6) edellytetään lupaa tällaisten aineiden päästöjä varten,6. vaikka yhteisöllä on lainsäädäntöä, joka koskee ilmansaastumisen torjumista ja vesistöihin päästettyjen vaarallisten aineiden päästöjen ehkäisemistä tai vähentämistä, yhteisöllä ei ole ollut vastaavaa lainsäädäntöä, jonka tarkoitus olisi ehkäistä tai vähentää päästöjä maaperään,7. ilmaan, veteen tai maaperään kohdistuvien päästöjen vähentämistä koskevat erilliset toimenpiteet ovat omiaan edistämään saasteiden siirtymistä ympäristön eri osista toiseen, sen sijaan että ne suojelisivat ympäristöä kokonaisuudessaan,8. ympäristön pilaantumisen vähentämiseen tähtäävien yhtenäistettyjen toimenpiteiden tavoitteena on ilmaan, veteen ja maaperään kohdistuvien päästöjen ehkäiseminen kaikkialla, missä tämä voidaan toteuttaa, jätehallinto mukaan lukien, ja jos se osoittautuu mahdottomaksi, päästöjen supistaminen mahdollisimman vähäisiksi, kokonaisuudessaan korkeatasoisen ympäristönsuojelun saavuttamiseksi,9. tässä direktiivissä luodaan ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskevat yleiset puitteet; siinä säädetään tarpeellisista toimista ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi, jotta koko ympäristön suojelussa saavutettaisiin korkea taso; yhtenäinen lähestymistapa ympäristön pilaantumisen vähentämiseen tukee kestävän kehityksen periaatteen soveltamista,10. tämän direktiivin määräykset eivät rajoita julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristöön kohdistuvien vaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY määräyksiä (7); jos luvan myöntämisessä on otettava huomioon viimeksi mainitun direktiivin soveltamisen seurauksena saatuja tietoja tai päätelmiä, tämä direktiivi ei rajoita direktiivin 85/337/ETY täytäntöönpanoa,11. jäsenvaltioiden on ryhdyttävä tarpeellisiin toimiin sen varmistamiseksi, että liitteessä I mainittuja teollisia toimintoja harjoittava yrittäjä täyttää tiettyjen perusvelvoitteiden yleiset vaatimukset; tätä varten riittää, että toimivaltaiset viranomaiset ottavat nämä yleisperiaatteet huomioon laatiessaan lupaehtoja,12. tämän direktiivin mukaisesti annettuja määräyksiä on sovellettava olemassa oleviin laitoksiin joko määräajan jälkeen tiettyjen määräysten osalta tai heti tämän direktiivin täytäntöönpanopäivästä,13. jotta saasteongelmiin voitaisiin puuttua entistä tehokkaammin ja kannattavammin, olisi toiminnasta vastaavan yrittäjän otettava huomioon ympäristö-näkökohdat; nämä on saatettava toimivaltaisen viranomaisen tai viranomaisten tietoon, jotta he voivat ennen luvan myöntämistä varmistua siitä, että kaikki asianmukaiset ehkäisevät tai ympäristön pilaantumisen vähentämiseen tähtäävät toimenpiteet on otettu huomioon; hyvin erilaisista lupahakemusmenettelyistä voi olla seurauksena, että ympäristönsuojelun ja yleisön tietämyksen taso on erilainen; näin ollen tämän direktiivin mukaisissa lupahakemuksissa on oltava tietty vähimmäismäärä tietoja laitoksesta,14. korkein mahdollinen taso koko ympäristön suojelussa voidaan saavuttaa, jos toimivaltaisten viranomaisten lupamenettelyt ja -ehdot sovitetaan täysin yhteen,15. toimivaltainen viranomainen tai viranomaiset myöntävät luvan tai muuttavat sitä vain, kun ilman, veden ja maaperän yhtenäistettyjä ympäristönsuojelutoimenpiteitä on suunniteltu,16. lupaan sisällytetään kaikki lupaehtojen täyttämiseksi tarvittavat toimenpiteet, jotta täten voitaisiin saavuttaa korkea koko ympäristön suojelun taso, ja nämä toimenpiteet voidaan myös määrätä yleisesti velvoittaviksi sen rajoittamatta lupamenettelyä,17. päästön raja-arvojen, parametrien tai vastaavien teknisten toimenpiteiden on perustuttava parhaimpiin käytettävissä oleviin tekniikkoihin, mikä ei kuitenkaan velvoita käyttämään tiettyä tekniikkaa tai teknologiaa, ja siihen, että otetaan huomioon kyseisen laitoksen tekniset piirteet, sen maantieteellinen sijainti ja paikalliset ympäristöolot; kaikissa tapauksissa lupaehdoissa on annettava määräyksiä kaukokulkeutuvan tai rajojen yli leviävän saasteen rajoittamiseksi mahdollisimman vähäiseksi, ja niissä on taattava korkea ympäristönsuojelun taso kokonaisuudessaan,18. jäsenvaltioiden on määritettävä, miten voidaan tarvittaessa ottaa huomioon kyseessä olevan laitoksen tekniset ominaisuudet, sen maantieteellinen sijainti ja paikalliset ympäristöolot,19. jos jokin ympäristön laatunormi edellyttää tiukempia vaatimuksia kuin ne, jotka voidaan täyttää parhailla käytettävissä olevilla tekniikoilla, luvassa vaaditaan lisäehtoja, tämän rajoittamatta muita toimia, joihin voidaan ryhtyä ympäristön laatunormien noudattamiseksi,20. koska parhaat käytettävissä olevat tekniikat muuttuvat ajan myötä erityisesti tekniikan edistyksen vuoksi, toimivaltaisten viranomaisten on seurattava tätä edistystä tai oltava tietoisia siitä,21. laitoksiin tehdyt muutokset voivat lisätä ympäristön pilaantumista; tämän vuoksi kaikista muutoksista, jotka voivat vaikuttaa ympäristöön, on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle tai viranomaisille; huomattavaan laitosmuutokseen on saatava ennakolta tämän direktiivin määräysten mukainen lupa,22. lupaehtoja on säännöllisesti tarkistettava ja tarvittaessa ajanmukaistettava; tietyin edellytyksin ne tarkistetaan joka tapauksessa,23. jotta yleisö saisi tietoa laitosten toiminnasta ja niiden mahdollisesta vaikutuksesta ympäristöön ja jotta taattaisiin lupamenettelyn avoimuus koko yhteisössä, yleisöllä on oltava oikeus ennen päätöksen tekoa saada tietoa uusien laitosten lupahakemuksista tai huomattavista muutoksista ja tietoa itse luvista, niiden ajanmukaistamisesta ja oleellisesta tarkkailutiedosta,24. luettelon laatimista pääasiallisista päästöistä ja niiden lähteistä voidaan pitää tärkeänä erityisesti siksi, että sen avulla voidaan vertailla yhteisön alueen ympäristöä pilaavia toimintoja ja että komissio laatii sääntelykomitean avustamana tämän luettelon,25. parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden kehittäminen ja tietojen vaihtaminen niistä yhteisön tasolla voi vähentää yhteisön sisällä ilmeneviä eroja teknologioissa ja edistää yhteisössä käytettävien raja-arvojen ja tekniikkojen maailmanlaajuista levitystä sekä auttaa jäsenvaltioita panemaan tämä direktiivi täytäntöön tehokkaasti,26. tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja tehosta on laadittava säännöllisesti selvityksiä,27. tämä direktiivi koskee laitoksia, joiden pilaamispotentiaali ja tästä johtuen rajojen yli ulottuva pilaaminen on merkittävä; rajan toisella puolella olevaa valtiota on kuultava lupahakemuksista, jos uusilla laitoksilla tai tällaisiin laitoksiin tehtävillä olennaisilla muutoksilla voi olla haitallinen ja huomattava vaikutus ympäristöön; näitä ehdotuksia tai huomattavia muutoksia koskevien hakemusten on oltava sen jäsenvaltion kansalaisten saatavilla, johon vaikutus saattaa kohdistua,28. tiettyjen tässä direktiivissä tarkoitettujen laitostyyppien ja pilaavien aineiden osalta voi olla tarpeen toimia yhteisön tasolla päästöjen raja-arvojen asettamiseksi; neuvosto määrää perustamissopimuksen määräysten mukaisesti nämä päästörajat,29. tämän direktiivin säännösten soveltaminen ei rajoita työterveyden ja -turvallisuuden alalla annettujen yhteisön säännösten ja määräysten soveltamista,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tarkoitus ja soveltamisala Tämän direktiivin tarkoituksena on liitteessä I mainitusta toiminnasta aiheutuvan pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistäminen. Siinä säädetään yllä tarkoitetusta toiminnasta aiheutuvia ilmaan, veteen ja maaperään kulkeutuvia päästöjä ehkäisevistä, tai jos se ei ole mahdollista, päästöjä vähentävistä toimenpiteistä, mukaan lukien jätteitä koskevat toimenpiteet, koko ympäristön suojelun korkean tason saavuttamiseksi, tämän kuiteenkaan rajoittamatta julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointia koskevan direktiivin 85/337/ETY säännösten ja muiden yhteisön asiaa koskevien säännösten soveltamista.2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1) `aineella` kaikkia alkuaineita ja niiden yhdisteitä, lukuun ottamatta direktiivin 80/836/Euratom (8) mukaisia radioaktiivisia aineita sekä direktiivien 90/219/ETY (9) ja 90/220/ETY (10) mukaisia geneettisesti muunnettuja organismeja;2) `pilaamisella` aineiden, tärinän, lämmön tai melun päästämistä ihmisen toimesta suoraan tai epäsuorasti ilmaan, veteen tai maaperään siten, että seuraukset voivat aiheuttaa haittaa ihmisten terveydelle tai ympäristön laadulle, tai että se vahingoittaa aineellista omaisuutta tai heikentää tai estää ympäristön virkistyskäyttöä tai ympäristön muuta oikeutettua käyttöä;3) `laitoksella` kiinteää teknistä kokonaisuutta, jossa suoritetaan yhtä tai useampaa liitteessä I mainittua toimintaa sekä mitä tahansa niihin suoranaisesti liittyvää toimintaa, joka on teknisesti sidoksissa paikalla suoritettuun toimintaan ja joka mahdollisesti vaikuttaa päästöihin ja pilaantumiseen;4) `olemassa olevalla laitoksella` toimivaa laitosta tai olemassa olevan lainsäädännön mukaisesti ennen tämän direktiivin täytäntöönpanopäivää luvan saanutta laitosta tai laitosta, joka on saanut toimivaltaisilta viranomaisilta täydellisen lupa-anomukseen liittyvän arvion, sillä edellytyksellä, että kyseinen laitos otetaan käyttöön viimeistään vuoden kuluttua tämän direktiivin täytäntöönpanopäivästä;5) `päästöllä` laitoksesta yhdestä tai useammasta lähteestä suoraan tai epäsuorasti ilmaan, veteen tai maaperään päästettyjä aineita, tärinää, lämpöä tai melua;6) `päästön raja-arvolla` tietyillä erityisillä parametreillä ilmaistua päästön määrää, pitoisuutta ja/tai tasoa, jota tietyn ajanjakson tai tiettyjen ajanjaksojen kuluessa ei saa ylittää. Päästöjen raja-arvot voidaan myös määritellä tietyille aineryhmille tai -luokille, erityisesti niille, jotka luetellaan liitteessä III.Aineiden päästöjen raja-arvoja sovelletaan yleensä päästökohdassa päästöjen tullessa laitoksesta ulos, jolloin mahdollinen laimentuminen ei vaikuta määrittelyyn. Mitä tulee epäsuoriin päästöihin veteen, vedenpuhdistamon vaikutus voidaan ottaa huomioon päästöjen raja-arvoja määritettäessä, edellyttäen että näin taataan koko ympäristön suojelun vastaava taso ja ettei ympäristöön kohdisteta suurempaa epäpuhtausrasitetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 76/464/ETY ja sen soveltamiseksi säädettyjen direktiivien noudattamista;7) `ympäristölaatunormilla` yhteisön lainsäädännössä eriteltyjä vaatimuksia, jotka tietyn ympäristön tai ympäristön tietyn osan on tiettynä ajankohtana täytettävä;8) `toimivaltaisella viranomaisella` viranomaista tai viranomaisia tai elintä, jonka vastuulla on jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti tästä direktiivistä aiheutuvien tehtävien suorittaminen;9) `luvalla` yhden tai useamman kirjallisen päätöksen osaa tai kokonaisuutta, jolla myönnetään lupa käyttää laitoksen osaa tai koko laitosta tietyillä ehdoilla, joilla varmistetaan se, että laitos täyttää tämän direktiivin vaatimukset. Lupa voi koskea yhtä tai useampaa laitosta tai laitoksen osaa, jotka sijaitsevat samalla paikalla ja jotka ovat saman käyttäjän käytössä;10) a) `käytön muutoksella` muutosta laitoksen ominaisuuksissa tai toiminnassa tai laitoksen laajennusta, jolla saattaa olla vaikutuksia ympäristöön;b) `olennaisella muutoksella` käytön muutosta, jossa toimivaltaisen viranomaisen mukaan saattaa aiheutua merkittäviä ihmisiin tai ympäristöön kohdistuvia haittavaikutuksia;11) `parhaalla käytettävissä olevalla tekniikalla` tietyn toiminnan ja siinä käytettävien tapojen tehokkainta ja edistyneintä astetta, jolla voidaan osoittaa olevan sellaiset tekniset ja käytännölliset ominaisuudet, jotka soveltuvat periaatteessa käytännön pohjaksi raja-arvoille, joiden tarkoitus on estää, ja milloin se ei ole mahdollista, vähentää yleisesti päästöjä ja vaikutuksia koko ympäristöön;- `keinoilla` sekä käytettyjä menetelmiä että laitoksen suunnittelua, rakennetta, ylläpitoa, käyttöä sekä tapaa, jolla sen toiminta pysäytetään;- `käytettävissä olevilla` menetelmiä, jotka on kehitetty sellaisessa mittakaavassa, että niiden käyttö kyseisellä teollisuuden alalla taloudellisesti ja teknisesti kannattavalla tavalla, kustannukset ja hyöty huomioon ottaen, on mahdollista; näitä keinoja joko voidaan käyttää tai tuottaa kyseisen jäsenvaltion alueella, jos kyseinen toiminnanharjoittaja voi käyttää niitä kohtuullisin ehdoin;- `parhaalla` menetelmää, jolla tehokkaimmin saavutetaan yleisesti korkea taso koko ympäristön suojelussa.Parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa määritettäessä tulisi ottaa erityisesti huomioon liitteessä IV luetellut osatekijät;12) `toiminnanharjoittajalla` ketä tahansa fyysistä tai oikeushenkilöä, joka käyttää tai jolla on hallinnassaan laitos tai, jos kansallisessa lainsäädännössä niin määrätään, kuka tahansa henkilö, jolle on luovutettu merkittävää taloudellista päätäntävaltaa laitoksen teknisen toiminnan suhteen.3 artikla Toiminnanharjoittajan perusvelvollisuuksien yleiset periaatteet Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat varmistua siitä, että laitosta käytetään siten, ettäa) kaikkiin asiaankuuluviin pilaantumista estäviin toimenpiteisiin on ryhdytty käyttäen parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa;b) merkittävää pilaantumista ei aiheuteta;c) jätteiden syntymistä vältetään kaatopaikoista 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun direktiivin 75/442/ETY (11) mukaisesti; jos jätteitä syntyy, ne käytetään hyödyksi tai, jos uudelleenkäyttö on teknisesti ja taloudellisesti mahdotonta, ne hävitetään siten, että niillä ei ole ympäristövaikutuksia tai vaikutus on mahdollisimman vähäistä;d) energiankäyttö on tehokasta;e) tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdytään onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi;f) tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdytään toiminnan lopullisen päättymisen jälkeen, jotta pilaantumisvaara vältettäisiin ja tuotantoalue saatettaisiin tyydyttävään tilaan.Tämän artiklan noudattamiseksi riittää, että jäsenvaltiot varmistavat, että toimivaltaiset viranomaiset ottavat huomioon tässä artiklassa määritetyt yleiset periaatteet päättäessään luvan myöntämisehdoista.4 artikla Luvan myöntäminen uusille laitoksille Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta uutta laitosta ei käytetä ilman tämän direktiivin mukaista lupaa, tämän rajoittamatta tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta 24 päivänä marraskuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 88/609/ETY (12) esitettyjä poikkeuksia.5 artikla Vaatimukset luvan myöntämiselle olemassa oleville laitoksille 1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että toimivaltaiset viranomaiset valvovat 6 ja 8 artiklan mukaisesti annettujen lupien avulla tai ehtoja asianmukaisesti uudelleen tarkistamalla ja tarpeellisesti ajanmukaistamalla, että olemassa olevia laitoksia käytetään 3, 7, 9, 10 ja 13 artiklan sekä 14 artiklan ensimmäisen ja toisen luetelmakohdan sekä 15 artiklan 2 kohdassa esitetyllä tavalla viimeistään kahdeksan vuoden kuluttua tämän direktiivin täytäntöönpanopäivästä lukien, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön erityissäännösten soveltamista.2. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet 1, 2, 11 ja 12 artiklan sekä 14 artiklan kolmannen luetelmakohdan, 15 artiklan 1, 3 ja 4 kohdan, 16 ja 17 artiklan sekä 18 artiklan 2 kohdan säännösten soveltamiseksi olemassa oleviin laitoksiin tämän direktiivin täytäntöönpanopäivästä alkaen.6 artikla Lupahakemukset 1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta toimivaltaiselle viranomaiselle osoitettu lupahakemus sisältäisi tiedot- laitoksesta ja sen toiminnan luonteesta ja laajuudesta,- raaka- ja lisäaineista sekä muista laitoksessa käytetyistä tai tuotetuista aineista tai energiasta,- laitoksen päästölähteistä,- laitoksen sijaintipaikan olosuhteista,- laitoksen arvioitujen päästöjen laadusta ja määrästä kuhunkin ympäristöelementtiin sekä päästöjen merkittävien ympäristövaikutusten erittelyyn,- teknisistä keinoista tai muista menetelmistä, joilla pyritään estämään laitoksen aiheuttamat päästöt, tai jos se ei ole mahdollista, vähentämään niitä,- tarvittaessa toimenpiteistä laitoksen jätteiden synnyn ehkäisemiseksi ja jätteiden hyödyntämiseksi,- muista toimenpiteistä, jotta noudatettaisiin 3 artiklassa tarkoitettuja toiminnanharjoittajan perusvelvollisuuksien yleisiä periaatteita,- ympäristöön joutuvien päästöjen tarkkailusta.Lupahakemuksessa on myös oltava käytännönläheinen tiivistelmä edellä esitetyistä luetelmakohdista.2. Silloin kun direktiivissä 85/337/ETY (13) säädettyjen vaatimusten mukaisesti hankitut tiedot tai neuvoston tietyn teollisen toiminnan suuronnettomuuden vaarasta 24 päivänä kesäkuuta 1982 annetun direktiivin 82/501/ETY mukaisesti laadittu turvallisuuskertomus tai muut mitä tahansa muuta lainsäädäntöä soveltamalla hankitut tiedot mahdollistavat johonkin tämän artiklan säätämiin vaatimuksiin vastaamisen, voidaan nämä tiedot esittää lupahakemuksessa tai ne on liitettävä siihen.7 artikla Yhtenäinen menettely lupien myöntämiseksi Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta luvan myöntämismenettely ja -ehdot olisivat täysin yhteensovitettuja silloin, kun siihen osallistuu useita toimivaltaisia viranomaisia, jotta voidaan taata tehokas yhtenäinen menettely kaikkien menettelyn osalta toimivaltaisten viranomaisten välillä.8 artikla Päätökset Toimivaltainen viranomainen myöntää luvan, jonka ehdot takaavat, että laitos vastaa tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, tai päinvastaisessa tapauksessa kieltäytyy myöntämästä lupaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden jäsenvaltioiden tai yhteisön määräyksistä johtuvien vaatimusten soveltamista.Kaikkiin myönnettyihin tai muutettuihin lupiin on sisällyttävä tässä direktiivissä tarkoitetut yksityiskohtaiset määräykset, joilla suojellaan ilmaa, vesiä ja maaperää.9 artikla Luvan myöntämisehdot 1. Jäsenvaltiot varmistavat, että lupa käsittää kaikki tarvittavat toimenpiteet 3 ja 10 artiklassa tarkoitettujen vaatimusten täyttämiseksi, jotta varmistetaan ilman, veden ja maaperän suojelu ja saavutetaan näin koko ympäristön suojelun korkea taso.2. Kun on kyse uudesta laitoksesta tai merkittävästä muutoksesta, johon sovelletaan direktiivin 85/337/ETY 4 artiklaa, kaikki mainitun direktiivin 5, 6 ja 7 artiklaa soveltamalla saadut asiaankuuluvat tiedot tai päätelmät on otettava huomioon lupaa myönnettäessä.3. Luvan tulee käsittää päästöjen raja-arvot pilaaville aineille, erityisesti liitteessä III luetelluille, joita voidaan päästä kyseisestä laitoksesta merkittäviä määriä suhteessa niiden ominaisuuksiin ja siirtymiseen ympäristön osasta (vesi, ilma, maaperä) toiseen. Tarpeen vaatiessa lupa käsittää asiaankuuluvat maaperän ja pohjavesien suojelua sekä laitoksen jätehuoltoa koskevat määräykset. Tarvittaessa raja-arvoja voidaan täydentää tai ne voidaan korvata vastaavilla parametreillä ja teknisillä toimenpiteillä.Liitteen I kohdassa 6.6 tarkoitettujen laitosten osalta tämän kohdan mukaisesti määritetyissä päästöjen raja-arvoissa on otettava huomioon näihin laitosryhmiin soveltuvat käytännön näkökohdat.4. Päästöjen raja-arvot, vastaavat parametrit ja edellisessä 3 kohdassa tarkoitetut tekniset toimenpiteet perustuvat parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan, ilman määräystä käyttää tiettyä tekniikkaa tai tiettyä teknologiaa siten, että otetaan huomioon kyseisen laitoksen tekniset ominaisuudet, sen maantieteellinen sijainti sekä paikalliset ympäristöolosuhteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan soveltamista. Kaikissa tapauksissa lupaehdot sisältävät määräyksiä epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta tai valtioiden rajat ylittävän ympäristön pilaantumisen minimoinnista sekä takaavat koko ympäristön korkean suojelun tason.5. Lupa käsittää asianmukaiset vaatimukset päästöjen tarkkailusta, ja siinä täsmennetään mittausmenetelmät, mittausten tiheys ja niiden arviointimenettely, ja se velvoittaa toimittamaan toimivaltaiselle viranomaiselle tarvittavat tiedot luvan ehtojen noudattamisen valvomiseksi.Liitteen I kohdassa 6.6 tarkoitettujen laitosten osalta tässä kohdassa tarkoitetuissa toimenpiteissä voidaan ottaa huomioon kustannukset ja hyödyt.6. Lupa käsittää laitoksen muuhun kuin tavanomaiseen käyttöön liittyvät toimenpiteet. Tällä tavoin otetaan asiaan kuuluvalla tavalla huomioon laitoksen käynnistys, vuodot, virhetoiminnot, väliaikainen seisautus tai lopullinen toiminnan lakkauttaminen, jos on olemassa vaara, että kyseisillä toimilla on vaikutuksia ympäristöön.Lupaan voi myös sisältyä tilapäisiä poikkeuksia 4 kohdassa tarkoitettuihin vaatimuksiin, jos toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä kunnostussuunnitelma varmistaa näiden vaatimusten noudattamisen kuuden kuukauden kuluessa ja jos suunnitelman toteuttaminen johtaa pilaantumisen vähentymiseen.7. Lupa voi käsittää muita tämän direktiivin toteutumista palvelevia erityisehtoja jäsenvaltion tai toimivaltaisen viranomaisen asianmukaiseksi katsomassa määrin.8. Jäsenvaltiot voivat asettaa tiettyjä vaatimuksia tietyille laitosryhmille yleisesti sitovassa muodossa ilman, että niitä sisällytetään yksittäisiin lupaehtoihin ja edellyttäen, että varmistetaan yhtenäinen lähestymistapa ja vastaava korkea ympäristönsuojelun taso kokonaisuudessaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin lupamenettelyn täytäntöönpanovelvoitteen soveltamista.10 artikla Paras käytettävissä oleva tekniikka ja ympäristönlaatunormit Jos jokin ympäristönlaatunormi edellyttää ankarampia ehtoja kuin mitä parhaan käytettävissä olevan tekniikan avulla voidaan saavuttaa, luvassa edellytetään lisäehtoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita toimenpiteitä, joihin voidaan ryhtyä ympäristönlaatunormien noudattamiseksi.11 artikla Parhaan käytettävissä olevan tekniikan kehitys Jäsenvaltiot huolehtivat, että toimivaltainen viranomainen seuraa parhaan käytettävissä olevan tekniikan kehitystä tai että siitä tiedotetaan viranomaiselle.12 artikla Toiminnanharjoittajien laitoksissa tekemät muutokset 1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta toiminnanharjoittaja tiedottaa kaikista laitoksessa suunnitteilla olevista 2 artiklan 10 a alakohdan mukaisista muutoksista toimvaltaisille viranomaisille. Tarpeen vaatiessa toimivaltaiset viranomaiset ajanmukaistavat luvan tai sen ehdot.2. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jottei mihinkään toiminnanharjoittajan laitoksessa suunnittelemaan 2 artiklan 10 b alakohdassa tarkoitettuun olennaiseen muutokseen ryhdytä ilman tämän direktiivin mukaista lupaa. Lupahakemuksen ja toimivaltaisten viranomaisten päätökseen tulee käsittää laitoksen osat sekä 6 artiklassa luetellut seikat, joita muutokset voivat koskea. Artiklan 3, 6-10 artiklan ja 15 artiklan, 1, 2 ja 4 kohdan tätä asiaa koskevia säännöksiä sovelletaan samalla tavalla.13 artikla Toimivaltaisen viranomaisen suorittama lupaehtojen tarkistus ja ajanmukaistaminen 1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta toimivaltaiset viranomaiset tarkastavat säännöllisesti ja ajanmukaistavat tarpeen vaatiessa lupaehdot.2. Tarkastus suoritetaan joka tapauksessa, jos- laitoksen aiheuttama pilaantuminen on niin merkittävää, että luvan nojalla voimassa olevat päästöjen raja-arvot olisi arvioitava uudelleen tai uusia päästöjen raja-arvoja olisi lisättävä,- olennaiset muutokset parhaissa käytettävissä olevissa teknisissä keinoissa mahdollistavat päästöihin merkittävän vähennyksen ilman kohtuuttomia kustannuksia,- menetelmän käytön tai toiminnan turvallisuus vaatii toisenlaisten keinojen käyttöönottoa,- uudet lainsäädännölliset toimenpiteet yhteisön tai jäsenvaltion taholta edellyttävät sitä.14 artikla Lupaehtojen noudattaminen Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta- toiminnanharjoittaja täyttää laitoksessaan lupaehdot,- toiminnanharjoittaja tiedottaa toimivaltaiselle viranomaiselle säännöllisesti laitoksen päästöjen tarkkailun tuloksista ja pienimmällä mahdollisella viiveellä kaikista tapahtumista tai onnettomuuksista, joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia,- laitosten toiminnanharjoittajat antavat toimivaltaisen viranomaisen edustajille kaiken tarvittavan avun, jotta nämä pystyvät suorittamaan tarkastukset laitoksessa, ottamaan näytteitä ja keräämään kaiken tehtävänsä suorittamiseen tämän direktiivin mukaisesti tarvittavan tiedon.15 artikla Tiedon saannin vapaus ja julkinen osallistuminen lupamenettelyyn 1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta uusien tai oleellisesti muutettavien laitosten lupahakemukset ovat asianmukaisen ajan yleisön saatavilla, jotta se voi ilmaista mielipiteensä ennen toimivaltaisen viranomaisen päätöstä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä heinäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY (14) soveltamista.Tämän päätöksen, joka käsittää vähintäänkin jäljennöksen luvasta sekä kaikista aikaisemmista ajanmukaistuksista, on myös oltava julkisesti saatavilla.2. Edellä 9 artiklassa tarkoitettujen lupaehtojen mukaisesti saatujen, toimivaltaisen viranomaisen hallussa olevien päästöjä koskevien valvontatulosten on oltava julkisesti saatavilla.3. Komissio julkaisee joka kolmas vuosi jäsenvaltioiden toimittamien aineistojen perusteella luettelon tärkeimmistä päästöistä ja niiden aiheuttajista. Komissio päättää muodosta, jossa tiedot toimitetaan, sekä yksityiskohtaisista tiedoista 19 artiklassa säädetyn menenttelyn mukaisesti.Komissio voi saman menettelyn mukaisesti ehdottaa tarvittavia toimenpiteitä, jotka tähtäävät tämän artiklan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen päästöjä koskevien luetteloiden tietojen vertailtavuuteen ja toisiaan täydentävään luonteeseen suhteessa muihin päästöjä käsitteleviin rekistereihin ja lähteisiin.4. Edellä 1, 2 ja 3 kohtaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 90/313/ETY 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa olevien rajoitusten soveltamista.16 artikla Tietojen vaihtaminen 1. Tietojen vaihtamiseksi jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet ilmoittaakseen komissiolle joka kolmas vuosi, ja ensimmäisen kerran 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin täytäntöönpanosta, saatavilla olevat edustavat tiedot liitteessä I olevista toimintaluokittain sovituista raja-arvoista sekä tarvittaessa parhaista käytettävissä olevista tekniikoista, joista arvot johdatetaan erityisesti 9 artiklan säännösten mukaisesti. Myöhempiä ilmoituksia varten kyseisiä tietoja ajanmukaistetaan tämän artiklan 3 kohdassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti.2. Komissio organisoi tietojen vaihtoa jäsenvaltioiden ja parhaista käytettävissä olevista teknisistä keinoista, niihin liittyvästä tarkkailusta ja niiden kehityksestä kiinnostuneen teollisuuden välille. Komissio julkaisee tietojen vaihdon tulokset joka kolmas vuosi.3. Tämän direktiivin täytäntöönpanoon ja sen tehokkuuteen suhteessa yhteisön muihin ympäristönsuojelukeinoihin liittyvät kertomukset laaditaan direktiivin 91/692/ETY 5 ja 6 artiklan mukaisesti. Ensimmäinen kertomus kattaa kolmen vuoden ajanjakson tämän direktiivin 21 artiklassa tarkoitetusta täytäntöönpanopäivästä alkaen. Komissio antaa tämän kertomuksen neuvoston käsittelyyn tarvittaessa ehdotuksin varustettuna.4. Jäsenvaltiot perustavat tai nimeävät viranomaisen tai viranomaiset, jotka ovat vastuussa tietojen vaihdosta 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti, ja ilmoittavat tästä komissiolle.17 artikla Valtioiden rajat ylittävät vaikutukset 1. Kun jäsenvaltio toteaa, että tietyn laitoksen käytöllä saattaa olla kielteisiä ja merkittäviä vaikutuksia toisen jäsenmaan ympäristöön, tai kun jäsenvaltio, joka saattaa voimakkaasti altistua ympäristövaikutuksille, tekee asiaa koskevan kyselyn, se jäsenvaltio, jonka alueella 4 artiklan tai 12 artiklan 2 a kohdan mukainen lupa on anottu, tiedottaa toiselle jäsenvaltiolle 6 artiklan mukaisesti esitetyt tiedot samanaikaisesti kun ne annetaan oman maan kansalaisten saataville. Nämä tiedot ovat pohjana tarvittaville neuvotteluille kahden jäsenvaltion välisissä keskinäisissä suhteissa vastavuoroisuus- ja yhdenvertaisuusperiaatteiden mukaisesti.2. Jäsenvaltiot valvovat keskinäisissä suhteissansa, että 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa hakemukset annetaan asianmukaiseksi ajaksi yleisesti saataville mahdollisesti altistumisen kohteena olevassa jäsenvaltiossa, jotta tämä valtio voisi ottaa kantaa asiaan ennen toimivaltaisen viranomaisen päätöstä.18 artikla Päästöjen raja-arvot yhteisössä 1. Komission ehdotuksesta neuvosto vahvistaa perustamissopimuksessa määrätyn menettelyn mukaisesti päästöjen raja-arvot:- liitteessä I tarkoitetuille laitosluokille liitteen 5.1 ja 5.4 kohdassa tarkoitettuja kaatopaikkoja lukuunottamatta ja- liitteessä III tarkoitetuille pilaaville aineille,joiden suhteen yhteisöllisten toimien tarve on todettu, erityisesti 16 artiklassa säädetyn tietojen vaihdon perusteella.2. Yhteisön yhteisten, tätä direktiiviä soveltamalla määriteltyjen päästöjen raja-arvojen puuttuessa sovelletaan liitteessä II tarkoitettujen direktiivien mukaisia asianmukaisia ja muiden yhteisön säädösten mukaisia päästöjen raja-arvoja liitteessä I tarkoitettuihin laitoksiin tämän direktiivin mukaisina päästöjen vähimmäisraja-arvoina.Komission ehdotuksesta neuvosto vahvistaa perustamissopimuksessa määrätyn menettelyn mukaisesti liitteen I kohdissa 5.1 ja 5.4 tarkoitettujen kaatopaikkojen osalta sovellettavat tekniset määräykset sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin vaatimusten soveltamista.19 artikla Edellä 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu komiteamenettely Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.20 artikla Siirtymävaiheen säännökset 1. Direktiivin 84/360/ETY, direktiivin 76/464/ETY 3 ja 5 artiklan sekä 6 artiklan 3 kohdan ja 7 artiklan 2 kohdan sekä liitteessä II tarkoitettujen direktiivien lupajärjestelmiin liittyviä asiaankuuluvia säännöksiä sovelletaan olemassa oleviin ja liitteessä I tarkoitetuilla aloilla toimiviin laitoksiin siihen asti, kunnes toimivaltaiset viranomaiset ovat toteuttaneet tämän direktiivin 5 artiklassa tarkoitetut tarvittavat toimenpiteet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivillä 88/609/ETY säädettyjen poikkeuksien soveltamista.2. Kohdassa 1 tarkoitettujen direktiivien lupajärjestelmiin liittyviä asiaankuuluvia säännöksiä ei enää sovelleta tämän direktiivin täytäntöönpanopäivänä uusiin, liitteessä I tarkoitetuilla aloilla toimiviin laitoksiin.3. Direktiivi 84/360/ETY kumotaan 11 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä.Heti kun 4, 5 tai 12 artiklassa säädetyt toimenpiteet on toteutettu jonkin laitoksen osalta, direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohdassa säädettyä poikkeusta ei enää sovelleta tässä direktiivissä tarkoitettuihin laitoksiin.Neuvosto muuttaa komission ehdotuksesta tarpeen mukaan liitteessä II tarkoitettujen muiden direktiivien asiaankuuluvia säännöksiä niiden mukauttamiseksi tämän direktiivin vaatimuksiin ennen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua direktiivin 84/360/ETY kumoamispäivää.21 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään kolmen vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa pääasialliset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.22 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu.23 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 24 päivänä syyskuuta 1996.Neuvoston puolestaE. FITZGERALDPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 311, 17.11.1993, s. 6 ja EYVL N:o C 165, 1.7.1995, s. 9(2) EYVL N:o C 195, 18.7.1995, s. 54(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 14 päivänä joulukuuta 1994 (EYVL N:o C 18, 23.1.1995, s. 96), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 27 päivänä marraskuuta 1995 EYVL N:o C 87, 25.3.1996, s. 8 ja Euroopan parlamentin päätös tehty 22 päivänä toukokuuta 1996 (EYVL N:o C 166, 10.6.1996)(4) EYVL N:o C 138, 17.5.1993, s. 1(5) EYVL N:o L 188, 16.7.1984, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48).(6) EYVL N:o L 129, 18.5.1976, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/692/ETY.(7) EYVL N:o L 175, 5.7.1985, s. 40(8) Perusnormien vahvistamisesta väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta annettujen direktiivien muuttamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettu neuvoston direktiivin 80/836/Euratom (EYVL N:o L 246, 17.9.1980, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 84/467/ETY (EYVL N:o L 265, 5.10.1984, s. 4).(9) Geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa 23 päivänä huhtikuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/219/ETY (EYVL N:o L 117, 8.5.1990, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 94/51/EY (EYVL N:o L 297, 18.11.1994, s. 29).(10) Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/220/ETY (EYVL N:o L 117, 8.5.1990, s. 15), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 94/15/EY (EYVL N:o L 103, 22.4.1994, s. 20).(11) EYVL N:o L 194, 25.7.1975, s. 39, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48).(12) EYVL N:o L 336, 7.12.1988, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 90/656/ETY (EYVL N:o L 353, 17.12.1990, s.59).(13) EYVL N:o L 230, 5.8.1982, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48).(14) EYVL N:o L 158, 23.6.1990, s. 56LIITE I TEOLLISEN TOIMINNAN 1 ARTIKLASSA TARKOITETUT LUOKAT 1. Tämä direktiivi ei koske laitoksia tai laitosten osia, joita käytetään uusien tuotteiden ja menetelmien tutkimukseen, kehittämiseen tai testaamiseen.2. Jäljempänä mainitut rajat koskevat yleensä tuotantokapasiteetteja tai tuotantoa. Jos sama toiminnanharjoittaja suorittaa useampaa saman otsakkeen alle lukeutuvaa toimintaa samassa laitoksessa tai samalla paikalla, näiden toimintojen kapasiteetit lasketaan yhteen.1. Energia-alan teollisuus 1.1. Polttolaitokset, joiden lämmöntuotto on enemmän kuin 50 MW (1).1.2. Kaasun- ja öljynjalostamot.1.3. Koksaamot.1.4. Kivihiiltä kaasuttavat ja nesteyttävät laitokset.2. Metallien tuotanto ja jalostus 2.1. Malmien, mukaan lukien sulfidimalmit, pasutus- ja sintrauslaitokset.2.2. Raakarautaa tai terästä tuottavat laitokset (primääri- tai sekundäärisulatus), mukaan lukien jatkuva valu, joiden kapasiteetti ylittää 2,5 tonnia tunnissa.2.3. Laitokset, joissa rautametalleja jalostetaan:a) kuumavalssausmenetelmällä kapasiteetin ylittäessä 20 tonnia raakaterästä tunnissa;b) takomalla vasaroiden iskutyön ylittäessä 50 kilojoulea vasaraa kohti ja käytetyn lämmöntuoton ylittäessä 20 MW;c) suojakäsittelemällä sulalla metallilla käsittelykapasiteetin ylittäessä 2 tonnia raakaterästä tunnissa.2.4. Rautametallivalimot, joiden tuotantokapasiteetti ylittää 20 tonnia päivässä.2.5. Laitokset,a) joissa tuotetaan ei-rautametalleja malmista, rikasteista tai sekundaarisista raaka-aineista metallurgisilla, kemiallisilla tai elektrolyysimenetelmillä;b) joissa sulatetaan ei-rautametalleja, sisältäen metalliseokset, mukaan luettuna kierrätettävät tuotteet, (puhdistuksesta, sulattovalusta jne.) ja joiden sulatuskapasiteetti ylittää 4 tonnia päivässä lyijyn ja kadmiumin osalta tai 20 tonnia päivässä kaikkien muiden metallien osalta.2.6. Metallien ja muovien pintakäsittelylaitokset, joissa käytetään elektrolyyttistä tai kemiallista menetelmää käytettävien käsittelyaltaiden vetoisuuden ollessa enemmän kuin 30 m³.3. Mineraaliteollisuus 3.1. Laitokset, jotka tuottavat klinkkeriä (sementti) kiertouuneissa, joiden tuotantokapasiteetti ylittää 500 tonnia päivässä, tai kalkkia kiertouuneissa, joiden tuotantokapasiteetti ylittää 50 tonnia päivässä, tai muun tyyppisissä uuneissa, joiden tuotantokapasiteetti ylittää 50 tonnia päivässä.3.2. Asbestia ja asbestipohjaisia tuotteita valmistavat laitokset.3.3. Lasia valmistavat laitokset, mukaan lukien lasikuituja valmistavat laitokset, joiden sulatuskapasiteetti ylittää 20 tonnia päivässä.3.4. Mineraaleja sulattavat laitokset, mukaan lukien mineraalikuituja valmistavat laitokset, joiden sulatuskapasiteetti ylittää 20 tonnia päivässä.3.5. Laitokset, joissa valmistetaan keraamisia tuotteita, polttamalla, erityisesti kattotiiliä, tiiliä, tulenkestäviä rakennuskiviä, laattoja, hiekkakiveä tai posliinia, ja joiden tuotantokapasiteetti ylittää 75 tonnia päivässä ja/tai uunin tilavuus ylittää 4 m³ ja lastauskapasiteetti ylittää 300 kg/m³ uunia kohden.4. Kemian teollisuus Tuotanto tämän kohdan toimintaluokissa tarkoitetussa merkityksessä tarkoittaa teollisessa mittakaavassa tapahtuvaa 4.1-4.6 kohdassa mainittujen aineiden tai aineryhmien kemiallista jalostamista.4.1. Kemialliset laitokset, jotka valmistavat orgaanisten kemian perustuotteita, kuten:a) yksinkertaisia hiilivetyjä (suoraketjuisia tai rengasrakenteisia, tyydyttyneitä tai tyydyttämättömiä, alifaattisia tai aromaattisia),b) happea sisältäviä hiilivetyjä, erityisesti alkoholeja, aldehydejä, ketoneita, karboksyylihappoja, estereitä, asetaatteja, eettereitä, peroksideja, epoksihartseja,c) rikin hiilivetyjä,d) typen hiilivetyjä, erityisesti amiineja, amideja, typpipitoisia yhdisteitä tai nitraatteja, nitriilejä, syanaatteja, isosyanaatteja,e) fosforia sisältäviä hiilivetyjä,f) halogenoituja hiilivetyjä,g) organometallisia yhdisteitä,h) perusmuoveja (polymeerejä, synteettisiä kuituja, selluloosapohjaisia kuituja),i) synteettisiä kumeja,i) väriaineita ja pigmenttejä,k) pinta-aktiivisia aineita.4.2. Kemialliset laitokset, joissa valmistetaan epäorgaanisia kemiallisia perustuotteita, kutena) kaasuja, kuten ammoniakkia, klooria tai kloorivetyä, fluoria tai fluorivetyä, hiilen oksideja, rikkiyhdisteitä, typen oksideja, vetyä, rikkidioksidia, karbonyylikloridia;b) happoja, kuten kromihappoa, fluorivetyhappoa, fosforihappoa, typpihappoa, kloorivetyhappoa, rikkihappoa, oleiinihappoa, rikkihapokkeita;c) emäksiä, kuten ammoniumhydroksidia, kaliumhydroksidia, natriumhydroksidia;d) suoloja, kuten ammoniumkloridia, kaliumkloraattia, kaliumkarbonaattia, natriumkarbonaattia, perboraattia, hopeanitraattia;e) epämetalleja, metallioksideja tai muita epäorgaanisia yhdisteitä, kuten kalsiumkarbidia, piitä, piikarbidia.4.3. Kemialliset laitokset, jotka valmistavat fosforiin, typpeen tai kaliumiin perustuvia lannoitteita (lannoitteet sisältävät joko yhtä ainetta tai niiden seosta).4.4. Kasvinsuojeluaineita lähtöaineita ja torjunta-aineita valmistavat kemialliset laitokset.4.5. Farmaseuttisten valmisteiden lähtöaineita kemiallisella tai biologisella menetelmällä valmistavat laitokset.4.6. Räjähteitä valmistavat kemialliset laitokset.5. Jätehuolto Sanotun kuitenkaan rajoittamatta vaarallisia jätteitä koskevien 12 päivänä joulukuuta 1991 annettujen neuvoston direktiivin 75/442/ETY 11 artiklan ja direktiivin 91/689/ETY (2) 3 artiklan soveltamista:5.1. Neuvoston direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja vaarallisia jätteitä hävittävät ja uudelleenkäytettävät laitokset, sellaisina kuin ne määritellään direktiivin 75/442/ETY liitteissä II A ja II B (toiminnat R1, R5, R6, R8 ja R9) ja jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetulla direktiivillä 75/439/ETY (3), ja joiden kapasiteetti ylittää 10 tonnia päivässä.5.2. Yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 8 päivänä kesäkuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/369/ETY (4) ja yhdyskuntajätteiden olemassa olevien polttolaitosten aiheuttman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 21 päivänä kesäkuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/429/ETY (5) määritellyn kaltaiset yhdyskuntajätteiden polttolaitokset, joiden kapasiteetti ylittää 3 tonnia tunnissa.5.3. Direktiivin 75/442/ETY liitteen II A otsakkeiden D8, D9 alla määritellyn kaltaiset vaarattomien jätteiden hävityslaitokset, joiden kapasiteetti ylittää 50 tonnia päivässä.5.4. Kaatopaikat, joihin tuodaan enemmän kuin 10 tonnia jätettä päivässä tai joiden kokonaiskapasiteetti on enemmän kuin 25 000 tonnia, lukuun ottamatta inerttijätteen kaatopaikkoja.6. Muu toiminta 6.1. Teollisuuslaitokset, joissa valmistetaan:a) massaa puusta tai muista kuitumateriaaleista;b) paperia tai kartonkia kapasiteetin ylittäessä 20 tonnia päivässä.6.2. Kuitujen tai tekstiilien esikäsittely- (pesu, valkaisu, merserointi) tai värjäyslaitokset, joiden käsittelykapasiteetti ylittää 10 tonnia päivässä.6.3. Nahanparkituslaitokset, joiden käsittelykapasiteetti on enemmän kuin 12 tonnia valmiita tuotteita päivässä.6.4. a) Teurastamot, jotka tuottavat enemmän kuin 50 tonnia ruhoja päivässä,b) Sellaisten elintarvikkeiden käsittely ja jalostus, jotka valmistetaan- eläinperäisistä raaka-aineista (paitsi maidosta) ja jossa valmiiden tuotteiden tuotanto ylittää 75 t/päivä,- kasviperäisistä raaka-aineista ja jossa valmiiden tuotteiden tuotanto on enemmän kuin 300 t/päivä (neljännesvuosittain laskettavan keskiarvon perusteella).c) Maidon käsittely ja jalostus vastaanotetun maidon määrän ylittäessä 200 t/päivä (vuosittain laskettavan keskiarvon perusteella).6.5 Ruhoja ja eläinperäistä jätettä hävittävät ja jälleenkäyttävät laitokset, joiden käsittelykapasiteetti ylittää 10 t/päivä.6.6. Siipikarjan tai sikojen tehokasvatuslaitokset, joissa on enemmän kuina) 40 000 siipikarjapaikkaab) 2 000 paikkaa tuotantosioille (yli 30 kg:n painoisille) taic) 750 emakkopaikkaa.6.7. Aineiden, esineiden ja tuotteiden pintakäsittelylaitokset, erityisesti kiillotusta, painatusta, pinnoittamista, rasvanpoistoa, vedenpitäviksi käsiteltyjä, liimausta, maalausta, puhdistamista tai kyllästystä suorittavat laitokset, joissa käytetään orgaanisia liuottimia liuottimen kulutuskapasiteetin ylittäessä 150 kg tunnissa tai 200 t vuodessa.6.8. Hiiliä (kivihiiltä) tai elektrografiittia polttamalla tai hiilettämällä valmistavat laitokset.(1) Direktiivin 88/609/ETY olemassa olevia laitoksia koskevat materiaaliset vaatimukset ovat voimassa 31 päivään joulukuuta vuonna 2003.(2) EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/31/ETY (EYVL N:o L 168, 2.7.1994, s. 28).(3) EYVL N:o L 194, 25.7.1975 s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48).(4) EYVL N:o L 163, 14.6.1989, s. 32(5) EYVL N:o L 203, 15.7.1989, s. 50LIITE II LUETTELO 18 ARTIKLAN 2 KOHDASSA JA 20 ARTIKLASSA TARKOITETUISTA DIREKTIIVEISTÄ 1. Direktiivi 87/217/ETY asbestin aiheuttaman ympäristön pilaantumisen ehkäisemisestä ja vähentämisestä.2. Direktiivi 82/176/ETY kloorialkalielektrolyysiteollisuuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista.3. Direktiivi 83/513/ETY kadmiumpäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista.4. Direktiivi 84/156/ETY muiden alojen kuin kloorialkalielektrolyysiteollisuuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista.5. Direktiivi 84/491/ETY heksakloorisykloheksaanipäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista.6. Direktiivi 86/280/ETY direktiivin 76/464/ETY liitteen luetteloon I sisältyvien tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista, sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 88/347/ETY ja 90/415/ETY, jotka muuttavat direktiivin 86/280/ETY liitettä II.7. Direktiivi 89/369/ETY yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä.8. Direktiivi 89/429/ETY yhdyskuntajätteiden olemassa olevien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä.9. Direktiivi 94/67/ETY vaarallisten jätteiden polttamisesta.10. Direktiivi 92/112/ETY menettelytavoista titaanidioksiditeollisuuden jätteiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämistä ja mahdollista poistamista koskevien ohjelmien yhdenmukaistamisesta.11. Direktiivi 88/609/ETY tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/66/EY.12. Direktiivi 76/464/ETY tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta.13. Direktiivi 75/442/ETY jätteistä, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY.14. Direktiivi 75/439/ETY jäteöljyhuollosta.15. Direktiivi 91/689/ETY vaarallisista jätteistä.LIITE III LUETTELO TÄRKEIMMISTÄ PILAANTUMISTA AIHEUTTAVISTA AINEISTA, JOS NE OVAT MERKITYKSELLISIÄ, KUN ASETETAAN PÄÄSTÖJEN RAJA-ARVOJA ILMA 1. Rikin oksidit ja muut rikkiyhdisteet2. Typen oksidit ja muut typpiyhdisteet3. Hiilimonoksidi4. Helposti haihtuvat orgaaniset yhdisteet5. Metallit ja niiden yhdisteet6. Hiukkaset7. Asbesti (suspendoituneet hiukkaset, kuidut)8. Kloori ja sen yhdisteet9. Fluori ja sen yhdisteet10. Arseeni ja sen yhdisteet11. Syanidit12. Aineet ja valmisteet, joilla osoitetaan olevan ilman välityksellä karsinogeenisia, mutageenisia tai lisääntymiseen vaikuttavia ominaisuuksia.13. Polyklooratut dibentsodioksiinit ja polyklooratut dibentsofuraanit.VESI 1. Organohalogeeniyhdisteet ja aineet, jotka vesiympäristössä voivat muodostaa sellaisia yhdisteitä.2. Organofosforiyhdisteet.3. Orgaaniset tinayhdisteet.4. Aineet ja valmisteet, joilla osoitetaan olevan karsinogeenisia, mutageenisia tai lisääntymiseen vaikuttavia ominaisuuksia vesiympäristössä tai sen välityksellä.5. Pysyvät hiilivedyt ja pysyvät ja biokertyvät myrkylliset orgaaniset aineet.6. Syanidit.7. Metallit ja niiden yhdisteet.8. Arseeni ja sen yhdisteet.9. Biosidit ja kasvinsuojeluaineet.10. Suspendoituneet aineet.11. Rehevöitymistä aiheuttavat aineet (erityisesti nitraatit ja fosfaatit).12. Happitasapainoon epäedullisesti vaikuttavat aineet (jotka ovat mitattavissa parametreillä kuten BHK, KHK).LIITE IV Seikkoja, jotka tulee ottaa huomioon yleisesti tai yksittäistapauksissa 2 artiklan 11 alakohdassa määritellyistä parhaista käytettävissä olevista teknisistä keinoista päätettäessä, kun otetaan huomioon toimenpiteestä mahdollisesti aiheutuvat kustannukset ja edut sekä varovaisuus- ja ennaltaehkäisyn periaatteet:1. vähän jätteitä tuottavien teknisten keinojen käyttö;2. mahdollisimman vaarattomien aineiden käyttö;3. prosessissa käytettyjen ja tuotettujen aineiden ja jätteiden talteenotto- ja kierrätyskeinojen kehittäminen kun se on tarpeellista;4. vertailukelpoiset prosessit, laitteet ja toimintamenetelmät, joita on kokeiltu menestyksekkäästi teollisessa mittakaavassa;5. tekniikan kehitys ja muutokset tieteellisessä tiedossa ja ymmärtämyksessä;6. kyseessä olevien päästöjen luonne, vaikutukset ja laajuus;7. uusien tai olemassa olevien laitosten käyttöönottopäivä;8. parhaan käytettävissä olevan teknisen keinon käyttöönottoon vaadittava aika;9. prosessissa käytettävien raaka-aineiden (vesi mukaan luettuna) kulutus ja ominaisuudet sekä energiankäytön tehokkuus;10. päästöjen kokonaisvaikutuksen ja ympäristöriskien ehkäisyn ja minimoimisen tarve;11. onnettomuuksien ehkäisyn ja niiden ympäristöseurausten minimoimisen tarve;12. komission 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti julkaisemat tiedot tai kansainvälisten järjestöjen julkaisemat tiedot.


Avis juridique important

|

31990L0667

Neuvoston direktiivi 90/667/ETY, annettu 27 päivänä marraskuuta 1990, eläinlääkintäsäännöistä eläinjätteen hävittämisessä, käsittelyssä ja markkinoille saattamisessa sekä taudinaiheuttajien ehkäisemisestä eläin- ja kalaperäisissä rehuissa sekä direktiivin 90/425/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 363 , 27/12/1990 s. 0051 - 0060 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 36 s. 0031  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 36 s. 0031

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 27 päivänä marraskuuta 1990,eläinlääkintäsäännöistä eläinjätteen hävittämisessä, käsittelyssä ja markkinoille saattamisessa sekä taudinaiheuttajien ehkäisemisestä eläin- ja kalaperäisissä rehuissa sekä direktiivin 90/425/ETY muuttamisesta (90/667/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäyhteisön tehtäväksi on annettu hyväksyä ne toimenpiteet, joilla sisämarkkinat on tarkoitus toteuttaa asteittain 31 joulukuuta 1992 päättyvän määräajan kuluessa,kotieläintuotanto on erittäin tärkeä osa yhteisön maataloutta; jos eläinjätettä ei hävitetä oikealla tavalla, se voi levittää ympäristöön taudinaiheuttajia, alentaa tuottavuutta ja pienentää tuottoja tällä alalla; siksi on tarpeen vahvistaa eläinjätteen käsittelyä ja jätteestä valmistettujen tuotteiden markkinoille saattamista koskevat yhdenmukaiset säännöt,toteutettavat toimenpiteet olisi erotettava selvästi raaka-aineen ominaisuuksien perusteella,taudinaiheuttajien leviämisvaarojen välttämiseksi eläinjäte on käsiteltävä hyväksytyssä ja valvotussa käsittelylaitoksessa tai muutoin hävitettävä sopivalla tavalla; lisäksi suuririskinen eläinjäte on kerättävä ja kuljetettava suoraan kyseisen jäsenvaltion osoittamaan käsittelylaitokseen; käsittelylaitos voi tietyissä tapauksissa sijaita toisen jäsenvaltion alueella, jos se on perusteltua kuljetusmatkan ja -ajan vuoksi,on tarpeen rajoittaa mahdollisuuksia käyttää tiettyjä aineita,on tarpeen voida poiketa säädetyistä käsittelyistä tiettyjen käytäntöjen huomioon ottamiseksi,käsittelylaitoksen olisi itse huolehdittava tuotannon tarkkailusta ja erityisesti lopputuotteita koskevien mikrobiologisten vaatimusten noudattamisesta,olisi säädettävä yhteisön tarkastusmenettelystä,eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY(4) tulisi koskea myös kyseisiä tuotteita,on tarpeen siirtymävaiheena säätää maahantuotavia tuotteita koskevista vähimmäissäännöistä, jaolisi säädettävä menettelystä komission ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön aikaansaamiseksi soveltamistoimenpiteitä varten,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla 1 Tässä direktiivissä säädetään:a) terveyttä ja eläinten terveyttä koskevat säännöt, joilla säädellään:i) eläinjätteen hävittämistä ja/tai sen käsittelemistä siinä mahdollisesti esiintyvien taudinaiheuttajien tuhoamiseksi,ii) eläinperäisten rehujen valmistamista siten, että ehkäistään taudinaiheuttajien esiintyminen;b) muuksi kuin ihmisravinnoksi tarkoitetun eläinjätteen markkinoille saattamista koskevat säännöt.2 Tämä direktiivi ei koske:a) eräiden tautien hävittämistä ja valvontaa sekä ruokajätteeseen sovellettavaa kansallista eläinlääkintälainsäädäntöä;b) eläin- ja kasviperäisiä tuotteita sisältävien rehujen ja pelkästään kasviperäisiä tuotteita sisältävien rehujen valmistusta koskevia kansallisia terveyssääntöjä.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1) 'eläinjätteellä` eläinten tai kalojen ruhoja tai ruhonosia, tai muita eläinperäisiä tuotteita, joita ei ole tarkoitettu suoraan ihmisravinnoksi, eläinten eritteitä ja ruokajätettä lukuun ottamatta,2) 'suuririskisellä aineella` 3 artiklassa tarkoitettua eläinjätettä, jonka voidaan epäillä aiheuttavan vakavan vaaran eläinten tai ihmisten terveydelle,3) 'vähäriskisellä aineella` muuta kuin 3 artiklassa tarkoitettua eläinjätettä, joka ei aiheuta vakavaa vaaraa ihmisille tai eläimille levittämällä tarttuvia tauteja,4) 'vähäriskisen aineen käsittelylaitoksella` käsittelylaitosta, jossa vähäriskinen eläinjäte käsitellään lisättäväksi raaka-aineena eläinten ruokaan tai kalajauhoon 5 artiklan mukaisesti,5) 'suuririskisen aineen käsittelylaitoksella` eläinjätteen käsittelylaitosta, jossa eläinjäte käsitellään taudinaiheuttajien tuhoamiseksi 3 artiklan mukaisesti,6) 'lemmikkieläinten ruualla` koirille, kissoille ja muille lemmikkieläimille tarkoitettuja, joko kokonaan tai osaksi vähäriskisestä aineesta valmistettuja ruokia,7) 'teknisillä tai farmaseuttisilla tuotteilla` tuotteita, jotka on tarkoitettu käytettäväksi muuna kuin ihmisravintona tai eläinten rehuna,8) 'tehdaslaitoksella` vähä- tai suuririskisen aineen käsittelylaitosta, lemmikkieläinten ruokia tai kalajauhoa valmistavaa tehdasta, tai teknisiä tai farmaseuttisia tuotteita valmistavaa tehdasta, joissa eläinjäte käytetään tällaisten tuotteiden valmistukseen,9) 'toimivaltaisella viranomaisella` kaikkia tämän direktiivin soveltamisen valvonnasta vastuussa olevia toimivaltaisen keskusviranomaisen nimeämiä viranomaisia.II LUKU ELÄINJÄTTEEN KÄSITTELYÄ JA LOPPUTUOTTEIDEN MARKKINOILLE SAATTAMISTA KOSKEVAT SÄÄNNÖT A. Suuririskiset aineet 3 artikla 1 Jäljempänä luetellut suuririskiset aineet on käsiteltävä jäsenvaltion 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksymässä suuririskisen aineen käsittelylaitoksessa, tai hävitettävä polttamalla tai maahan hautaamalla 2 kohdan mukaisesti:a) nautaeläimet, siat, vuohet, lampaat, kavioeläimet, siipikarja ja kaikki muut tilalla kasvatettavat tuotantoeläimet, jotka ovat kuolleet tilalla, mutta joita ei ole teurastettu ihmisravinnoksi, mukaan lukien kuolleena syntyneet ja syntymättömät eläimet;b) muut kuin a alakohdassa mainitut jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämät kuolleet eläimet;c) eläimet, jotka on lopetettu toimenpiteenä eläintautien torjumiseksi joko tilalla tai missä tahansa toimivaltaisen viranomaisen määräämässä paikassa;d) eläinjäte, mukaan lukien veri, joka on peräisin eläimistä, joissa teurastuksen yhteydessä suoritetussa eläinlääkärintarkastuksessa on todettu ihmisille tai eläimille tarttuvan taudin kliinisiä oireita;e) kaikki ne tavanomaisesti teurastettujen eläinten ruhonosat, joita ei ole esitetty post mortem -tarkastuksessa, lukuun ottamatta vuotia, nahkaa, sorkkia, kavioita, höyheniä, villaa, sarvia, verta ja vastaavia tuotteita;f) pilaantunut liha, siipikarjan liha, kala, riistanliha ja eläinperäiset tuotteet, jotka muodostavat terveyden vaaran eläimille ja ihmisille;g) kolmansista maista maahantuodut eläimet, tuore liha, siipikarjan liha, kala, riistan liha sekä liha- ja maitotuotteet, jotka yhteisön lainsäädännön mukaisissa tarkastuksissa eivät täytä yhteisön alueelle tuonnista annettuja eläinlääkintävaatimuksia, ellei kyseessä ole tuotteen palauttaminen tai ellei niiden tuonti ole sallittu yhteisön säännöksissä säädetyin rajoituksin;h) kuljetuksen aikana kuolleet tuotantoeläimet, tämän kuitenkaan rajoittamatta eläinsuojelusyistä tehtyjä hätäteurastuksia;i) eläinjätteet, jotka voivat vaarantaa ihmisten tai eläinten terveyden: maito, liha tai eläinperäinen aine, joka mainittujen jäämien vuoksi ei sovellu ihmisravinnoksi;j) kalat, joissa havaitaan kliinisiä oireita ihmisiin tai kaloihin tarttuvasta taudista.2 Toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa päättää, että suuririskinen aine on hävitettävä polttamalla tai maahan hautaamalla jos:- tarttuvaan eläintautiin sairastuneiden tai sairastuneiksi epäiltyjen eläinten kuljetus lähimmälle suuririskisen aineen käsittelylaitokselle kielletään taudin vaarojen lisääntymisen vuoksi,- eläimet ovat sairastuneet tai niiden epäillään sairastuneen vakavaan tautiin tai eläimet sisältävät jäämiä, joista voi aiheutua terveyden vaara ihmisille tai eläimille ja jotka jäämät voivat kestää riittämättömän lämpökäsittelyn,- laajalle levinnyt tarttuva eläintauti aiheuttaa vajauksen suuririskisen aineen käsittelylaitoksen toimintakyvyssä,- aine on vaikeapääsyisessä paikassa,- aineen määrä ja kuljetusmatka eivät tee jätteen kuljetusta aiheelliseksi.Jäte on haudattava riittävän syvälle, jotteivät petoeläimet pysty kaivamaan sitä ylös ja lisäksi sellaiseen maapohjaan, joka estää pohjaveden saastumisen ja muun ympäristöhaitan. Ennen maahan hautaamista ruhot tai jäte on tarvittaessa käsiteltävä soveltuvalla toimivaltaisen viranomaisen hyväksymällä desinfiointiaineella.4 artikla 1 Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä joko koko alueelleen tai vain osalle alueestaan yksi tai useampi suuririskisen aineen käsittelylaitos suuririskisen aineen keräämistä ja käsittelyä varten. Jäsenvaltio voi myös sovittuaan asiasta toisen jäsenvaltion kanssa hyväksyä käytettäväksi tämän alueella sijaitsevaa suuririskisen aineen käsittelylaitosta.2 Toimivaltaisen viranomaisen hyväksymistä varten suuririskisen aineen käsittelylaitoksen:a) on täytettävä liitteessä II olevan I luvun vaatimukset,b) on käsiteltävä, jalostettava ja varastoitava eläinjäte liitteessä II olevan II luvun mukaisesti,c) on oltava toimivaltaisten viranomaisten tarkastama 10 artiklan mukaisesti,d) on varmistettava, että käsitellyt tuotteet täyttävät liitteessä II olevan III luvun vaatimukset.3 Hyväksyntä on keskeytettävä, kun hyväksymisen perusteena olevia vaatimuksia ei enää täytetä.B. Vähäriskinen aine 5 artikla 1 Vähäriskinen aine on käsiteltävä 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksytyssä suuri- tai vähäriskisen aineen käsittelylaitoksessa, lemmikkieläinrehutehtaassa tai farmaseuttisia tai teknisiä tuotteita valmistavassa tehtaassa, tai se on hävitettävä joko polttamalla tai maahan hautaamalla 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti.Vähäriskisenä jätteenä pidetään sen lisäksi, mitä on tarkoitettu 2 artiklan 3 kohdassa:- rehujen valmistukseen käytettäviä 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa lueteltuja tuotteita,- avomereltä kalajauhon valmistusta varten pyydettyjä kaloja,- tuoreita kalan sisälmyksiä, joita saadaan kalatuotteita ihmisravinnoksi valmistavalta tehtaalta.Vähäriskistä ainetta, joka on käsitelty yhdessä suuririskisen aineen kanssa pidetään suuririskisenä aineena.Silloin kun vähäriskistä ainetta käsitellään lemmikkieläinten ruokia tai farmaseuttisia tai teknisiä tuotteita valmistavalla tehtaalla, toimivaltainen viranomainen voi vaatia, että jätteet varastoidaan, siirretään ja käsitellään määrätyssä paikassa ja tietyissä olosuhteissa.Kalajauhon, joka on peräisin tehtaalta, joka ottaa vastaan ja käsittelee ainoastaan vähäriskistä ainetta kalajauhon valmistusta varten, on oltava liitteessä II olevan III luvun vaatimusten mukaista.2 Vähäriskisen aineen käsittelylaitoksen on, jotta toimivaltainen viranomainen voisi sen hyväksyä:a) täytettävä liitteessä II olevan I luvun vaatimukset;b) käsiteltävä, jalostettava ja varastoitava teurasjäte liitteessä II olevan II luvun mukaisesti;c) oltava toimivaltaisten viranomaisten 10 artiklan mukaisen tarkastuksen alainen;d) huolehdittava, että lopputuotteet täyttävät liitteessä II olevan III luvun vaatimukset.Hyväksyntä on keskeytettävä, kun hyväksymisen perusteena olevia vaatimuksia ei enää täytetä.3 Toimivaltaisen viranomaisen on rekisteröitävä tehdaslaitos, joka käyttää vähäriskistä ainetta lemmikkieläimille tarkoitettujen ruokien, tai farmaseuttisten tai teknisten tuotteiden valmistukseen ja laitoksen on täytettävä seuraavat vaatimukset:a) sillä on oltava riittävät välineet eläinjätteen käsittelemiseksi ja varastoimiseksi ehdottoman turvallisesti;b) sillä on oltava asianmukaiset varusteet lemmikkieläinten ruokien, tai farmaseuttisten tai teknisten tuotteiden valmistuksesta jäävän jalostamattoman eläinjätteen hävittämistä varten, tai sen on lähetettävä kyseinen eläinjäte käsittely- tai polttolaitokseen;c) tehdaslaitoksella on oltava asianmukaiset varusteet valmistuksen yhteydessä syntyvän sellaisen eläinjätteen hävittämistä varten, joka kansanterveyteen ja eläinten terveyteen liittyvin perustein ei sovi käytettäväksi muihin rehuihin. Näihin edellytyksiin on sisällyttävä polttolaitos tai sellainen tarkoitukseen sopiva hautapaikka, ettei jäte saastuta pohjavettä tai muuten haittaa ympäristöä;d) toimivaltaisen viranomaisen on tarkastettava tehdaslaitos säännöllisesti sen todentamiseksi, noudatetaanko tämän direktiivin säännöksiä.6 artikla Eräille puhtaasti eläin- tai kalaperäisille tuotteille, joita ei ole tarkoitettu ihmisravinnoksi lemmikkieläinten ruuan valmistuksen aikana suoritettava käsittely sekä valmistusolosuhteet, määritetään 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, siinä määrin kuin se on lemmikkieläinten suojelemista tai ihmisten tai eläinten terveyttä koskevien seikkojen vuoksi perusteltua.C. Poikkeukset 7 artikla Jäsenvaltiot voivat sallia, että erikoistapauksissa ja toimivaltaisten eläinlääkintäviranomaisten valvonnassa:i) eläinjätettä käytetään tieteellisiin tarkoituksiin;ii) edellä 3 artiklan 1 kohdan a, b, ja e alakohdissa tarkoitettua eläinjätettä, joka on peräisin eläimistä, joita ei ole teurastettu joko todetun tai epäillyn ilmoitettavan taudin vuoksi, sekä 5 artiklassa tarkoitettua eläinjätettä käytetään eläintarhoissa tai sirkuksessa pidettävien eläinten, tai turkiseläinten tai hyväksyttyjen ajokoirien tai kalansyötiksi kasvatettujen toukkien ruokintaan;iii) ii alakohdassa tarkoitettua eläinjätettä toimitetaan vähäisiä määriä ennen tämän direktiivin antamispäivää hyväksyttyjen välittäjien välityksellä paikallisesti sellaisten eläinten ruokintaan, joiden lihaa ei käytetä ihmisravinnoksi, edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen arvioi, ettei siitä aiheudu vaaraa eläinten tai ihmisten terveydelle.Neuvosto antaa komission ehdotuksesta määräenemmistöllä 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä terveyttä ja eläinten terveyttä koskevat säännöt, joita sovelletaan tiettyjen eläinjätteiden käsittelyyn, jotka on tarkoitettu pidettäväksi kaupan paikallisesti tiettyjen eläinryhmien ruuaksi.Komissio liittää edellä mainittuihin ehdotuksiinsa iii alakohdan täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen.Koska yksityiskohtaisia sääntöjä ei ole, "knackers Yards" -liikkeiden on noudatettava tämän direktiivin vaatimuksia 31 päivään joulukuuta 1995 asti.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kun ne käyttävät tässä artiklassa säädettyjä mahdollisuuksia sekä toimitettava tiedoksi eläinjätteen väärinkäytön estämiseksi toteuttamia tarkastuksia koskevat yksityiskohtaiset määräykset.Komissio voi muuttaa tai täydentää toteuttavia tarkastusta koskevia toimenpiteitä 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.D. Yleiset säännökset 8 artikla Eläinjäte on kerättävä, kuljetettava ja merkittävä liitteen I mukaisesti.III LUKU JÄSENVALTION ALUEELLA OLEVISSA SUURI- TAI VÄHÄRISKISEN AINEEN KÄSITTELYLAITOKSISSA SUORITETTAVAT TARKASTUKSET JA TUTKIMUKSET 9 artikla 1 Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että käyttäjät ja suuri- tai vähäriskisen teurasjätteen käsittelylaitoksen omistajat tai heidän edustajansa toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet noudattaakseen tämän direktiivin asettamia vaatimuksia, ja erityisesti:- yksilöivät ja tarkastavat suuri- tai vähäriskisen aineen käsittelylaitosten heikot kohdat,- ottavat edustavat näytteet kalajauhotehtaalla sekä jokaisesta valmistuserästä suuri- tai vähäriskisen aineen käsittelylaitoksella sen todentamiseksi, noudatetaanko liitteessä II olevan III luvun mukaisia mikrobiologisia vaatimuksia ja, ettei fysikaalis-kemiallisia jäämiä esiinny,- tallentavat testien tulokset ja säilyttävät niitä vähintään kaksi vuotta toimivaltaisia viranomaisia varten.- ottavat käyttöön sellaisen järjestelmän, joka mahdollistaa jokaisen toimitetun erän valmistusajan selvittämisen.2 Jos 1 kohdan mukaisesti otetusta näytteestä tehdyn testin tulos ei ole liitteessä II olevan III luvun mukainen, laitoksen johdon on:- ilmoitettava tästä viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle,- selvitettävä syyt siihen, ettei tulos täytä vaatimuksia,- varmistettava, ettei saastunutta tai saastuneeksi epäiltyä eläinjätettä siirretä alueelta ennen toimivaltaisen viranomaisen välittömässä valvonnassa tapahtuvaa uudelleenkäsittelyä, eikä ennen kuin uudet viralliset näytteet on otettu liitteessä II olevassa III luvussa annettujen mikrobiologisten tarkastusten noudattamiseksi; mikäli saastunutta jätettä ei ole mahdollista käsitellä uudelleen, sitä ei saa käyttää eläinten ruokintaan.3 Komissio antaa 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännökset tämän artiklan täytäntöönpanosta.10 artikla 1 Toimivaltaisten viranomaisten on säännöllisesti tehtävä tarkastuksia ja pistokokeita suuri- tai vähäriskisen aineen käsittelylaitoksilla:- tämän direktiivin ja erityisesti sen liitteissä I ja II olevien I, II ja III lukujen noudattamisesta,- lopputuotteiden mikrobiologista laadusta; mikrobiologisessa valvonnassa on erityisesti määritettävä salmonella- ja enterobacteriaceae -bakteerit liitteessä II olevan III luvun mukaisesti.Erityisesti yhteisön säännöksissä vahvistetut analyysit ja kokeet on suoritettava yleisesti hyväksytyillä tieteellisillä menetelmillä, tai jos niitä ei ole, muilla yleisesti hyväksytyillä kansainvälisillä menetelmillä.2 Jos toimivaltaisen viranomaisen suorittamissa tarkastuksissa osoittautuu, että tämän direktiivin vaatimuksia ei ole täytetty, toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava aiheelliset toimenpiteet. Erityisesti silloin, kun tämän artiklan säännöksiä ei mikrobiologisten vaatimusten ja tarkastusten osalta ole noudatettu, valmistajan on:- toimitettava viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle yksityiskohtaiset tiedot näytteen laadusta sekä erästä, josta näyte on peräisin,- käsiteltävä saastunut erä toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa,- lisättävä näytteenottoa ja tuotannon tarkkailua,- tutkittava valmiista rehusta otettuun näytteeseen liittyvät maininnat raaka-aineesta,- suoritettava laitoksessa tarvittava sterilointi ja puhdistus.3 Komissio antaa 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännökset tämän artiklan täytäntöönpanosta.11 artikla Kunkin jäsenvaltion on laadittava luettelo omalla alueellaan hyväksytyistä eläinjätettä käsittelevistä tehdaslaitoksista. Kullekin laitokselle on annettava virallinen numero, joka ilmaisee, onko kyseessä suuri- vai vähäriskistä ainetta käsittelevä laitos, ja valmistetaanko laitoksessa eläinjätteestä lemmikkieläinten ruokia vai teknisiä vai farmaseuttisia tuotteita.Jäsenvaltion on toimitettava tämä luettelo ja sen päivitykset muille jäsenvaltioille ja komissiolle.IV LUKU 12 artikla 1 Komission eläinlääkintäasiantuntijat voivat yhteistyössä kansallisten viranomaisten kanssa suorittaa paikalla tarkastuksia silloin, kun se katsotaan tarpeelliseksi tämän direktiivin yhtenäisen soveltamisen varmistamiseksi. He voivat tarkastaa erityisesti, noudattaako hyväksytty tehdaslaitos käytännössä tämän direktiivin säännöksiä. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille tarkastusten tulokset.Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus suoritetaan, on annettava kaikki tarvittava apu asiantuntijoille heidän suorittaessaan tehtäviään.Yleiset, tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännökset on annettava 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.2 Asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tulosten huomioon ottamiseksi, ja erityisesti kiellettävä saattamasta markkinoille sellaisia tuotteita, jotka ovat peräisin käsittelylaitoksesta, joka ei enää täytä tämän direktiivin säännöksiä. Jos jäsenvaltio ei toteuta toimenpiteitä tai toteutetut toimenpiteet ovat riittämättömät, sovelletaan eläinlääkärintarkastuksista yhteisön sisäisessä kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 11 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/662/ETY(5) 8 artiklaa.13 artikla 1 Direktiiviä 90/425/ETY on sovellettava etenkin kun on kyse määrämaana olevassa jäsenvaltiossa tehtävien tarkastusten järjestämisestä ja seurannasta sekä toteutettavista suojatoimenpiteistä.2 Muutetaan direktiiviä 90/425/ETY seuraavasti:a) lisätään liitteen A loppuun seuraavaa:"Eläinlääkintäsäännöistä eläinjätteen hävittämisessä, käsittelyssä ja markkinoille saattamisessa sekä taudinaiheuttajien ehkäisemisestä eläin- ja kalaperäisissä rehuissa sekä direktiivin 90/425/ETY muuttamisesta 27 päivänä marraskuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/667/ETY.EYVL N:o L 363, 27.12.1990, s. 51";b) poistetaan liitteen B ensimmäinen luetelmakohta.14 artikla Komissio määrittää 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen eläinjätteestä valmistettavien lemmikkieläinten ruokien valmistusolosuhteita koskevat hygieniavaatimukset.Komissio vahvistaa 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen näytteenottoa ja mikrobiologisia tarkastuksia koskevat periaatteet.V LUKU LOPPUSÄÄNNÖKSET 15 artikla 1 Jäljempänä 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen komissio antaa yksityiskohtaiset säännökset 9 artiklassa ja 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista tarkastustavoista ja tarkastusten tiheydestä.2 Komissio vahvistaa samaa menettelyä noudattaen mikrobiologisten analyysien vertailumenetelmät.16 artikla Neuvosto muuttaa komission ehdotuksesta määräenemmistöllä tämän direktiivin liitteitä ja, erityisesti ottaen huomioon tieteellisen tietämyksen kehityksen nautakarjan BSE-taudin (bovine spongiform encephalitis) torjunnassa, liitteessä II olevan II luvun 6 kohdan a ja c alakohdassa mainittuja käsittelyjä koskevia määräyksiä.17 artikla Siihen asti kunnes kolmansista maista tuotavaa eläinjätettä ja eläinjätteestä valmistettuja lemmikkieläinten ruokia koskevat yhteisön säännöt pannaan täytäntöön, on jäsenvaltioiden sovellettava tuontiin vähintään tässä direktiivissä on vahvistettuja vaatimuksia vastaavia vaatimuksia, hyväksymisvaatimuksia lukuun ottamatta.Erityisesti, ne eivät saa hyväksyä vähä- tai suuririskistä 3 artiklan 1 kohdan g-i alakohdassa mainittua ainetta, joka on aiemmin käsitelty, ellei kolmas maa pysty takaamaan, että jäte on käsitelty sopivalla tavalla ja täyttää liitteessä II olevan III luvun mikrobiologiset vaatimukset.Edellä 3 artiklan 1 kohdan a-f alakohdassa tarkoitetun suuririskisen mukaisen aineen maahantuonti on kielletty.Jäsenvaltioiden on varmistettava tuonnin yhteydessä suoritettavilla tarkastuksilla, että näitä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan.18 artikla 1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa päätöksellä 68/361/ETY(6) perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä 'komitea`, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.2 Jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta kahden päivän määräajassa. Lausunto annetaan 54 äänen enemmistöllä.4 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä ja soveltaa niitä viipymättä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.5 Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa 15 päivän kuluessa siitä päivästä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.19 artikla 1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä viipymättä.2 Jäsenvaltioiden edustajien äänet komiteassa painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3 Komission edustajan tekee komitealle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 54 äänen enemmistöllä.4 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä ja soveltaa niitä välittömästi, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.5 Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaiset tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.20 artikla Neuvosto päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992 eläin- ja kasvituotteita raaka-aineena sisältävien rehujen valmistuksessa noudatettavista terveyssäännöistä, sekä pelkästään kasviperäisiä raaka-aineita sisältävien rehujen valmistuksessa noudatettavista hygieniasäännöistä.21 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1991.2 Saksan liittotasavallassa Mecklenburg-Vorpommernin, Brandenburgin, Sachsen-Anhaltin, Sachsenin ja Thüringenin osavaltioilla (Länder) on kuitenkin edellä mainitusta päivämäärästä vuosi aikaa saattaa voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.Saksan liittotasavallan on viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1992 toimitettava neuvostolle ja muille jäsenvaltioille pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa selvitys eläinjätteen hävittämisestä näillä alueilla.Komissio päättää 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen siirtymävaiheen lisätoimenpiteistä, jotka koskevat tiettyjä näillä alueilla sijaitsevia tehdaslaitoksia.3 Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.22 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 1990.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaV. SACCOMANDI(1) EYVL N:o C 327, 30.12.1989, s. 76(2) EYVL N:o C 260, 15.10.1990, s. 161(3) EYVL N:o C 124, 21.5.1990, s. 4(4) EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 29(5) EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 13(6) EYVL N:o L 255, 18.10.1968, s. 23LIITE I ELÄINJÄTTEEN KERÄYSTÄ JA KULJETUSTA KOSKEVAT HYGIENIAVAATIMUKSET 1 Eläinjäte on kerättävä ja kuljetettava sopivassa, vaatimusten mukaisessa vuotamattomassa säiliössä tai ajoneuvossa hyväksyttyyn tehdaslaitokseen tai suuri- tai vähäriskisen aineen käsittelylaitokseen. Säiliön tai ajoneuvon on oltava asianmukaisesti peitetty.2 Ajoneuvo, peitteet ja uudelleen käytettävät säiliöt on säilytettävä puhtaina.3 Toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet suuririskisen aineen kuljetuksen valvomiseksi vaatimalla, että kirjanpidon ja asiakirjojen on oltava aineen mukana koko kuljetuksen ajan hävittämispaikalle asti, tai tarvittaessa sinetöimällä kuorma.4 Jos eräät liha-, maito- tai kalaperäiset tuotteet, joita ei ole tarkoitettu ihmisravinnoksi ja jotka ovat peräisin eläimistä tai kaloista, joiden liha tai maito on hyväksytty ihmisravinnoksi, kuljetetaan irtotavarana suoraan käsittelylaitokseen, eläinjätteen alkuperä, nimi, laatu sekä sanat "ei ihmisravinnoksi" on ilmoitettava säiliöön, pakkaukseen tai muuhun pakkausmateriaaliin kiinnitetyssä etiketissä vähintään 2 cm korkein kirjaimin.LIITE II ELÄINJÄTTEEN KÄSITTELYLAITOKSIA KOSKEVAT HYGIENIAVAATIMUKSET I LUKU Eläinjätteen käsittelylaitosten hyväksymistä koskevat vaatimukset 1 Tilojen ja laitteiden on täytettävä ainakin seuraavat vaatimukset:a) käsittelylaitoksen on oltava asianmukaisella tavalla erotettu yleisestä kulkuväylästä ja muista kiinteistöistä, kuten teurastamoista. Suuririskisen aineen käsittelytilat eivät saa olla samassa paikassa kuin teurastamo, elleivät ne sijaitse rakennuksen täysin erillään sijaitsevissa osissa; ulkopuolisia ihmisiä tai eläimiä ei saa päästää laitokseen;b) laitoksessa täytyy olla toisistaan riittävällä tavalla erotettu "puhdas" ja "likainen" alue. Likaisella alueella on oltava jätteen vastaanottoa varten katettu tila, joka on helposti puhdistettavissa ja desinfioitavissa. Lattioiden on oltava sellaiset, että ne tekevät nesteiden poisvalumisen helpoksi. Laitoksessa on oltava henkilökunnalle tarkoituksenmukaiset käymälät, pukuhuoneet ja pesutilat;Likaisella alueella on tarvittaessa oltava riittävä varustus eläinten nylkemistä ja karvomista varten sekä varastohuone nahkoja varten;c) laitoksella on oltava riittävä toimintakyky ja lämpimän veden ja höyryn tuotanto eläinjätteen käsittelemiseksi II luvun mukaisesti;d) likaisella alueella on tarvittaessa oltava laitteet eläinjätteen hienontamista ja käsittelytilaan siirtämistä varten;e) eläinjäte on käsiteltävä suljetussa käsittelyjärjestelmässä II luvun mukaisesti. Silloin kun vaaditaan lämpökäsittelyä, laitteissa on oltava seuraavat varusteet:- lämpötilamittarit sekä tarvittaessa myös painemittarit kriittisissä kohdissa;- tallentimet, joihin mittaustuloksia voidaan tallentaa jatkuvasti,- riittävä turvajärjestelmä, joka estää liian alhaisen käsittelylämpötilan;f) jotta voidaan estää käsiteltyjen lopputuotteiden uudelleen saastuminen vastaanotettavasta jätteestä, tehtaalle tuotavan raaka-aineen purkaminen ja käsittely, ja lämpökäsitellyn jätteen loppukäsittely ja lopputuotteiden varastointi on suoritettava selvästi erillään toisistaan.2 Käsittelylaitoksessa on oltava riittävät laitteet säiliöiden ja eläinjätteen vastaanottotilojen sekä jätettä kuljettavien muiden ajoneuvojen kuin laivojen puhdistusta ja desinfiointia varten.3 Käsittelylaitoksella on oltava riittävät laitteet suuririskistä ainetta kuljettavan tai likaiselta puolelta poistuvan ajoneuvon renkaiden desinfioimiseksi välittömästi ennen niiden poistumista laitokselta.4 Käsittelylaitoksella on oltava hygieniavaatimukset täyttävä jäteveden poistojärjestelmä.5 Käsittelylaitoksella on oltava oma tutkimuslaboratorio tai sen on käytettävä muuta laboratoriota, jossa on tarvittava varustus olennaisten analyysien suorittamiseksi ja erityisesti II luvun vaatimusten noudattamiseksi.II LUKU Eläinjätteen käsittelylaitosten toiminnan hygieniaa koskevat vaatimukset 1 Eläinjäte on käsiteltävä mahdollisimman nopeasti sen saavuttua laitokseen. Jäte on säilytettävä sopivalla tavalla siihen asti, kunnes se käsitellään.2 Eläinjätteen kuljetukseen käytettävä vastaanottokalusto, säiliöt ja ajoneuvot on puhdistettava, pestävä ja desinfioitava jokaisen käytön jälkeen.3 Henkilöt, jotka työskentelevät likaisella puolella eivät saa mennä puhtaalle puolelle vaihtamatta työvaatteita ja jalkineita tai desinfioimatta jälkimmäisiä. Laitteita ja työvälineitä ei saa viedä likaiselta puolelta puhtaalle puolelle.4 Likaiselta puolelta tuleva jätevesi on käsiteltävä siten, ettei siihen jää taudinaiheuttajia.5 Lintuja, jyrsijöitä, hyönteisiä ja muita tuholaisia on torjuttava järjestelmällisesti.6 Eläinjäte on käsiteltävä seuraavissa olosuhteissa:a) suuririskinen aine on kuumennettava läpikotaisin vähintään 133 celsiusasteen lämpötilassa ja 3 baarin paineessa 20 minuutin ajan. Jätteen partikkelikoko on pienennettävä ennen käsittelyä enintään 50 millimetriin murskaamalla tai jätemyllyssä;b) lämpökäsittelyn valvomiseksi kaikissa käsittelyn kriittisissä vaiheissa on oltava termograafit;c) myös muunlaista kuumennuskäsittelyä voidaan käyttää edellyttäen, että se on hyväksytty 19 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, ja että se takaa vastaavan mikrobiologisen turvallisuuden.Vaihtoehtoisia kuumennusmenetelmiä voidaan sallia käytettäväksi vain edellyttäen, että lopputuotteesta otetaan näytteet päivittäin yhden kuukauden ajan III luvun 1 ja 2 kohdan mikrobiologisten vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi. Tämän lisäksi on otettava säännöllisin väliajoin 9 artiklan 1 kohdan ja 10 artiklan 1 kohdan edellyttämät rutiininäytteet.7 Koneet ja laitteet on pidettävä hyvässä kunnossa ja mittauslaitteet on kalibroitava säännöllisin väliajoin.8 Lopputuotteet on käsiteltävä ja varastoiva siten, ettei niiden saastuminen uudelleen ole mahdollista.9 Nahat on suolattava natriumkloridilla.III LUKU Lopputuotteiden laatua koskevat vaatimukset 1 Suuririskisen aineen ollessa kyseessä lopputuotteista heti kuumennuskäsittelyn jälkeen otetut näytteet eivät saa sisältää tautia-aiheuttavien kuumankestävien bakteerien itiöitä (1 gramma tuotetta ei saa sisältää Clostridium perfrigensiä).2 Suuri- ja vähäriskisestä aineesta valmistetuista lopputuotteista joko varastoinnin aikana tai varastosta oton yhteydessä otettujen näytteiden on täytettävä seuraavat vaatimukset:Salmonellaa ei saa esiintyä 25 g:ssa näytettä: n = 5, c = 0, m = 0, M = 0,Enterobacteriaceae = 5, c = 2, m = 10, M = 3 × 10² 1 grammassa,jolloin>TAULUKON PAIKKA>