Avis juridique important

|

31991L0250

Neuvoston direktiivi 91/250/ETY, annettu 14 päivänä toukokuuta 1991, tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta

Virallinen lehti nro L 122 , 17/05/1991 s. 0042 - 0046 Suomenk. erityispainos Alue 17 Nide 1 s. 0111  Ruotsink. erityispainos Alue 17 Nide 1 s. 0111

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä toukokuuta 1991,tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta (91/250/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettäkaikkien jäsenvaltioiden voimassa olevassa lainsäädännössä ei tällä hetkellä selvästi suojata tietokoneohjelmia, ja sielläkin, missä suojaa annetaan, sen edellytykset on määritelty eri tavoin,tietokoneohjelmien kehittäminen vaatii huomattavia inhimillisiä, teknisiä ja taloudellisia voimavaroja, samalla kun tietokoneohjelmien jäljentämisestä aiheutuvat kustannukset jäävät murto-osaan siitä, mitä niiden itsenäinen kehittäminen vaatii,tietokoneohjelmilla on yhä suurempi merkitys useilla eri aloilla, ja tietokoneohjelmateknologiaa voidaan tämän vuoksi pitää keskeisenä yhteisön teollisen kehityksen kannalta,tietyt tietokoneohjelmien oikeudellista suojaa koskevat erot jäsenvaltioiden lainsäädännössä vaikuttavat välittömästi ja kielteisesti yhteismarkkinoiden toimintaan tietokoneohjelmien osalta, ja on vaara, että kyseiset erot voivat hyvinkin kasvaa, kun jäsenvaltiot antavat uutta lainsäädäntöä,olemassa olevat erot, joilla on edellä mainittuja vaikutuksia, on poistettava ja uusien erojen syntyminen estettävä, kun taas eroja, jotka eivät merkittävästi haittaa yhteismarkkinoiden toimintaa, ei tarvitse poistaa tai estää syntymästä,vastaavasti tietokoneohjelmien suojan yhteisön oikeudellinen kehys voidaan alkuvaiheessa rajoittaa sen vahvistamiseen, että jäsenvaltioiden tulee suojata tietokoneohjelmia tekijänoikeuslainsäädännössä tarkoitettuina kirjallisina teoksina, ja edelleen sen vahvistamiseen, keitä ja mitä suojan tulisi koskea, mihin yksinoikeuksiin suojaa nauttivien tulisi voida vedota tiettyjen toimien sallimiseksi tai kieltämiseksi sekä kuinka kauan suojan tulisi kestää,tässä direktiivissä `tietokoneohjelmalla` tarkoitetaan missä tahansa muodossa olevaa ohjelmaa, laitteistoon sisältyvät ohjelmat mukaan lukien; tämä käsite sisältää myös tietokoneohjelman kehittämiseen tähtäävän valmistelevan suunnittelutyön, jos valmisteleva työ on luonteeltaan sellaista, että sen tuloksena voi myöhemmässä vaiheessa olla tietokoneohjelma,niihin arviointiperusteisiin, joita sovelletaan ratkaistaessa, voidaanko tietokoneohjelmaa pitää omaperäisenä teoksena, ei tule sisällyttää ohjelman laatua tai esteettistä arvoa koskevia seikkoja,yhteisö on täysin sitoutunut edistämään kansainvälistä standardointia,tietokoneohjelman tarkoituksena on kommunikoida ja toimia yhdessä tietokonejärjestelmän muiden komponenttien sekä käyttäjien kanssa, minkä vuoksi looginen sekä määrätyissä tilanteissa fyysinen yhteenliittäminen ja vuorovaikutus ovat edellytyksenä sille, että kaikki ohjelmiston ja laitteiston osat voivat toimia muiden ohjelmistojen ja laitteistojen sekä käyttäjien kanssa kaikilta osiltaan siten kuin niiden on tarkoitettu toimivan,ohjelman osia, jotka mahdollistavat tällaisen yhteenliittämisen sekä vuorovaikutuksen ohjelmiston ja laitteiston osien välillä, kutsutaan yleisesti `rajapinnoiksi`,tätä toiminnallista yhteenliittämistä ja vuorovaikutusta kutsutaan yleisesti `yhteentoimivuudeksi`; tällainen yhteentoimivuus voidaan määritellä kyvyksi vaihtaa tietoa sekä molemminpuolisesti käyttää näin vaihdettua tietoa,epäilysten välttämiseksi on tehtävä selväksi, että ainoastaan tietokoneohjelman ilmaisumuotoa suojataan ja että ideat ja periaatteet, jotka sisältyvät ohjelman eri osiin, rajapintoihin sisältyvät ideat ja periaatteet mukaan lukien, eivät saa tämän direktiivin mukaista tekijänoikeudellista suojaa,tämän tekijänoikeudellisen periaatteen mukaisesti, siinä laajuudessa kuin logiikka, algoritmit ja ohjelmointikielet sisältävät ideoita ja periaatteita, nämä ideat ja periaatteet eivät saa tämän direktiivin mukaista suojaa,jäsenvaltioiden lainsäädännön ja oikeuskäytännön sekä kansainvälisten tekijänoikeussopimusten mukaisesti näiden ideoiden ja periaatteiden ilmaisumuodon tulee saada tekijänoikeudellista suojaa,tässä direktiivissä `vuokraamisella` tarkoitetaan määräajaksi ja voitonhankkimistarkoituksessa tapahtuvaa tietokoneohjelman tai sen kappaleen käytettäväksi antamista; tämä käsite ei sisällä julkista lainaamista, joka näin ollen ei kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan,tekijälle kuuluviin yksinoikeuksiin, joiden nojalla hän voi estää teoksensa luvattoman toisintamisen, on tehtävä rajoitettu poikkeus tietokoneohjelmien osalta, jotta voidaan sallia ohjelman laillisesti hankkineen henkilön suorittama ohjelman käytön kannalta teknisesti tarpeellinen toisintaminen; tämä merkitsee, ettei ohjelman tietokoneen muistiin lukemista ja ajamista, jotka ovat laillisesti hankitun tietokoneohjelman kappaleen käytön kannalta välttämättömiä toimia, eikä ohjelmaan sisältyvien virheiden korjaamista voida kieltää sopimuksella; jos erityisiä sopimusmääräyksiä ei ole, etenkin tapauksissa, joissa ohjelman kappale on myyty, ohjelman kappaleen laillisesti hankkinut henkilö saa ryhtyä kaikkiin muihinkin ohjelman käytön kannalta välttämättömiin toimiin, jotka ovat ohjelman alkuperäisen käyttötarkoituksen mukaisia,henkilöä, jolla on oikeus käyttää tietokoneohjelmaa, ei saa estää suorittamasta toimia, jotka ovat välttämättömiä ohjelman toiminnan tarkkailemisen, tutkimisen tai kokeilemisen kannalta, jos mainitut toimet eivät loukkaa ohjelmaan olevaa tekijänoikeutta,sen koodin muodon luvaton toisintaminen, kääntäminen, sovittaminen tai muuttaminen, jossa tietokoneohjelman kappale on saatettu saataville, on tekijän yksinoikeuteen kohdistuva loukkaus,tietyissä tapauksissa ohjelman koodin toisintaminen ja sen muodon kääntäminen 4 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitetulla tavalla ovat kuitenkin välttämättömiä sen tiedon hankkimiselle, joka on itsenäisesti kehitetyn ohjelman ja muiden ohjelmien välisen yhteentoimivuuden saavuttamisen kannalta tarpeen,ainoastaan näissä rajoitetuissa tapauksissa ohjelman kappaleen käyttämiseen oikeutetun itsensä suorittamaa tai hänen lukuunsa tapahtuvaa toisintamista ja kääntämistä on siten pidettävä oikeutettuna ja hyvän tavan mukaisena, eikä sen tällöin voida katsoa edellyttävän oikeudenhaltijan lupaa,tämän poikkeuksen tarkoituksena on tehdä mahdolliseksi kaikkien tietokonejärjestelmän osien, muiden valmistajien valmistamat osat mukaan lukien, kytkeminen siten, että ne voivat toimia yhdessä,sellaista tekijän yksinoikeuteen kohdistuvaa poikkeusta ei saa soveltaa tavalla, joka vahingoittaa oikeudenhaltijan oikeutta tai joka on ristiriidassa ohjelman tavanmukaisen hyväksikäytön kanssa,ollakseen kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehdyn Bernin yleissopimuksen määräysten mukainen suojaajan on oltava tekijän elinaika ja 50 vuotta luettuna 1 päivästä tammikuuta hänen kuolinvuottaan seuraavana vuonna taikka nimettömänä tai salanimellä julkistettujen teosten osalta 50 vuotta luettuna 1 päivästä tammikuuta teoksen ensimmäistä julkistamisvuotta seuraavana vuonna,tekijänoikeuslainsäädännön mukainen tietokoneohjelmien suoja ei kyseeseen tulevissa tapauksissa saa estää muiden suojamuotojen soveltamista; kaikkien sopimusmääräysten, jotka ovat 6 artiklan taikka 5 artiklan 2 tai 3 kohdassa säädettyjen poikkeusten vastaisia, on oltava mitättömiä,tämän direktiivin säännökset eivät rajoita perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan kilpailusääntöjen soveltamista, jos määräävässä asemassa oleva toimittaja kieltäytyy luovuttamasta tietoja, jotka ovat välttämättömiä tässä direktiivissä tarkoitetun yhteentoimivuuden kannalta,tämän direktiivin säännökset eivät saisi rajoittaa niiden jo annettujen yhteisön oikeuden erityissäännösten soveltamista, jotka koskevat rajapintojen julkistamista teleliikennealalla, eikä niiden neuvoston päätösten soveltamista, jotka koskevat tietoliikenne- ja teleliikennealalla tapahtuvaa standardointia, jatämä direktiivi ei vaikuta sellaisiin Bernin yleissopimuksen mukaisiin kansalliseen lainsäädäntöön sisältyviin rajoituksiin, joita tämä direktiivi ei koske,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Suojan kohde 1. Jäsenvaltioiden on tämän direktiivin säännösten mukaisesti annettava tietokoneohjelmille tekijänoikeudellista suojaa kirjallisina teoksina, joita tarkoitetaan kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehdyssä Bernin yleissopimuksessa. Tässä direktiivissä `tietokoneohjelmilla` tarkoitetaan myös valmistelevaan suunnitteluun liittyvää aineistoa.2. Tämän direktiivin mukainen suoja koskee kaikkia tietokoneohjelman eri ilmaisumuotoja. Ideat ja periaatteet, jotka ovat tietokoneohjelman minkä tahansa osan perustana, rajapintoihin sisältyvät ideat ja periaatteet mukaan lukien, eivät saa tekijänoikeudellista suojaa tämän direktiivin nojalla.3. Tietokoneohjelmaa suojataan, jos se on omaperäinen siinä merkityksessä, että se on tekijänsä henkinen luomus. Muita arviointiperusteita ei saa soveltaa arvioitaessa, suojataanko ohjelmaa.2 artikla Tietokoneohjelman tekijä 1. Tietokoneohjelman tekijänä pidetään sitä luonnollista henkilöä tai luonnollisten henkilöiden ryhmää, joka on luonut tietokoneohjelman taikka, jos jäsenvaltion lainsäädäntö sen sallii, oikeushenkilöä, jota kyseisen lainsäädännön mukaan pidetään oikeudenhaltijana. Jos jäsenvaltion lainsäädännössä tunnustetaan yhteisteokset, henkilöä, jonka kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan katsotaan luoneen teoksen, pidetään sen tekijänä.2. Jos tietokoneohjelman on luonut luonnollisten henkilöiden ryhmä yhteisesti, yksinoikeudet kuuluvat näille henkilöille yhteisesti.3. Jos tietokoneohjelman on luonut työntekijä työtehtäviään suorittaessaan tai työnantajansa antamien ohjeiden mukaisesti, työnantajalla yksin on oikeus määrätä kaikista taloudellisista oikeuksista näin luotuun tietokoneohjelmaan, jollei toisin ole sovittu.3 artikla Suojaan oikeutetut Suoja myönnetään kaikille luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, jotka ovat kirjallisia teoksia koskevien kansallisen tekijänoikeuslainsäädännön säännösten nojalla oikeutettuja suojaan.4 artikla Yksinoikeudet Jollei 5 tai 6 artiklasta muuta johdu, 2 artiklassa tarkoitetun oikeudenhaltijan yksinoikeudet käsittävät oikeuden seuraaviin toimiin tai niiden sallimiseen:a) tietokoneohjelman tai sen osan pysyvä tai tilapäinen toisintaminen millä tavoin ja missä muodossa tahansa. Jos tietokoneohjelman lukeminen tietokoneen muistiin, näyttäminen, ajaminen, siirtäminen tai tallentaminen edellyttää tällaista toisintamista, nämä toimet edellyttävät oikeudenhaltijan suostumusta;b) tietokoneohjelman kääntäminen, muuntaminen, sovittaminen ja muunlainen muuttaminen sekä näiden toimien tulosten toisintaminen rajoittamatta kuitenkaan ohjelmaa muuttaneen henkilön oikeuksia;c) alkuperäisen tietokoneohjelman tai sen kappaleiden levitys yleisölle vuokraamalla tai millään muulla tavalla. Kun oikeudenhaltija tai joku muu hänen suostumuksellaan on ensimmäisen kerran myynyt tietokoneohjelman kappaleen yhteisössä, oikeudenhaltijan oikeus kyseisen kappaleen levittämiseen yhteisössä raukeaa, lukuun ottamatta oikeutta valvoa ohjelman tai sen kappaleen vuokraamista edelleen.5 artikla Yksinoikeuksia koskevat poikkeukset 1. Jollei toisin ole nimenomaisesti sovittu, 4 artiklan a ja b kohdassa tarkoitetut toimet eivät edellytä oikeudenhaltijan suostumusta, jos ne ovat tarpeen, jotta tietokoneohjelman laillisesti hankkinut henkilö voi käyttää ohjelmaa aiotun tarkoituksen mukaisesti, virheiden korjaaminen mukaan lukien.2. Henkilöä, jolla on oikeus käyttää tietokoneohjelmaa, ei voida sopimuksin kieltää valmistamasta varmuuskappaletta, sikäli kuin se on tämän käytön kannalta tarpeen.3. Henkilö, jolla on oikeus käyttää tietokoneohjelman kappaletta, saa ilman oikeudenhaltijan suostumusta tarkkailla, tutkia tai kokeilla tietokoneohjelman toimintaa niiden ideoiden ja periaatteiden selvittämiseksi, jotka ovat ohjelman osan perustana, jos hän tekee sen ohjelman tietokoneen muistiin lukemisen, näyttämisen, ajamisen, siirtämisen tai tallentamisen yhteydessä, joihin hänellä on oikeus.6 artikla Analysointi 1. Oikeudenhaltijan suostumusta ei vaadita, jos koodin toisintaminen ja sen muodon kääntäminen 4 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitetuin tavoin on välttämätöntä sellaisten tietojen hankkimiseksi, joiden avulla voidaan saavuttaa yhteentoimivuus itsenäisesti luodun tietokoneohjelman ja muiden ohjelmien välillä, ja seuraavat edellytykset täyttyvät:a) nämä toimet suorittaa lisenssinhaltija tai muu henkilö, jolla on oikeus käyttää ohjelman kappaletta, taikka heidän lukuunsa henkilö, jolla on siihen oikeus;b) yhteentoimivuuden saavuttamisen kannalta tarpeellinen tieto ei aikaisemmin ole ollut helposti ja nopeasti a alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden saatavilla;c) nämä toimet rajoittuvat niihin alkuperäisen ohjelman osiin, jotka ovat yhteentoimivuuden saavuttamisen kannalta tarpeen.2. Tietoja, jotka on saatu 1 kohdan säännöksiä sovellettaessa ei saa näiden säännösten mukaisesti:a) käyttää muuhun tarkoitukseen kuin itsenäisesti luodun tietokoneohjelman yhteentoimivuuden aikaansaamiseen;b) antaa muille, ellei se ole tarpeen itsenäisesti luodun tietokoneohjelman yhteentoimivuuden kannalta;c) käyttää ilmaisumuodoltaan huomattavassa määrin samanlaisen tietokoneohjelman kehittämiseen, valmistamiseen tai markkinoille saattamiseen taikka muuhun tekijänoikeutta loukkaavaan toimeen.3. Kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehdyn Bernin yleissopimuksen määräysten mukaisesti tämän artiklan säännöksiä ei saa tulkita niin, että niitä voidaan soveltaa tavalla, joka aiheuttaa haittaa oikeudenhaltijan oikeutetuille eduille tai on ristiriidassa ohjelman tavanmukaisen hyväksikäytön kanssa.7 artikla Erityiset suojaa koskevat toimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on, tämän kuitenkaan rajoittamatta 4, 5 tai 6 artiklan soveltamista, kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti toteutettava aiheelliset oikeussuojakeinot sellaista henkilöä vastaan, joka toteuttaa jonkin a, b tai c alakohdassa tarkoitetun toimen:a) sellaisen tietokoneohjelman kappaleen liikkeelle laskeminen, jonka henkilö tietää tai jota hänellä on aihetta epäillä laittomaksi;b) sellaisen tietokoneohjelman kappaleen hallussapito kaupallisia tarkoituksia varten, jonka henkilö tietää tai jota hänellä on aihetta epäillä laittomaksi;c) sellaisten välineiden liikkeelle laskeminen tai hallussapito kaupallisia tarkoituksia varten, joiden yksinomaisena käyttötarkoituksena on helpottaa tietokoneohjelman suojaamiseen mahdollisesti käytetyn teknisen apuvälineen luvatonta poistamista tai kiertämistä.2. Jokainen tietokoneohjelman laiton kappale voidaan takavarikoida asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti.3. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut välineet on takavarikoitava.8 artikla Suoja-aika 1. Suoja on voimassa tekijän elinajan ja 50 vuotta hänen kuolemansa tai viimeksi kuolleen tekijän kuoleman jälkeen; jos tietokoneohjelma on nimetön tai julkistettu salanimellä taikka jos kansallisen lainsäädännön mukaan oikeushenkilöä pidetään tekijänä 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, suoja-aika on 50 vuotta siitä, kun tietokoneohjelma on ensimmäisen kerran laillisesti saatettu yleisön saataville. Suoja-aika alkaa kulua 1 päivänä tammikuuta edellä tarkoitettuja tapahtumia seuraavana vuonna.2. Ne jäsenvaltiot, joissa suoja-aika jo on 1 kohdassa säädettyä pidempi, voivat pitää nykyisen suoja-aikansa voimassa siihen asti, kunnes tekijänoikeudellisesti suojattavien teosten suoja-aika yleisemmällä tavalla yhdenmukaistetaan yhteisön lainsäädännöllä.9 artikla Muiden säännösten soveltaminen 1. Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta muihin lain säännöksiin, jotka koskevat etenkin patentteja, tavaramerkkejä, vilpillistä kilpailua, liikesalaisuuksia, puolijohdetuotteiden suojaa tai sopimusoikeutta. Kaikki sopimusmääräykset, jotka ovat 6 artiklan tai 5 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädettyjen poikkeusten vastaisia, ovat mitättömiä.2. Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan myös sellaisiin tietokoneohjelmiin, jotka on luotu ennen 1 päivää tammikuuta 1993, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta ennen mainittua päivää suoritettuja toimia tai hankittuja oikeuksia.10 artikla Loppusäännökset 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä ja määräyksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset ja määräykset kirjallisina komissiolle.11 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä toukokuuta 1991.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. F. POOS(1) EYVL N:o C 91, 12.4.1989, s. 4;EYVL N:o C 320, 20.12.1990, s. 22(2) EYVL N:o C 231, 17.9.1990, s. 78 ja 17 päivänä huhtikuuta 1991 tehty päätös.(3) EYVL N:o C 329, 30.12.1989, s. 4


Avis juridique important

|

31994L0067

Neuvoston direktiivi 94/67/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 1994, vaarallisten jätteiden polttamisesta

Virallinen lehti nro L 365 , 31/12/1994 s. 0034 - 0045 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 14 s. 0186  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 14 s. 0186

NEUVOSTON DIREKTIIVI 94/67/EY,annettu 16 päivänä joulukuuta 1994,vaarallisten jätteiden polttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä(3),sekä katsoo, ettäyhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteilla ja periaatteilla, sellaisina kuin ne on esitetty perustamissopimuksen 130 r artiklassa, pyritään erityisesti estämään saastumista, vähentämään sitä ensisijaisesti sen lähteellä ja soveltamaan 'saastuttaja maksaa` -periaatetta,neuvosto on 7 päivänä toukokuuta 1990 antamassaan jätepolitiikkaa koskevassa päätöslauselmassa(4) kehottanut komissiota saamaan pikaisesti valmiiksi ehdotuksensa teollisuusjätteille tarkoitetuista jätteenpolttouuneista,vaarallisten jätteiden polttaminen aiheuttaa päästöjä, jotka voivat saastuttaa ja näin ollen vahingoittaa ihmisten terveyttä ja ympäristöä, ellei niitä valvota tyydyttävällä tavalla; joissakin tapauksissa voi olla kyse saasteiden kulkeutumisesta jäsenvaltioiden välisten rajojen yli,tästä syystä olisi tarpeen ryhtyä ennaltaehkäiseviin toimiin ympäristön suojelemiseksi vaarallisten jätteiden poltosta aiheutuvilta vaarallisilta päästöiltä,nykyiset erot vaarallisten jätteiden polttoon sovellettavien kansallisten säännösten välillä ja eräissä tapauksissa aihetta koskevien säännösten puuttuminen tekevät yhteisössä toteutettavan toiminnan perustelluksi,perustamissopimuksen 130 t artiklan mukaisesti tämän direktiivin antamisella ei estetä jäsenvaltioita ylläpitämästä tai ottamasta käyttöön tiukempia, perustamissopimuksen kanssa yhteen soveltuvia toimenpiteitä ympäristön suojelemiseksi,jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/442/ETY(5) vaaditaan jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteet hyödynnetään tai niistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten terveyttä ja aiheuttamatta vahinkoa ympäristölle; tässä tarkoituksessa kyseisen direktiivin 9 artiklassa säädetään, että kaikkien laitosten tai yritysten, jotka käsittelevät jätteitä, on saatava siihen toimivaltaisilta viranomaisilta lupa, johon sisältyy muun muassa ilmoitus suoritettavista varotoimista,teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä 28 päivänä kesäkuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/360/ETY(6) 3 ja 4 artiklan mukaan lueteltuihin ryhmiin kuuluvien teollisuuslaitosten toiminta, mukaan lukien jätteenpolttolaitokset, edellyttää ennalta annettua lupaa,tämän direktiivin mukaisesti perustettujen ja toimivien jätteenpolttolaitosten tarkoituksena on hapettamalla vähentää vaarallisiin jätteisiin liittyvää pilaantumisvaaraa, vähentää jätteiden määrää ja tuottaa jäännöksiä, jotka voidaan käyttää uudestaan tai hävittää turvallisesti,korkeatasoinen ympäristönsuojelu edellyttää yhteisön vaarallisten jätteiden polttolaitoksia koskevien asianmukaisten toimintaedellytysten ja päästöjen raja-arvojen määräämistä ja ylläpitämistä; on tarpeen säätää erityissäännöksiä dioksiinien ja furaanien päästöistä, joita on vähennettävä käyttämällä edistyksellisintä tekniikkaa,korkealuokkaiset mittausmenetelmät ovat tarpeen päästöjen valvomiseksi ja sen varmistamiseksi, että ympäristöä pilaavien aineiden päästöjä koskevia raja- ja ohjearvoja noudatetaan,ympäristöä on suojeltava yhdennetysti vaarallisten jätteiden poltosta aiheutuvilta päästöiltä; jotta siis voitaisiin rajoittaa ympäristötyypistä toiseen tapahtuvaa saasteiden kulkeutumista, palamiskaasujen puhdistuksesta peräisin olevat vesipitoiset jätteet on voitava päästää ulos ainoastaan erillisen käsittelyn jälkeen; näihin vesipitoisiin jätteisiin sisältyvien pilaantumista aiheuttavien aineiden päästöjen erityiset raja-arvot on määriteltävä kahden vuoden kuluessa siitä päivästä, jona tämä direktiivi tulee voimaan,olisi annettava säännökset sellaisia tapauksia varten, joissa päästöjen raja-arvot ylitetään, samoin kuin puhdistusjärjestelmien teknisesti väistämättömiä seisokkeja, häiriöitä ja vikoja varten,ei voida sallia, että vaarallisten jätteiden rinnakkaispoltto laitoksissa, joita ei ole pääasiallisesti tarkoitettu vaarallisten jätteiden polttoa varten, lisäisi pilaantumista aiheuttavien aineiden päästöjä sillä palamiskaasujen määrällä, joka aiheutuu tällaisesta rinnakkaispoltosta, ja näin ollen vaarallisten jätteiden rinnakkaispolttoa on rajoitettava asianmukaisella tavalla,ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi paremmin on tarpeen nopeasti mukauttaa olemassa olevat jätteenpolttolaitokset tässä direktiivissä säädettyihin päästöjen raja-arvoihin jotta estetään näihin laitoksiin tapahtuvan vaarallisten jätteiden kuljetuksen lisääntyminen,olisi perustettava komitea avustamaan komissiota tämän direktiivin täytäntöönpanossa ja mukauttamisessa tieteen ja tekniikan kehitykseen,kertomukset tämän direktiivin täytäntöönpanosta ovat tärkeä keino antaa komissiolle ja jäsenvaltioille tietoa päästöjen hallintamenetelmien kehityksestä, jaehdotukset päästöjen raja-arvojen uudelleen tarkastelemiseksi ja tähän direktiiviin liittyvät säännökset on esitettävä neuvostolle ennen 31 päivää joulukuuta 2 000 ennakoitavissa olevan teknologian kehityksen, jätteenpolttolaitosten käytöstä saadun kokemuksen ja ympäristön asettamien vaatimusten perusteella,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Tämän direktiivin tavoitteena on säätää toimenpiteistä ja menetelmistä, joilla voidaan estää tai, silloin kun se ei ole mahdollista, vähentää mahdollisuuksien rajoissa vaarallisten jätteiden polton ympäristöön kohdistuvia haittavaikutuksia, erityisesti ilman, maaperän, pinta- ja pohjavesien pilaantumista, ja ihmisten terveydelle aiheutuvia vaaroja, sekä vahvistaa ja ylläpitää tätä varten yhteisön alueella toimivia vaarallisten jätteiden polttolaitoksia koskevia asianmukaisia käyttöolosuhteita ja päästöjen raja-arvoja.2 Tämän direktiivin soveltaminen ei vaikuta yhteisön muuhun asiaa koskevaan lainsäädäntöön, erityisesti jätteitä sekä polttolaitosten henkilökunnan terveyden ja turvallisuuden suojelemista koskevaan lainsäädäntöön.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1) 'vaarallisilla jätteillä` kaikkia vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja kiinteitä tai nestemäisiä jätteitä(7).Tämän direktiivin soveltamisalaan eivät kuitenkaan kuulu seuraavat vaaralliset jätteet:- palavat nestemäiset jätteet, mukaanluettuina jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY(8) 1 artiklassa tarkoitetut jäteöljyt, jos ne täyttävät seuraavat kolme perustetta:i) polykloorattujen aromaattisten hiilivetyjen, kuten polyklooribifenyylien (PCB) ja pentakloorifenolin (PCP), pitoisuus ei ylitä yhteisön lainsäädännössä vahvistettuja pitoisuuksia,ii) näitä jätteitä ei pidetä vaarallisina siksi, että ne sisältävät muita direktiivin 91/689/ETY liitteessä II lueteltuja aineosia sellaisina määrinä ja pitoisuuksina, että ne ovat direktiivin 75/442/ETY 4 artiklassa esitettyjen tavoitteiden toteuttamisen vastaisia,iii) lämpöarvo on vähintään 30 MJ/kg,- kaikki palavat nestemäiset jätteet, joiden poltosta suoraan syntyvistä savukaasuista ei voi aiheutua muita päästöjä kuin ne, jotka ovat peräisin direktiivin 75/716/ETY(9) 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta kaasuöljystä, tai päästöjä, joiden pitoisuus on suurempi kuin ne, jotka syntyvät näin määritellyn kaasuöljyn poltosta,- sellaiset vaaralliset jätteet, jotka syntyvät avomerelle sijoitetuissa laitoksissa tapahtuvan öljyn ja kaasun etsinnän ja käytön yhteydessä ja jotka poltetaan näillä laitoksilla,- direktiiveissä 89/369/ETY(10) ja 89/429/ETY(11) tarkoitetut yhdyskuntajätteet,- yhdyskuntien jätevesien käsittelystä peräisin olevat puhdistamolietteet, joita ei pidetä vaarallisina sen vuoksi, että ne sisältävät direktiivin 91/689/ETY liitteessä II lueteltuja ainesosia sellaisia määriä ja pitoisuuksia, sellaisina kuin nämä määrät ja pitoisuudet ovat jäsenvaltioiden määritteleminä kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vaarallisia jätteitä koskevan luettelon laatimiseen asti, että ne ovat direktiivin 75/442/ETY 4 artiklassa esitettyjen tavoitteiden toteuttamisen vastaisia. Tällä soveltamisalan ulkopuolelle jättämisellä ei kuitenkaan rajoiteta direktiivin 86/278/ETY(12) soveltamista.2) 'jätteenpolttolaitoksella` laitteistoa, jossa poltetaan hapettamalla vaarallisia jätteitä poltosta saatavan lämmön talteenotolla tai ilman, mukaan lukien jätteen esikäsittely sekä pyrolyysi tai muu lämpökäsittely, kuten plasmakäsittely, jos näin syntyvät aineet poltetaan välittömästi. Tähän määritelmään sisältyvät myös laitokset, jotka käyttävät tällaisia jätteitä tavanomaisena polttoaineene tai lisäpolttoaineena teollisessa prosessissa.Tämä määritelmä kattaa koko laitosalueen mukaan lukien jätteen vastaanotto, varastointi ja esikäsittely, polttolaitos sekä sen jätteet, polttoaineen ja ilman syöttöjärjestelmät, palamiskaasujen ja jätevesien käsittelyjärjestelmät sekä polton säätöön sekä polton jatkuvaan tallennukseen ja mittaukseen tarkoitetut laitteistot ja järjestelmät.Seuraavia laitoksia ei kuitenkaan lueta mukaan:- eläinten raatojen ja jäännösten polttolaitokset- tartuntavaarallisen sairaalajätteen polttolaitokset edellyttäen, että laitoksen käsittelemiä jätteitä ei pidetä vaarallisina jätteinä direktiivin 91/689/ETY liitteen II listan sisältämien muiden aineiden vuoksi,tai- yhdyskuntajätteiden polttolaitokset, joissa poltetaan myös tartuntavaarallisia sairaalajätteitä, joita ei ole sekoitettu toisiin, jonkin direktiivin 91/689/ETY liitteessä III mainitun ominaisuuden perusteella mahdollisesti vaarallisina jätteinä pidettäviin jätteisiin,3) 'uudella jätteenpolttolaitoksella` laitosta, joka on saanut käyttöluvan 18 artiklan 1 kohdassa mainitun päivämäärän jälkeen,4) 'olemassa olevalla jätteenpolttolaitoksella` laitosta, joka on saanut ensimmäisen käyttöluvan ennen 18 artiklan 1 kohdassa mainittua päivämäärää,5) 'päästöjen raja-arvolla` laitosten päästöjen epäpuhtauspitoisuutta, jota ei saa ylittää määrättynä aikana, ja6) 'toiminnanharjoittajalla` luonnollista tai oikeudellista henkilöä, joka hoitaa jätteenpolttolaitosta tai jolle on annettu siihen kohdistuvaa taloudellista päätösvaltaa.3 artikla 1 Direktiivin 75/442/ETY 9 ja 10 artiklassa, sen 11 artiklassa, sellaisena kuin se on täydennettynä direktiivin 91/689/ETY 3 artiklalla, sekä direktiivin 84/360/ETY 3 artiklassa tarkoitetut luvat voidaan myöntää laitokselle ainoastaan jos hakemuksesta ilmenee, että polttolaitos on suunniteltu, varustettu ja sitä käytetään siten, että asianmukaiset toimet ympäristön pilaantumista vastaan toteutetaan ja tämän direktiivin 5 12 artiklassa esitetyt vaatimukset täyttyvät.2 Toimivaltaisen viranomaisen myöntämässä luvassa on lueteltava nimenomaisesti, minkä tyyppisiä ja millaisia määriä vaarallisia jätteitä polttolaitoksessa voidaan käsitellä ja mikä on polttolaitoksen kokonaiskapasiteetti.3 Sellaiseen vaarallisia jätteitä polttavaan laitokseen, jota ei ole erityisesti suunniteltu vaarallisten jätteiden polttoon ('rinnakkaispoltto'), ja jonka koko käyttönsä aikana tuottamasta lämmöstä enintään 40 prosenttia on peräisin vaarallisista jätteistä, sovelletaan vähintään seuraavien artiklojen sisältämiä säännöksiä:- 1 5 artikla,- 6 artiklan 1 ja 5 kohta,- 7 artikla, mukaan lukien 10 ja 11 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä koskevat säännökset,- 9 artikla,- 12, 13 ja 14 artikla.4 Lupa vaarallisten jätteiden 3 kohdassa tarkoitettuun rinnakkaispolttoon voidaan myöntää vain, jos hakemuksessa on osoitettu seuraavat seikat:- vaarallisten jätteiden polttimien sijainti on sellainen ja jätteen syöttäminen tapahtuu siten, että jätteen palaminen on mahdollisimman täydellistä,ja- liitteen II mukaisesti tehtyjen laskelmien perusteella voidaan todeta, että 7 artiklan säännöksiä noudatetaan.Luvassa on lueteltava nimenomaisesti ne vaarallisten jätteiden tyypit ja määrät, jotka voidaan polttaa rinnakkaispoltolla. Lisäksi luvassa on esitettävä vaarallisten jätteiden pienin ja suurin massavirta, sen pienimmät ja suurimmat lämpöarvot ja suurimmat sallitut epäpuhtauspitoisuudet kuten PCB, PCP, kloori, fluori, rikki ja raskasmetallit.Tuloksista, jotka saadaan kuuden kuukauden kuluessa laitoksen käynnistymisestä ja mahdollisimman epäsuotuisissa olosuhteissa suoritettavista mittauksista, on ilmettävä, että 7 artiklan säännöksiä noudatetaan. Siihen asti toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää poikkeuksia 3 kohdassa esitettyihin prosenttivaatimuksiin.4 artikla Lupahakemukset ja niistä tehdyt toimivaltaisten viranomaisten päätökset sekä tämän direktiivin 11 artiklassa määrätyn seurannan tulokset on pidettävä yleisön saatavilla ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY(13) säännösten mukaisesti.5 artikla 1 Toiminnanharjoittajan on toteutettava tarvittavat toimenpiteet jätteen toimittamisen ja vastaanoton osalta estääkseen, tai silloin kun se ei ole mahdollista, vähentääkseen mahdollisuuksien rajoissa ympäristöön kohdistuvia haittavaikutuksia, erityisesti ilman, maaperän, pinta- ja pohjavesien pilaantumista sekä ihmisten terveydelle aiheutuvia vaaroja. Näiden toimenpiteiden on täytettävä vähintään 2 ja 3 kohdassa esitetyt vaatimukset.2 Ennen jätteiden hyväksymistä polttolaitokselle toiminnanharjoittajalla on oltava seuraavat jätteisiin liittyvät tiedot:- jätteiden fysikaalinen, jos mahdollista, myös kemiallinen koostumus sekä muu tarvittava tieto sen arvioimiseksi, soveltuvatko jätteet poltettaviksi tarkoituksena olevassa prosessissa,- jätteiden käsittelyyn liittyvät vaaratekijät, aineet joiden kanssa jätteitä ei voi sekoittaa ja niiden käsittelyssä noudatettavat turvallisuustoimet.3 Ennen jätteiden hyväksymistä polttolaitokselle toiminnanharjoittajan on suoritettava vähintään seuraavat vastaanottotoimenpiteet:- määritettävä jätteiden paino- direktiivissä 91/689/ETY ja tarvittaessa Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 259/93(14) sekä vaarallisten aineiden kuljetuksesta annetuissa asetuksissa edellytettyjen asiakirjojen tarkastaminen,- silloin kun se on tarkoituksenmukaista, edustavien näytteiden ottaminen siltä osin kuin se on mahdollista ennen jäte-erän purkamista, jotta voidaan tarkastuksen avulla todeta, että jätteet vastaavat 2 kohdassa edellytettyä kuvausta, ja jotta toimivaltaiset viranomaiset voisivat tarkistaa käsiteltäväksi tulevan jätteen laadun. Näytteitä on säilytettävä vähintään 1 kuukausi polton jälkeen.4 Toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää teollisuuslaitoksille ja yrityksille, jotka polttavat ainoastaan omat jätteensä jätteiden tuotantopaikalla, luvan poiketa 2 ja 3 kohdan säännöksistä, jos samantasoisesta suojelusta varmistutaan.6 artikla 1 Vaarallisten jätteiden polttolaitoksia on käytettävä siten, että palaminen on mahdollisimman täydellistä, mikä saattaa edellyttää jätteen esikäsittelyyn soveltuvien menetelmien käyttöönottoa.2 Kaikki jätteenpolttolaitokset on suunniteltava ja varustettava ja niitä on käytettävä siten, että vaarallisten jätteiden poltossa syntyvien kaasujen lämpötila nostetaan viimeisen polttoilman syöttökohdan jälkeen hallitusti ja homogeenisesti sekä kaikkein epäedullisimmissakin olosuhteissa uunin sisäseinässä ja sen läheisyydessä vähintään 850 °C:seen ainakin kahden sekunnin ajaksi siten, että happipitoisuus on vähintään kuusi prosenttia; jos vaarallisten jätteiden sisältämien halogenoitujen orgaanisten aineiden pitoisuus on enemmän kuin yksi prosentti kloorina ilmaistuna, lämpötila on nostettava vähintään 1 100 °C:seen.Jos uuniin syötetään ainoastaan nestemäisiä vaarallisia jätteitä tai kaasumaisten aineiden ja ennalta suoritetusta happivajauksessa tapahtuneesta vaarallisten jätteiden lämpökäsittelystä syntyneiden ja jauhettujen kiinteiden aineiden seosta ja jos kaasumainen osuus tuottaa enemmän kuin 50 prosenttia vapautuneesta lämmöstä, on happipitoisuuden oltava viimeisen polttoilman syötön jälkeen vähintään kolme prosenttia.3 Kaikki jätteenpolttolaitokset on varustettava sellaisilla polttimilla, jotka käynnistyvät automaattisesti, kun palamiskaasujen lämpötila viimeisen polttoilman syötön jälkeen laskee 2 kohdassa osoitetun alle vähimmäislämpötilan. Näitä polttimia on käytettävä myös käynnistämisen ja pysäyttämisen yhteydessä asianmukaisen vähimmäislämpötilan säilyttämiseksi niin kauan kun uunissa on palamatonta jätettä.Käynnistämisen ja pysäyttämisen aikana, tai kun palamiskaasujen lämpötila laskee alle 2 kohdassa mainitun vähimmäislämpötilan, polttimiin ei saa syöttää polttoaineita, jotka voivat aiheuttaa vakavampia päästöjä kuin direktiivin 75/716/ETY 1 artiklan 1 kohdassa määritellyn kaasuöljyn poltosta, taikka nestekaasun tai maakaasun poltosta aiheutuvat päästöt.Jätteenpolttolaitoksissa on oltava käytössä sellainen järjestelmä, joka estää vaarallisten jätteiden syötön:- käynnistämisen aikana ennen kuin vähimmäislämpötila on saavutettu,- aina kun lämpötila on alle vaaditun vähimmäislämpötilan,- aina kun 11 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt jatkuvatoimiset mittaukset osoittavat, että jokin päästörajoista ylittyy puhdistuslaitteiden häiriöiden tai vikojen vuoksi.4 Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä edellä 2 kohdassa säädetyistä ja tiettyjä vaarallisia jätteitä koskevassa luvassa määritellyistä vaatimuksista poikkeamisen. Hyväksymisen edellytyksenä on vähintään 7 artiklan säännösten noudattaminen ja se, että dioksiini- ja furaanipäästöjen on oltava alhaisempia tai yhtä suuria kuin tasot, jotka saavutetaan sovellettaessa tämän artiklan 2 kohdassa säädettyjä vaatimuksia.Tämän kohdan säännösten mukaisista käyttöehdoista ja tehtyjen tarkistusten tuloksista on ilmoitettava komissiolle osana 17 artiklan mukaisesti annettuja tietoja.5 Jätteenpolttolaitoksen käytön aikana palamiskaasujen hiilimonoksidipitoisuus (CO) ei saa ylittää seuraavia raja-arvoja:a) 50 mg/m³ palamiskaasua vuorokausikeskiarvona,b) 150 mg/m³ palamiskaasua vähintään 95 %:ssa kaikista mittauksista 10 minuutin keskiarvoina määritettynä, tai 100 mg/m³ palamiskaasua kaikissa mittauksissa puolen tunnin keskiarvoina määritettynä, millä tahansa 24 tunnin jaksolla.6 Kaikki jätteenpolttolaitokset on suunniteltava, varustettava ja niitä on käytettävä siten, että päästöt ilmaan eivät johda ilman merkittävään pilaantumiseen maanpinnalla, ja erityisesti palamiskaasut on poistettava savupiipun kautta hallitusti.Savupiipun korkeus on laskettava niin, että ihmisille tai ympäristölle ei aiheuteta vaaraa.7 artikla 1 Jätteenpolttolaitokset on suunniteltava, varustettava ja niitä on käytettävä siten, että seuraavat päästöjen raja-arvot palamiskaasuissa eivät ylity:a) vuorokausikeskiarvot:>TAULUKON PAIKKA>b) puolen tunnin keskiarvot>TAULUKON PAIKKA>c) kaikki keskiarvot, jotka on mitattu vähintään puoli tuntia ja enintään kahdeksan tuntia kestävän näytteenoton aikana:>TAULUKON PAIKKA>2 Dioksiini- ja furaanipäästöjä on vähennettävä kehittyneimpiä menetelmiä käyttäen. Viimeistään 1 päivästä tammikuuta 1997 lähtien vähintään kuuden tunnin ja enintään kahdeksan tunnin näytteenoton aikana mitatut keskiarvot eivät saa olla yli 0,1 ng/m³, ellei komissio ole vähintään kuutta kuukautta ennen kyseistä päivämäärää varmistanut yhteisössä 16 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti yhdenmukaistettuja mittausmenetelmien olemassaoloa. Raja-arvo määritellään kaikkien dioksiini- ja furaanipitoisuuksien summana liitteen I mukaisesti.Raja-arvon käyttöönottopäivään asti jäsenvaltioiden on pidettävä tätä raja-arvoa ohjearvona.3 Edellä 6 artiklassa ja tässä artiklassa vahvistetut mittausten tulokset raja- ja ohjearvojen noudattamisesta on muunnettava 11 artiklan 2 kohdassa annettujen ehtojen mukaisiksi.4 Kun vaarallisia jätteitä poltetaan rinnakkain 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti, sovelletaan 6 artiklan 5 kohdan ja tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan säännöksiä ainoastaan poltetuista jätteistä syntyneeseen palamiskaasun osaan liitteessä II vahvistettujen ehtojen mukaisesti.Edellä 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen laitosten palamiskaasuista peräisin oleville, pilaantumista aiheuttaville aineille vahvistetaan soveltuvat päästöjä koskevat raja- ja ohjearvot liitteen II mukaisesti.8 artikla 1 Jäteveden päästämiseen jätteenpolttolaitoksesta on oltava toimivaltaisen viranomaisen lupa.2 Palamiskaasun puhdistuksesta syntyvien nestemäisten jätteiden päästämistä vesiin on rajoitettava niin paljon kuin mahdollista.Luvassa olevan erityismääräyksen perusteella vesipitoiset jätteet voidaan poistaa erillisen käsittelyn jälkeen jos:- yhteisön, kansallisten ja paikallisten säännösten vaatimukset täyttyvät päästöjen raja-arvojen osalta, ja- raskasmetallien, dioksiinin ja furaanin osuus nestemäisissä jätteissä suhteessa käsiteltyjen vaarallisten jätteiden määrään on pienentynyt siinä määrin, että vesiin poistuvat sallitut määrät ovat pienempiä kuin ilmaan poistuvat sallitut määrät.3 Neuvosto asettaa komission ehdotuksesta, kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulemisesta, erityiset raja-arvot palamiskaasujen puhdistamisesta syntyneiden pilaantumista aiheuttavien aineiden pitoisuuksille, tämän kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista.4 Jätteenpolttolaitokset ja niiden varastoalueet on suunniteltava ja niitä on käytettävä siten, että pilaantumista aiheuttavien aineiden päästöt maaperään ja pohjavesiin estetään pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta 17 päivänä joulukuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 80/68/ETY(15) säännösten mukaisesti. Lisäksi on oltava varastoja laitosalueen hulevesille ja muille epäpuhtaille vesille, jotka ovat peräisin ylivuotamisesta tai palonsammutustöistä. Varaston on oltava tarpeeksi iso, jotta nämä vedet voidaan tarvittaessa tutkia ja käsitellä ennen niiden ulos päästämistä.9 artikla 1 Jätteenpolton jätteet on kierrätettävä tai niistä on huolehdittava direktiivien 75/442/ETY ja 91/689/ETY mukaisesti. Tämä saattaa vaatia jätteiden esikäsittelyä. Tällaiset jätteet on pidettävä erillään toisistaan kunnes on tehty päätös niiden kierrättämisestä tai niistä huolehtimisesta; näitä toimenpiteitä varten on käytettävä asianmukaisia menetelmiä.2 Kuivien pölymäisten jätteiden kuten kattilatuhkan ja palamiskaasun käsittelyssä syntyvän kuiva-aineen kuljetus ja välivarastointi on tapahduttava suljetuissa astioissa.3 Jätteenpolton synnyttämä lämpö on käytettävä niin hyvin kuin mahdollista.4 Ennen kuin jätteenpolton jätteistä huolehtimis- tai niiden hyödyntämistavat määritellään, jätteet on tutkittava, jotta voidaan selvittää niiden fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet ja saastuttamiskyky. Erityisesti jätteiden liukoinen osa ja raskasmetallit on analysoitava.10 artikla 1 Valvontamittausten 11 artiklan mukaiset vaatimukset, polttoprosessiin liittyvät parametrit, käyttöolosuhteet ja pilaantumista aiheuttavissa aineissa esiintyvät massapitoisuudet vahvistetaan toimivaltaisen viranomaisen myöntämässä luvassa, siihen liitetyissä ehdoissa tai yleisissä mittausvaatimuksia koskevissa asianmukaisissa määräyksissä.2 Lupa voidaan myöntää ainoastaan, jos hakemuksesta ilmenee, että ehdotetut mittaustekniikat täyttävät liitteen III ehdot. Luotettavuusarvot (95 %) päästöjen raja-arvoissa, jotka on määritelty 6 artiklan 5 kohdan a alakohdassa ja 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan 1, 2, 3, ja 5 alakohdassa, eivät saa ylittää liitteessä III olevan 4 kohdan arvoja.Automaattisten mittauslaitteiden asennusta ja toimintaa on valvottava ja laitteet on tarkistettava vuosittain.3 Näytteenotto- ja mittaustekniikat, joita käytetään ilman epäpuhtauksien määräaikaisiin mittauksiin, sekä näytteenotto- ja mittauspaikat on määriteltävä toimivaltaisen viranomaisen myöntämässä luvassa, siihen liitetyissä ehdoissa tai yleisissä näytteenotto- ja mittaustekniikkoja koskevissa asianmukaisissa määräyksissä.Toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava määräaikaisia mittauksia koskevat vaatimukset liitteen III mukaisesti.11 artikla 1 Seuraavat mittaukset on tehtävä jätteenpolttolaitoksella liitteen III mukaisesti:a) jatkuvatoimiset mittaukset 6 artiklan 5 kohdassa ja 7 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa mainituista aineista,b) jatkuvatoimiset mittaukset seuraavista käyttöparametreistä:- lämpötilasta, joka on määritelty 6 artiklan 2 ja 4 kohdassa,- palamiskaasun happipitoisuudesta, paineesta, lämpötilasta ja vesihöyrypitoisuudesta,c) vähintään kaksi mittausta vuodessa 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitetuista aineista; yksi mittaus kerran kahdessa kuukaudessa ensimmäisten kahdentoista käyttökuukauden aikana,d) palamiskaasun viipymäaika, vastaava vähimmäislämpötila ja happipitoisuus, jotka on vahvistettu 6 artiklan 2 ja 4 kohdassa, on tarkistettava asianmukaisesti vähintään kerran polttolaitoksen käyttöönoton aikana ja silloin kun laitoksen käyttöolosuhteiden arvioidaan olevan mahdollisimman epäsuotuisat.Fluorivedyn (HF) jatkuvaa mittausta ei tarvitse tehdä jos kloorivetyä (HCl) käsitellään siten, että 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan 3 alakohdassa ja b alakohdan 3 alakohdassa vahvistetut päästöjen raja-arvot eivät ylity. Tässä tapauksessa fluorivedyn päästöt mitataan määräajoin.Vesihöyryn jatkuvat mittaukset eivät ole tarpeen, jos näytteeksi otettavat palamiskaasut kuivataan ennen päästöjen analysointia.Edellä 7 artiklan 1 kohdassa lueteltujen pilaantumista aiheuttavien aineiden mittaus ei ole tarpeen, jos laitoksen lupa sallii vain niiden vaarallisten jätteiden polton, jotka eivät voi aiheuttaa suurempia pitoisuuksia kyseisiä aineita kuin 10 % 7 artiklan 1 kohdassa säädetyistä päästöjen raja-arvoista.Heti kun yhteisössä on käytettävissä tarkoitukseen sopivia mittauslaitteita, komissio päättää 16 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti päivämäärästä, jonka jälkeen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 2 kohdassa mainittuja aineita on mitattava jatkuvatoimisesti liitteen III säännösten mukaisesti.2 Edellä 6 ja 7 artiklassa vahvistettujen raja- ja ohjearvojen noudattamisen varmistamiseksi suoritettujen mittausten tulokset on muunnettava seuraaviin olosuhteisiin:- lämpötila 273 K, paine 101,3 kPa, happipitoisuus 11 %, kuiva kaasu,- lämpötila 273 K, paine 101,3 kPa, happipitoisuus 3 %, kuiva kaasu, ainoastaan jos poltetaan direktiivissä 75/439/ETY mainittuja jäteöljyjäJos vaarallisia jätteitä poltetaan hapella rikastetuissa olosuhteissa, mittaustulokset voidaan suhteuttaa toimivaltaisen viranomaisen vahvistamaan happipitoisuuteen kunkin yksittäistapauksen mukaisesti. Edellä 3 artiklan 3 kohdassa säädetyssä tapauksessa mittaustulokset suhteutetaan happipitoisuuteen, joka lasketaan liitteen II mukaisesti.Kun pilaantumista aiheuttavien aineiden päästöjä on rajoitettu palamiskaasun puhdistuksella, ensimmäisessä kohdassa säädetty happipitoisuuden yhdenmukaistaminen tehdään ainoastaan jos happipitoisuus, joka on mitattu saman ajanjakson aikana kuin epäpuhtauspitoisuus, on suurempi kuin hapen standardipitoisuus.3 Päästörajoja on noudatettu, jos:- mikään päivittäisistä keskiarvoista ei ole suurempi kuin 6 artiklan 5 kohdan a alakohdassa ja 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vahvistetut päästöjen raja-arvotjajoko mikään puolen tunnin aikana mitatuista keskiarvoista vuoden aikana ei ole suurempi kuin 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan sarakkeessa A mainitut päästöjen raja-arvot,tai97 % vuoden aikana mitatuista puolen tunnin keskiarvoista eivät ole suurempia kuin 7 artiklassa 1 kohdassa b alakohdan sarakkeessa B mainitut päästöjen raja-arvot,- mikään näytteenottoaikana mitatuista keskiarvoista ei ole suurempi kuin 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa vahvistetut päästöjen raja-arvot,- edellä 6 artiklan 5 kohdan b alakohdan säännöksiä noudatetaan.Jäljempänä 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ajanjakson aikana mitattuja keskiarvoja ei oteta huomioon arvioitaessa päästöjen raja-arvojen noudattamista.Puolen tunnin ja 10 minuutin aikana mitatut keskiarvot lasketaan tehokkaalta toiminta-ajalta (johon sisältyy käynnistys ja pysäytys silloin kun vaarallisia jätteitä poltetaan) tehdyistä mittauksista sen jälkeen kun niistä on vähennetty liitteen III 4 kohdassa mainitut luotettavuusarvot. Päivittäiset keskiarvot lasketaan kyseisistä hyväksyttävistä keskiarvoista.Näytteenottoajan keskiarvot ja fluorivedyn (HF) keskiarvot, silloin kun fluorivetyä (HF) mitataan määräajoin tehtävin mittauksin, määrätään 10 artiklan 3 kohdassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.12 artikla 1 Jos mittaukset osoittavat, että tämän direktiivin päästöjen raja-arvot on ylitetty, on siitä välittömästi annettava tieto toimivaltaisille viranomaisille. Tässä tapauksessa laitos ei saa jatkaa vaarallisten jätteiden syöttämistä, ennen kuin päästöjen raja-arvoja noudatetaan ja toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät tällaisen jätteen syöttämisen.2 Toimivaltaiset viranomaiset määräävät puhdistus- tai mittauslaitteiden teknisesti väistämättömistä seisokeista, häiriöistä tai vioista johtuvan pisimmän sallitun ajan, jolloin säädettyjen aineiden päästöarvot voivat olla suurempia kuin säädetyt päästöjen raja-arvot. Missään olosuhteissa laitos ei saa jatkaa vaarallisten jätteiden polttamista kauemmin kuin neljä tuntia keskeytyksettä, ja lisäksi tällaisten jaksojen kokonaistuntimäärän on oltava pienempi kuin 60 tuntia vuodessa.Häiriön tapahtuessa toiminnanharjoittajan on vähennettävä toimintaa tai keskeytettävä toiminta niin nopeasti kuin mahdollista, kunnes tavanomainen toiminta voi jatkua. Edellä 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa jätteenpolttolaitoksissa vaarallisten jätteiden syöttäminen on keskeytettävä.Hiukkaskokonaispitoisuus päästöissä ei missään olosuhteissa saa olla suurempi kuin 150 mg/m³ puolen tunnin keskiarvona laskettuna, lisäksi 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan 2 alakohdassa ja b alakohdan 2 alakohdassa vahvistettuja raja-arvoja ei saa ylittää. Kaikkia 6 artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia on noudatettava.13 artikla 1 Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan olemassa oleviin jätteenpolttolaitoksiin kolmen vuoden ja kuuden kuukauden kuluttua 18 artiklan 1 kohdassa mainitusta päivämäärästä.2 Kuitenkin kuuden kuukauden kuluessa 18 artiklan 1 kohdassa mainitusta päivämäärästä toiminnanharjoittaja voi ilmoittaa toimivaltaisille viranomaisille, että olemassa olevaa jätteenpolttolaitosta käytetään enintään 20 000 tuntia viiden vuoden aikana ilmoituksen jättöpäivästä ennen laitoksen lopullista sulkemista. Tässä tapauksessa 1 kohdan säännöksiä ei sovelleta.14 artikla Erityisesti teknologian kehitys, laitosten käytöstä saadut kokemukset ja ympäristönsuojeluun liittyvät vaatimukset huomioon ottaen, komissio esittää ennen 31 päivää joulukuuta 2 000 neuvostolle kertomuksen, joka perustuu direktiivin soveltamisesta saatuihin kokemuksiin ja päästöjen rajoittamistekniikoissa toteutuneeseen kehitykseen ja liittää kertomukseen ehdotuksen päästörajojen uudelleenarvioinnista ja tämän direktiivin muista asiaa koskevista säännöksistä.Tällaisen uudelleenarvioinnin johdosta vahvistettavaa päästöjen raja-arvoa ei voida soveltaa olemassa oleviin jätteenpolttolaitoksiin ennen 31 päivää joulukuuta 2006.15 artikla Komissio, joka noudattaa jäljempänä 16 artiklassa säädettyä menettelyä, tekee tarvittavat muutokset mukauttaakseen 10, 11 ja 12 artiklan ja I, II, ja III liitteen säännökset tekniseen kehitykseen.16 artikla 1 Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3 a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.17 artikla Kertomukset tämän direktiivin täytäntöönpanosta laaditaan direktiivin 91/692/ETY 5 artiklan menettelyn mukaisesti. Ensimmäinen kertomus koskee ensimmäistä kokonaista kolmen vuoden ajanjaksoa tämän direktiivin voimaantulosta.18 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän päätöksen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1996. Jäsenvaltiot antavat asiasta tiedon komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2 Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi tässä direktiivissä tarkoitetuista asioista antamansa kansalliset säännökset.19 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä20 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 16 päivänä joulukuuta 1994.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. MERKEL(1) EYVL N:o C 130, 21.5.1992, s. 1(2) EYVL N:o C 332, 16.12.1992, s. 49(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 10 päivänä maaliskuuta 1993 (EYVL N:o C 115, 26.4.1993, s. 90). Neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 11 päivänä heinäkuuta 1994 (EYVL N:o C 232, 20.8.1994, s. 35) ja Euroopan parlamentin yhteinen kanta, vahvistettu 17 päivänä marraskuuta 1994 (EYVL N:o C 341, 5.12.1994)(4) EYVL N:o C 122, 18.5.1990, s. 2(5) EYVL N:o L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 48)(6) EYVL N:o L 188, 16.7.1984, s. 20. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY(7) EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 20(8) EYVL N:o L 194, 25.7.1975, s. 23. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY(9) Tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24 päivänä marraskuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi 75/716/ETY (EYVL N:o L 307, 27.11.1975, s. 22). Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY(10) Yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 8 päivänä kesäkuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/369/ETY (EYVL N:o L 163, 14.6. 1989, s. 32)(11) Yhdyskuntajätteiden olemassa olevien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 21 päivänä kesäkuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/429/ETY (EYVL N:o L 203, 15.7.1989, s. 50)(12) Ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta käytettässä puhdistamolietettä maanviljelyssä 12 päivänä kesäkuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi 86/278/ETY (EYVL N:o L 181, 4.7.1986, s. 6). Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY(13) EYVL N:o L 158, 23.6.1990, s. 56(14) EYVL N:o L 30, 6.2.1993, s. 1(15) EYVL N:o L 20, 26.1.1980, s. 43. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETYLIITE I KERTOIMET DIOKSIINEILLE JA DIBENTSOFURAANEILLE Edellä 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kokonaisarvon määrittämiseksi jäljempänä luetellut dioksiinien ja dibentsofuraanien massapitoisuudet on kerrottava seuraavilla kertoimilla (myrkyllisyyskäsitettä käyttäen) ennen kuin ne lasketaan yhteen.>TAULUKON PAIKKA>LIITE II PÄÄSTÖJEN RAJA- JA OHJEARVOJEN MÄÄRITTÄMINEN VAARALLISTEN JÄTTEIDEN RINNAKKAISPOLTOLLE Raja- ja ohjearvo kullekin pilaantumista aiheuttavalle aineelle ja vaarallisten jätteiden rinnakkaispoltossa syntyvien kaasujen sisältämälle hiilimonoksidille määritetään seuraavalla tavalla:>NUM>Vjatteet × Cjatteet + Vprosessi × Cprosessi/>DEN>jatteet + Vprosessi = C>ULUKON PAIKKA>Pilaantumista aiheuttavia aineita ja CO:a, jotka eivät synny suoranaisesti vaarallisten jätteiden tai polttoaineiden poltosta (esimerkiksi tuotantoon tai tuotteille välttämättömät aineet), eikä tällaisesta polttamisesta suoranaisesti syntyvää CO:a oteta huomioon, jos:- tuotantoprosessi vaatii korkeampia CO-pitoisuuksia palamiskaasussa,ja- Cjätteet -arvo (määr. edellä) dioksiineille ja furaaneille ei ylity.Joka tapauksessa, kun annetaan lupa vaarallisten jätteiden rinnakkaispolttoon, päästöjen kokonaisraja-arvo (C) on määritettävä siten, että päästöt ympäristöön ovat mahdollisimman pienet.LIITE III MITTAUSTEKNIIKAT 1 Ilmaan menevien epäpuhtauspitoisuuksien määrittämiseksi savukaasussa tehtävien mittausten on oltava edustavia.2 Epäpuhtauksien näytteenotto ja analyysi, mukaanlukien dioksiinit ja furaanit sekä vertailuun perustuvien mittaustekniikoiden avulla tapahtuva automaattisten mittausjärjestelmien kalibrointi, on tehtävä komission tilausten perusteella tehtyjen CEN-standardien mukaisesti. Jos CEN-standardeja ei vielä ole, sovelletaan kansallisia standardeja.3 Dioksiinien ja furaanien valvontamenetelmät voidaan hyväksyä ainoastaan silloin kun näytteenoton ja analyysin toteamisraja kullekin dioksiinille ja furaanille on riittävän alhainen, jotta saadaan myrkyllisyyskertoimina merkityksellinen tulos.4 Päästöjen raja-arvoille lasketut 95 % luotettavuusarvot eivät saa ylittää seuraavia päästöjen raja-arvojen prosenttimääriä:>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31990L0434

Neuvoston direktiivi 90/434/ETY, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1990, eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakkeidenvaihtoihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä

Virallinen lehti nro L 225 , 20/08/1990 s. 0001 - 0005 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0020  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0020

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 23 päivänä heinäkuuta 1990,eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakkeidenvaihtoihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä (90/434/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäeri jäsenvaltioissa sijaitsevia yhtiöitä koskevat sulautumiset, diffuusiot, varojensiirrot ja osakkeidenvaihdot saattavat olla tarpeen yhteisössä sisämarkkinoita vastaavien olosuhteiden luomiseksi ja siten yhteismarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi; näitä liiketoimia ei saisi estää jäsenvaltioiden verosäännöksistä johtuvilla erityisillä rajoituksilla, haitoilla tai vääristymillä; tästä syystä olisi näitä uudelleenjärjestelyjä varten otettava käyttöön kilpailun suhteen neutraaleja verotussääntöjä, jotta yrityksillä olisi mahdollisuus mukautua yhteismarkkinoiden vaatimuksiin, lisätä tuottavuuttaan ja vahvistaa kansainvälistä kilpailukykyään,nykyiset verosäännökset haittaavat näitä liiketoimia verrattuna niihin, jotka koskevat samassa jäsenvaltiossa olevia yrityksiä; tämä haitta olisi poistettava,tämän tavoitteen toteuttaminen ei ole mahdollista laajentamalla jäsenvaltioissa voimassa olevia kansallisia järjestelmiä yhteisön tasolle, koska näiden järjestelmien väliset erot ovat omiaan aiheuttamaan vääristymiä; ainoastaan yhteinen verojärjestelmä tarjoaa mahdollisuuden tässä suhteessa tyydyttävään ratkaisuun,yhteisen verojärjestelmän mukaan verotusta on vältettävä sulautumisen, diffuusion, varojensiirron ja osakkeidenvaihdon yhteydessä, samalla varmistaen siirtävän tai vastaanottavan yhtiön jäsenvaltion taloudelliset edut,sulautumiset, diffuusiot ja varojensiirrot tavallisesti johtavat joko siirtävän yhtiön muuttumiseen vastaanottavan yhtiön kiinteäksi toimipaikaksi, tai omaisuuden liittämiseen jälkimmäisen yhtiön kiinteään toimipaikkaan,sellaisen menetelmän soveltaminen tähän kiinteään toimipaikkaan kuuluvaan omaisuuteen, jolla siirtyvän omaisuuden arvonkorotusten verotus lykätään niiden tosiasialliseen toteutumiseen saakka, sallii vastaavien arvonkorotusten verotuksen välttämisen, samalla varmistaen niiden myöhemmän verottamisen siirtävän yhtiön jäsenvaltiossa niiden toteutumishetkellä,olisi myös säädettävä tiettyihin siirtävän yhtiön varauksiin ja tappioihin sovellettavasta verojärjestelmästä sekä ratkaistava ne verotukselliset ongelmat, jotka johtuvat siitä, että toisella yhtiöllä on osuus toisen yhtiön pääomasta,varat vastaanottavan tai hankkivan yhtiön arvopapereiden jakaminen siirtävän yhtiön osakkaille ei yksinään johda näiden osakkaiden verottamiseen, jajäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus olla myöntämättä tämän direktiivin soveltamisesta johtuvaa etua, jos sulautumisen, diffuusion, varojensiirron tai osakkeidenvaihdon päämääränä on veropetos tai veron kiertäminen tai jos se johtaa siihen, että yhtiö, riippumatta siitä, osallistuuko se liiketoimeen vai ei, ei enää täytä työntekijöiden edustukselle yhtiön toimielimissä asetettuja ehtoja,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I OSASTO Yleiset säännökset 1 artiklaKunkin jäsenvaltion on sovellettava tätä direktiiviä kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakkeidenvaihtoihin.2 artiklaTätä direktiiviä sovellettaessa tarkoitetaan:a) "sulautumisella" liiketointa, jolla:- yksi tai useampi yhtiö siirtää purkautumishetkellään ilman selvitysmenettelyä kaikki varansa ja vastuunsa toiselle olemassaolevalle yhtiölle antaen osakkailleen vastikkeeksi toisen yhtiön yhtiöpääomaa edustavia arvopapereita ja mahdollisesti käteisvälirahan, jonka määrä ei kuitenkaan saa ylittää 10 prosenttia näiden arvopapereiden nimellisarvosta tai nimellisarvon puuttuessa kirjanpitoarvosta,- kaksi yhtiötä tai useampi yhtiö siirtää purkautumishetkellään ilman selvitysmenettelyä kaikki varansa ja vastuunsa perustamalleen yhtiölle antaen osakkailleen vastikkeeksi uuden yhtiön yhtiöpääomaa edustavia arvopapereita ja mahdollisesti käteisvälirahan, jonka määrä ei kuitenkaan saa ylittää 10 prosenttia näiden arvopapereiden nimellisarvosta tai nimellisarvon puuttuessa kirjanpitoarvosta,- yhtiö siirtää purkautumishetkellään ilman selvitysmenettelyä kaikki varansa ja vastuunsa sille yhtiölle, jonka hallussa ovat kaikki sen yhtiöpääomaa edustavat arvopaperit;b) "diffuusiolla" tarkoitetaan liiketointa, jolla yhtiö siirtää purkautumishetkellään ilman selvitysmenettelyä kaikki varansa ja vastuunsa yhdelle tai useammalle olemassaolevalle taikka uudelle yhtiölle antaen osakkailleen vastikkeeksi suhteellisuussäännön mukaisesti varat vastaanottavien yhtiöiden yhtiöpääomaa edustavia arvopapereita ja mahdollisesti käteisvälirahan, jonka määrä ei kuitenkaan saa ylittää 10 prosenttia näiden arvopapereiden nimellisarvosta tai nimellisarvon puuttuessa kirjanpitoarvosta;c) "varojensiirrolla" tarkoitetaan liiketointa, jolla yhtiö ilman purkamismenettelyä siirtää koko toimintansa tai useita toimialojaan toiselle yhtiölle saaden vastineeksi vastaanottavan yhtiön yhtiöpääomaa edustavia arvopapereita;d) "osakkeidenvaihdolla" tarkoitetaan liiketointa, jolla yhtiö hankkii toisen yhtiön yhtiöpääomasta itselleen tämän yhtiön äänienemmistön antavan osuuden, antaen vaihdossa toisen yhtiön osakkaille niiden arvopapereiden vastineeksi ensiksi mainitun yhtiön yhtiöpääomaa vastaavia arvopapereita ja mahdollisesti käteisvälirahan, jonka määrä ei kuitenkaan saa ylittää 10 prosenttia vaihdossa annettujen arvopapereiden nimellisarvosta tai nimellisarvon puuttuessa kirjanpitoarvosta;e) "siirtävällä yhtiöllä" tarkoitetaan yhtiötä, joka siirtää varansa ja vastuunsa tai joka siirtää koko toimintansa tai useita toimialojaan;f) "vastaanottavalla yhtiöllä" tarkoitetaan yhtiötä, joka vastaanottaa siirtävän yhtiön varat ja vastuut tai koko toiminnan tai yhden tai useamman toimialan;g) "hankitulla yhtiöllä" tarkoitetaan yhtiötä, josta toinen yhtiö hankkii osuuden arvopapereiden vaihdolla;h) "hankkivalla yhtiöllä" tarkoitetaan yhtiötä, joka hankkii osuuden arvopapereiden vaihdolla;i) "toimialalla" tarkoitetaan yhtiön osan kaikkia varoja ja vastuita, jotka hallinnollisesti muodostavat itsenäisen toiminnan, toisin sanoen omavaraiseen toimintaan kykenevän yksikön.3 artiklaTässä direktiivissä sanonnalla "jäsenvaltiossa sijaitseva yhtiö" tarkoitetaan jokaista yhtiötä:a) jolla on jokin liitteessä luetelluista yhtiömuodoista;b) jolla jäsenvaltion verolainsäädännön mukaan katsotaan olevan siellä verotuksellinen kotipaikka ja jolla kolmannen valtion kanssa kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen mukaan ei katsota olevan verotuksellista kotipaikkaa yhteisön ulkopuolella;c) joka lisäksi on ilman valintamahdollisuutta ja vapautusta velvollinen maksamaan jotakin seuraavista veroista:"- impôt des sociétés / vennootschapsbelasting Belgiassa,- selskabsskat Tanskassa,- Körperschaftsteuer Saksan liittotasavallassa,- öüñïò åéóïäÞìáôïò íïìéêþí ðñïóþðùí êåñäïóêïðéêïý ÷áñáêôÞñá Kreikassa,- impuesto sobre sociedades Espanjassa,- impôt sur les sociétés Ranskassa,- corporation tax Irlannissa,- imposta sul reddito delle persone giuridiche Italiassa,- impôt sur le revenu des collectivités Luxemburgissa,- vennootschapsbelasting Alankomaissa,- imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas Portugalissa,- corporation tax Yhdistyneessä kuningaskunnassa,"tai jotakin muuta veroa, jolla jokin näistä veroista voidaan korvata.II OSASTO Säännöt sulautumisista, diffuusioista ja osakkeiden vaihdoista 4 artikla1. Sulautuminen tai diffuusio ei saa johtaa siirrettyjen varojen ja vastuiden reaaliarvon ja niiden verotusarvon välisen arvonkorotuksen verottamiseen.Seuraavilla sanonnoilla on seuraavanlainen merkitys:- "verotusarvolla" tarkoitetaan sitä arvoa, joka olisi ilmoitettu siirtävän yhtiön tulosta tai voitosta taikka arvonkorotuksesta kannettavan veron määräämiseksi annettavassa voitto- tai tappiolaskelmassa, jos näitä varoja ja vastuita olisi yhtiön sulautuessa tai sen diffuusion yhteydessä myyty itsenäisesti näistä liiketoimista,- "siirretyillä varoilla ja vastuilla" tarkoitetaan siirtävän yhtiön varoja ja vastuita, jotka yhtiön sulautuessa tai sen diffuusion yhteydessä tosiasiallisesti liitetään siirtävän yhtiön jäsenvaltiossa sijaitsevaan vastaanottavan yhtiön kiinteään toimipaikkaan ja jotka myötävaikuttavat verotusperusteiden määräytymiseen.2. Jäsenvaltioiden on asetettava 1 kohdan soveltamisen edellytykseksi, että vastaanottava yhtiö tekee uudet poisto , arvonkorotus- ja arvonvähennyslaskelmat siirretyistä varoista ja vastuista niillä ehdoilla, joilla siirtävä yhtiö tai siirtävät yhtiöt olisivat ne tehneet, jos sulautumista tai diffuusiota ei olisi tapahtunut.3. Siinä tapauksessa, että vastaanottava yhtiö siirtävän yhtiön jäsenvaltion lainsäädännön mukaan voi tehdä uudet poisto-, arvonkorotus- ja arvonvähennyslaskelmat siirretyistä varoista ja vastuista muilla kuin 2 kohdassa tarkoitetuilla ehdoilla, 1 kohtaa ei sovelleta niihin varoihin ja vastuisiin, joiden osalta vastaanottava yhtiö on käyttänyt tätä mahdollisuutta.5 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että siirtävän yhtiön osittaisesta tai täydestä verovapaudesta tavallisesti johtuvat varaukset, lukuun ottamatta ulkomaisista kiinteistä toimipaikoista johtuvia varauksia, siirtyvät samoin verovapausedellytyksin siirtävän yhtiön jäsenvaltiossa sijaitsevan vastaanottavan yhtiön kiinteälle toimipaikalle siten, että vastaanottava yhtiö saa siirtävän yhtiön oikeudet ja velvollisuudet.6 artiklaSikäli kuin jäsenvaltioiden soveltamat säännökset siirtävän yhtiön jäsenvaltion yhtiöiden välisten 1 artiklassa tarkoitettujen liiketoimien osalta mahdollistavat siirtävän yhtiön verotuksessa poistamattomien tappioiden siirtämisen vastaanottavalle yhtiölle, jäsenvaltioiden on ulotettava näiden säännösten soveltaminen siirtävän yhtiön verotuksessa poistamattomien tappioiden siirtämiseen niiden alueella sijaitsevalle vastaanottavan yhtiön kiinteälle toimipaikalle.7 artikla1. Kun vastaanottava yhtiö omistaa osuuden siirtävän yhtiön pääomasta, vastaanottavan yhtiön tämän osuuden purkautuessa saama arvonkorotus ei saa johtaa minkäänlaiseen verotukseen.2. Jäsenvaltioilla on mahdollisuus poiketa 1 kohdasta, jos vastaanottavan yhtiön osuus siirtävästä yhtiöstä ei ylitä 25 prosenttia.8 artikla1. Sulautumisen, diffuusion tai osakkeidenvaihdon yhteydessä tapahtuva vastaanottavan tai hankkivan yhtiön yhtiöpääomia vastaavien arvopapereiden jakaminen siirtävän tai hankitun yhtiön osakkaalle vaihdossa vastikkeeksi jälkimmäisen yhtiön yhtiöpääomaa vastaavista arvopapereista, ei saa yksinään johtaa osakkaan tulon, voiton tai arvonkorotuksen verottamiseen.2. Jäsenvaltioiden on asetettava 1 kohdan soveltamisen edellytykseksi, että osakas ei anna vaihdossa saamilleen arvopapereille suurempaa verotusarvoa kuin mikä vaihdetuilla arvopapereilla välittömästi ennen sulautumista, diffuusiota tai osakkeiden vaihtoa oli.Edellä olevan 1 kohdan soveltaminen ei estä jäsenvaltioita verottamasta vastaanotettujen arvopapereiden myöhemmästä luovutuksesta johtuvaa voittoa samalla tavalla kuin ennen hankintaa olemassa olevien arvopapereiden luovutuksesta johtuvaa voittoa."Verotusarvolla" tarkoitetaan sitä arvoa, jota käytetään tulosta, voitosta tai arvonkorotuksesta kannettavan veron määräämiseksi mahdollisesti annettavassa voitto- tai tappiolaskelmassa.3. Siinä tapauksessa, että osakas voi asuinvaltionsa lainsäädännön mukaan valita muun kuin 2 kohdassa tarkoitetun verotuskäsittelyn, 1 kohtaa ei sovelleta niihin arvopapereihin, joiden osalta osakas on käyttänyt valintamahdollisuuttaan.4. Edellä olevat 1, 2 ja 3 kohdat eivät estä ottamasta osakkaan verotuksessa huomioon yhtiön sulautumisessa, diffuusiossa tai osakkeiden vaihdossa hänelle mahdollisesti annettua käteisvälirahaa.III OSASTO Varojen siirtoihin sovellettavat säännöt 9 artiklaEdellä olevia 4, 5 ja 6 artikloita sovelletaan varojen siirtoihin.IV OSASTO Erityistapaus kiinteän toimipaikan siirrosta 10 artikla1. Jos sulautumisen, diffuusion tai varojen siirron yhteydessä annettuun omaisuuteen kuuluu siirtävän yhtiön kiinteä toimipaikka, joka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa kuin tämä yhtiö, jälkimmäisen on luovuttava oikeudestaan verottaa tätä kiinteää toimipaikkaa. Siirtävän yhtiön jäsenvaltio voi kuitenkin sisällyttää tämän yhtiön verotettavaan tuloon kiinteän toimipaikan entisiä tappioita, jotka mahdollisesti on vähennetty yhtiön tässä valtiossa verotettavasta tulosta ja joita ei ole hyvitetty. Jäsenvaltio, jossa kiinteä toimipaikka sijaitsee, ja vastaanottavan yhtiön jäsenvaltio soveltavat tähän siirtoon tämän direktiivin säännöksiä ikään kuin ensiksi mainittu valtio olisi siirtävän yhtiön valtio.2. Jos siirtävän yhtiön jäsenvaltio soveltaa yleisen verovelvollisuuden verotusjärjestelmää, tällä valtiolla on 1 kohdasta poiketen oikeus verottaa sulautumisen, diffuusion taikka omaisuuden siirron yhteydessä syntynyttä kiinteän toimipaikan tuloa taikka arvonkorotusta, edellyttäen, että valtio sallii sen veron vähentämisen, joka tämän direktiivin säännösten puuttuessa olisi ollut suoritettava tulosta tai arvonkorotuksesta kiinteän toimipaikan sijaintivaltiossa, ja että tämä vähennys myönnetään samalla tavalla ja samasta määrästä kuin jos vero olisi tosiasiallisesti määrätty ja maksettu.V OSASTO Loppusäännökset 11 artikla1. Jäsenvaltio voi olla kokonaan tai osittain soveltamatta II, III ja IV osastojen säännöksiä, tai peruuttaa niistä saatavan hyödyn, jos sulautumisen, diffuusion, varojensiirron tai osakkeidenvaihdon:a) ainoana tai yhtenä pääasiallisena tarkoituksena on veropetos tai veronkiertäminen; se seikka, että 1 artiklassa tarkoitettu liiketoimi ei ole suoritettu sellaisesta hyväksyttävästä taloudellisesta syystä kuin liiketoimeen osallistuvien yhtiöiden toimintojen uudelleenjärjestely tai järkeistäminen, saattaa johtaa olettamaan, että liiketoimen pääasiallisena tarkoituksena on veropetos tai veronkiertäminen;b) seurauksena yhtiö ei enää täytä työntekijöiden edustukselle yhtiön toimielimissä asetettuja edellytyksiä, riippumatta siitä, osallistuuko yhtiö liiketoimeen vai ei.2. Edellä olevan 1 kohdan b alakohtaa sovelletaan niin kauan ja sikäli kuin mitään vastaavia säännöksiä työntekijöiden edustuksesta yhtiön toimielimissä sisältävää yhteisön säädöstä ei sovelleta tämän direktiivin kohteena oleviin yhtiöihin.12 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset säännökset voimaan 1 päivään tammikuuta 1992 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen, Portugalin tasavalta voi lykätä varojensiirtoa ja osakkeidenvaihtoa koskevien säännösten voimaansaattamisen 1 päivään tammikuuta 1993 saakka.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.13 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 1990.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. CARLI() EYVL N:o C 39, 22.3.1969, s. 1() EYVL N:o C 51, 29.4.1970, s. 12() EYVL N:o C 100, 1.8.1969, s. 4LIITELuettelo 3 artiklan a kohdassa tarkoitetuista yhteisöistäa) Belgian lainsäädännön mukaiset yhtiöt "société anonyme" "naamloze vennootschap", "société en commandite par actions" "commanditaire vennootschap op aandelen" "société privée à responsabilité limitée" "besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid" sekä julkisoikeudelliset yksiköt, jotka toimivat yksityisoikeudellisessa järjestelmässä;b) Tanskan lainsäädännön mukaiset yhtiöt "aktieselskab" ja "anparts-selskab";c) Saksan lainsäädännön mukaiset yhtiöt, "Aktiengesellschaft", "Kommanditgesellschaft auf Aktien", "Gesellschaft mit beschränkter Haftung" ja "bergrechtliche Gewerkschaft";d) Kreikan lainsäädännön mukaiset yhtiöt, "áíþíõìç åôáéñßá";e) Espanjan lainsäädännön mukaiset yhtiöt, "sociedad anónima", "sociedad comanditaria por acciones" ja "sociedad de responsabilidad limitada" sekä julkisoikeudelliset yksiköt, jotka toimivat yksityisoikeudellisessa järjestelmässä;f) Ranskan lainsäädännön mukaiset yhtiöt, "société anonyme", "société en commandite par actions" ja "société à responsabilité limitée" sekä teollis- tai kaupallisluonteiset julkiset laitokset ja yritykset;g) Irlannin lainsäädännön mukaiset yhtiöt, "public companies limited by shares or by guarantee" ja "private companies limited by shares or by guarantee" "Industrial and Provident Societies Acts" mukaan rekisteröidyt liikkeet tai järjestelmän "Building Societies Acts" mukaan rekisteröidyt "rakennusyhtiöt";h) Italian lainsäädännön mukaiset yhtiöt, "società per azioni", "società in accomandita per azioni" ja "società a responsabilità limitata" sekä teollista ja kaupallista toimintaa harjoittavat julkiset ja yksityiset yksiköt;i) Luxemburgin lainsäädännön mukaiset yhtiöt, "société anonyme", "société en commandite par actions" ja "société à responsabilité limitée";j) Alankomaiden lainsäädännön mukaiset yhtiöt, "naamloze vennootschap" "besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid";k) Portugalin lainsäädännön mukaan perustetut kaupalliset yhtiöt tai kaupallistyyppiset siviilioikeudelliset yhtiöt sekä muut kaupallista tai teollista toimintaa harjoittavat oikeushenkilöt;l) Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännön mukaan perustetut yhtiöt.


Avis juridique important

|

31980L1100

Neuvoston direktiivi 80/1100/ETY, annettu 11 päivänä marraskuuta 1980, direktiivin 80/215/ETY muuttamisesta swine vesicular -taudin ja klassisen sikaruton osalta

Virallinen lehti nro L 325 , 01/12/1980 s. 0016 - 0016 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 12 s. 0212  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 31 s. 0241  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 12 s. 0212  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 19 s. 0240  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 19 s. 0240

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 11 päivänä marraskuuta 1980,direktiivin 80/215/ETY muuttamisesta swine vesicular -taudin ja klassisen sikaruton osalta (80/1100/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettädirektiivissä 80/215/ETY() säädetään yhteisön sisäiseen kauppaan tarkoitettuja lihatuotteita koskevista terveysvaatimuksista,swine vesicular -taudin esiintyminen yhteisössä on omiaan aiheuttamaan vaaraa yhteisön sikakannalle; sen vuoksi olisi saatava aikaan asianmukaiset takeet taudin leviämisen estämiseksi tiettyjen sianlihatuotteiden kaupan yhteydessä, jaklassisen sikaruton esiintyminen tietyissä yhteisön osissa on vaaraksi sikakannoille niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat tästä taudista vapaita; siihen asti kunnes klassinen sikarutto on poistettu alueilta, joissa sitä edelleen esiintyy, näille jäsenvaltioille olisi annettava oikeus toteuttaa lisätoimenpiteet taudin leviämisen estämiseksi kaupankäynnin yhteydessä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan 1 päivästä marraskuuta 1980 alkaen direktiiviä 80/215/ETY seuraavasti:a)Lisätään 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdan alkuun seuraavat sanat: "mikäli kyseessä oleva tauti ei ole swine vesicular -tauti,",b)Lisätään sanojen "klassinen sikarutto" ja "Teschenin tauti" väliin 7 artiklan 1 kohdan a alakohtaan sana "swine vesicular -tauti",c)Korvataan 10 artikla seuraavasti:"10 artiklaJäsenvaltiot, jotka ovat klassisen sikaruton osalta käyttäneet hyväkseen direktiivissä 80/218/ETY säädettyä oikeutta ja jotka ovat virallisesti klassisesta sikarutosta vapaita, eivät saa estää sellaisten lihatuotteiden tuontia alueelleen, joita ei ole käsitelty jollakin 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, mutta on valmistettu kokonaan tai osittain direktiivin 72/461/ETY 13 a artiklassa säädetyt vaatimukset täyttävästä tuoreesta sianlihasta tai yli kolme kuukautta ennen teurastusta sikaruttoa vastaan rokotetuista sioista saadusta tuoreesta sianlihasta."2 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1981, ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Siihen asti kunnes jäsenvaltiot voivat noudattaa tätä direktiiviä, ja enintään 1 päivään heinäkuuta 1981 asti, Tanska, Irlanti ja Yhdistynyt kuningaskunta saavat pitää voimassa kansalliset sikarutolta suojautumista koskevat säännöksensä sianlihatuotteiden tuonnissa niiden alueelle, ottaen huomioon perustamissopimuksen yleiset määräykset.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 11 päivänä marraskuuta 1980.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaC. NEY()()()()() EYVL N:o C 130, 31.5.1980, s. 9() EYVL N:o C 175, 14.7.1980, s. 79() EYVL N:o C 300, 18.11.1980, s. 20() EYVL N:o L 47, 21.2.1980, s. 4