Avis juridique important

|

31979L1071

Neuvoston direktiivi 79/1071/ETY, annettu 6 päivänä joulukuuta 1979, keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä annetun direktiivin 76/308/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 331 , 27/12/1979 s. 0010 - 0010 Suomenk. erityispainos Alue 2 Nide 2 s. 0158  Kreikank. erityispainos: Luku 02 Nide 8 s. 0035  Ruotsink. erityispainos Alue 2 Nide 2 s. 0158  Espanjank. erityispainos: Luku 02 Nide 6 s. 0120  Portugalink. erityispainos: Luku 02 Nide 6 s. 0120

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 6 päivänä joulukuuta 1979,keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä annetun direktiivin 76/308/ETY muuttamisesta (79/1071/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettänykyisessä vaiheessa jonkin jäsenvaltion viranomaisten laatimaan asiakirjaan perustuvaa arvonlisäveroon liittyvää saatavaa ei periaatteessa voida periä toisessa jäsenvaltiossa,arvonlisäveron perintää koskevat kansalliset säännökset muodostavat jo sen vuoksi, että niiden soveltamisala rajoittuu kansalliseen alueeseen, esteen yhteismarkkinoiden perustamiselle tai toiminnalle; tämän vuoksi on tarpeen antaa jäsenvaltioiden keskinäistä avunantoa perinnässä koskevia yhteisiä sääntöjä; sääntöjä on sovellettava myös saataviin liittyvien korkojen ja kulujen perintään,neuvosto on direktiivillä 76/308/ETY(3) antanut yhteisiä sääntöjä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnästä, jasamoja sääntöjä voidaan soveltaa verotusasioissa; sen vuoksi direktiivin 76/308/ETY soveltamisalan laajentaminen riittää,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivin 76/308/ETY otsikko seuraavasti:"Neuvoston direktiivi, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1976, keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä sekä arvonlisäverosta".2 artiklaMuutetaan direktiivin 76/308/ETY 2 artikla seuraavasti:a) d alakohdasta tulee e alakohta;b) lisätään c alakohdan jälkeen d alakohta seuraavasti:"d) arvonlisäveroon;".3 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1981.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 6 päivänä joulukuuta 1979.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaL. PRETI(1) EYVL N:o C 57, 7.3.1977, s. 62(2) EYVL N:o C 56, 7.3.1977, s. 79(3) EYVL N:o L 73, 19.3.1976, s. 18


Avis juridique important

|

31981L0432

Komission direktiivi 81/432/ETY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1981, yhteisön analyysimenetelmästä tarvikkeista elintarvikkeisiin siirtyvän vinyylikloridin virallista tarkastamista varten

Virallinen lehti nro L 167 , 24/06/1981 s. 0006 - 0011 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 11 s. 0140  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0203  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 11 s. 0140  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0203

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 29 päivänä huhtikuuta 1981,yhteisön analyysimenetelmästä tarvikkeista elintarvikkeisiin siirtyvän vinyylikloridin virallista tarkastamista varten (81/432/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia vinyylikloridimonomeeria sisältäviä tarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30 päivänä tammikuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/142/ETY(1) ja erityisesti sen 3 artiklan,sekä katsoo, ettädirektiivin 78/142/ETY 2 artiklassa säädetään, että tarvikkeista ei saa siirtyä niiden kanssa kosketuksissa oleviin tai kosketuksiin joutuviin elintarvikkeisiin sellaisia määriä vinyylikloridia, että se voidaan havaita menetelmällä, jonka detektioraja on 0,01 mg/kg, ja 3 artiklassa, että tätä raja-arvoa on valvottava yhteisön menetelmällä,laboratorioiden välisenä yhteistyönä toteutettujen useiden kokeiden perusteella liitteessä esitetty menetelmä on osoittautunut riittävän tarkaksi ja toistettavaksi, niin että se voidaan hyväksyä yhteisön menetelmäksi, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTarvikkeista elintarvikkeisiin siirtyneen vinyylikloridin virallista tarkastamista varten tarvittava analyysi on suoritettava tämän direktiivin liitteessä esitetyllä menetelmällä.2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä lokakuuta 1982. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 29 päivänä huhtikuuta 1981.Komission puolestaKarl-Heinz NARJESKomission jäsen(1) EYVL N:o L 44, 15.2.1978, s. 15LIITETARVIKKEISTA ELINTARVIKKEISIIN SIIRTYVÄN VINYYLIKLORIDIN MÄÄRITTÄMINEN1. TARKOITUS JA SOVELTAMISALAMenetelmällä määritetään vinyylikloridin määrä elintarvikkeissa.2. PERIAATEVinyylikloridin (VC) määrä elintarvikkeissa määritetään kaasukromatografisesti headspace-menetelmällä.3. REAGENSSIT3.1 Vinyylikloridi (VC), puhtaus vähintään 99,5% (v/v).3.2 N,N-dimetyyliasetamidi (DMA), jossa koeolosuhteissa ei ole VC:n tai sisäisen standardin (3.3) retentioajalla ilmeneviä epäpuhtauksia.3.3 Dietyylieetteri tai cis-2-buteeni DMA:ssa (3.2) sisäisenä standardiliuoksena. Nämä sisäiset standardit eivät saa sisältää epäpuhtauksia, joilla on koeolosuhteissa sama retentioaika kuin VC:lla.3.4 Tislattu tai vastaavaa puhtausastetta oleva demineralisoitu vesi.4. LAITTEISTOHUOMAUTUS:Laite tai laitteiston osa on mainittu vain, jos se on erikoinen tai valmistettu erityisten vaatimusten mukaisesti. Tavanomaisen laboratoriolaitteiston oletetaan olevan käytettävissä.4.1 Kaasukromatografi, jossa on automaattinen "headspace"-näytteenottolaite tai mahdollisuus manuaaliseen näytteensyöttöön.4.2 Liekki-ionisaatiodetektori tai 7 kohdassa mainittu muu detektori.4.3 KaasukromatografiakolonniKolonnin tulee erottaa toisistaan ilman, VC:n sekä mahdollisen sisäisen standardin piikit.Lisäksi 4.2 ja 4.3 kohdassa tarkoitetun laitteiston on annettava vähintään viisi kertaa taustakohinan suuruinen signaali liuoksella, jossa on 0,005 mg VC/l DMA:ta tai 0,005 mg/kg DMA:ta.4.4 Näyteastioita tai pulloja, joissa on silikoni- tai butyylikumiseptumit.Käytettäessä manuaalista näytteenottotekniikkaa näytteen ottaminen injektioruiskulla headspace-astiasta tai -pullosta saattaa muodostaa astiaan tai pulloon osittaisen tyhjiön. Siksi käytettäessä manuaalitekniikoita, joissa astioita tai pulloja ei ole paineistettu ennen näytteenottoa, suurien astioiden ja pullojen käyttö on suositeltavaa.4.5 Mikroruiskuja.4.6 Kaasutiiviitä ruiskuja manuaalista headspace-näytteenottoa varten.4.7 Analyysivaaka, tarkkuus 0,1 mg.5. MENETTELYVAROITUS: VC on vaarallinen aine ja huoneen lämpötilassa kaasu, joten liuokset tulee tehdä hyvin ilmastoidussa vetokaapissa.HUOMAUTUS:On ryhdyttävä ennalta kaikkiin tarvittaviin varotoimenpiteisiin sen varmistamiseksi, ettei yhtään VC:ta tai DMA:ta joudu hukkaan.Käytettäessä manuaalisia näytteenottotekniikoita tulisi käyttää sisäistä standardia (3.3).Käytettäessä sisäistä standardia samaa liuosta tulee käyttää läpi koko menetelmän.5.1 VC-standardiliuoksen valmistus (liuos A)5.1.1 Noin 2 000 mg/kg sisältävä, konsentroitu VC-standardiliuosPunnitaan 0,1 mg:n tarkkuudella sopiva lasiastia, ja lisätään siihen (esim. 50 ml) DMA:ta (3.2). Punnitaan uudelleen. DMA:han lisätään tietty määrä (esim. 0,1 ml) nestemäistä tai kaasumaista VC:a (3.1) injektoimalla se hitaasti DMA:han. VC voidaan myös lisätä kuplittamalla se DMA:han, edellyttäen, että käytetään laitteistoa, jolla estetään DMA-hävikki. Punnitaan uudelleen 0,1 mg:n tarkkuudella. Odotetaan kaksi tuntia tasapainotilan saavuttamiseksi. Käytettäessä sisäistä standardia se lisätään niin, että sisäisen standardin konsentraatio konsentroidussa VC-standardiliuoksessa on sama kuin kohdassa 3.3 valmistetun sisäisen standardiliuoksen. Standardiliuos säilytetään jääkaapissa.5.1.2 Laimennetun VC-standardiliuoksen valmistusOtetaan punnittu määrä konsentroitua VC-standardiliuosta (5.1.1), ja laimennetaan se tiettyyn tilavuuteen tai tiettyyn painoon DMA:lla (3.2) tai sisäisellä standardiliuoksella (3.3). Näin saadun laimennetun standardiliuoksen (liuos A) konsentraatio ilmaistaan vastaavasti joko mg/l:na tai mg/kg:na.5.1.3 Vastekäyrän laatiminen A-liuoksen avullaHUOMAUTUS:Käyrän tulee muodostua vähintään seitsemästä pisteparista.Vasteiden toistettavuus(1) on oltava pienempi kuin 0,002 mg VC/l tai kg DMA.Käyrä on laskettava näistä pisteistä pienimmän neliösumman menetelmällä, eli regressiosuoran laskemiseksi on käytettävä seuraavaa yhtälöä:y = a1 × + a°jossa>VIITTAUS KAAVIOON>ja>VIITTAUS KAAVIOON>jossay = yksittäisen määrityksen piikkien korkeus tai pinta-ala;x = vastaava konsentraatio regressiosuoralla;n = suoritettujen määritysten lukumäärä (n ≥ 14).Käyrän on oltava lineaarinen. Mitattujen vasteiden (yi) ja vastaavien regressiosuoralta laskettujen vasteiden (zi) erotusten standardipoikkeama (s) jaettuna kaikkien mitattujen vasteiden keskiarvolla (y-viiva) ei saa olla suurempi kuin arvo 0,07.Tämä lasketaan kaavasta:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa>VIITTAUS KAAVIOON>ja>VIITTAUS KAAVIOON>jossayi = yksittäinen mitattu vaste;zi = vastetta (yi) vastaava arvo regressiosuoralta;n = ≥ 14Valmistetaan kaksi vähintään seitsemän pullon (4.4) sarjaa. Lisätään jokaiseen pulloon VC-standardiliuosta (5.1.2) ja DMA:ta (3.2) tai sisäistä standardiliuosta DMA:ssa (3.3) siten, että lopullinen VC-konsentraatio rinnakkaisissa liuoksissa on suunnilleen 0, 0,005, 0,010, 0,020, 0,030, 0,040, 0,050, jne. mg/l tai mg/kg DMA:ta, ja että jokainen pullo sisältää saman kokonaismäärän liuosta. Laimennetun VC-standardiliuoksen (5.1.2) määrän täytyy olla sellainen, että lisätyn VC-liuoksen kokonaistilavuuden (ìl) suhde DMA:n (g tai ml) tai sisäisen standardiliuoksen (3.3) määrään ei ole suurempi kuin viisi. Pullot suljetaan, ja jatketaan kuten 5.4.2, 5.4.3 ja 5.4.5. kohdassa esitetään. Piirretään graafinen kuvaaja, jossa ordinaatta-arvot osoittavat rinnakkaisten liuosten VC-piikkien aloja (tai korkeuksia) tai näiden alojen (tai korkeuksien) ja vastaavien sisäisten standardipiikkien pinta-alojen (tai korkeuksien) suhdetta, ja abskissa-arvot osoittavat rinnakkaisten liuosten VC-konsentraatioita.5.2. Edellä 5.1 kohdan mukaisesti valmistettujen standardiliuosten tarkistus5.2.1. Toisen VC-standardiliuoksen (liuos B) valmistusToistetaan 5.1.1 ja 5.1.2 kohdassa kuvattu menettely toisen laimennetun standardiliuoksen saamiseksi, jossa tässä tapauksessa konsentraatio on noin 0,02 mg VC/l tai 0,02 mg VC/kg DMA:ta tai sisäistä standardiliuosta. Tämä liuos kaadetaan kahteen pulloon (4.4). Pullot suljetaan, ja jatketaan kuten 5.4.2, 5.4.3 ja 5.4.5 kohdassa esitetään.5.2.2. A-liuoksen tarkistaminenJos kahden B-liuoksesta (5.2.1) suoritetun kaasukromatografisen määrityksen keskiarvo ei eroa enempää kuin 5% 5.1.3 kohdan vastekäyrän vastaavasta pisteestä, liuos A on hyväksyttävä. Jos ero on suurempi kuin 5%, hylkää kaikki 5.1 ja 5.2 kohdassa valmistetut liuokset ja ala menettely alusta.5.3. "Lisäyskäyrän" valmistusHUOMAUTUS:Käyrän tulee muodostua vähintään seitsemästä pisteparista.Käyrä on laskettava näistä pisteistä pienimmän neliösumman menetelmällä (5.1.3, kolmas kohta).Käyrän on oltava lineaarinen. Mitattujen vasteiden (yi) ja vastaavien regressiosuoralta laskettujen vasteiden (zi) erotusten standardipoikkeama (s) jaettuna kaikkien mitattujen vasteiden keskiarvolla (y-viiva) ei saa olla suurempi kuin arvo 0,07 (5.1.3, neljäs kohta).5.3.1. Näytteen esikäsittelyAnalysoitavan elintarvikenäytteen pitää olla edustava analyysin suorittajalle toimitetusta elintarvikkeesta. Siksi elintarvikkeen täytyy olla homogenisoitu tai pilkottu ja homogenisoitu ennen näytteenottoa.5.3.2 MenettelyValmistetaan vähintään kaksi seitsemän pullon (4.4) sarjaa. Jokaiseen pulloon kaadetaan vähintään 5 g tutkittavaa elintarvikenäytettä (5.3.1). Varmistetaan, että yhtä suuri määrä näytettä lisätään jokaiseen pulloon. Kukin pullo suljetaan välittömästi. Kaikkiin pulloihin lisätään 1 ml mieluiten tislattua vettä tai vähintään yhtä puhdasta demineralisoitua vettä, taikka jos tarpeen, sopivaa liuotinta jokaista näytegrammaa kohti. (Huom. tislatun tai demineralisoidun veden lisääminen homogeenisiin elintarvikkeisiin ei ole välttämätöntä.) Jokaiseen pulloon lisätään laimennettua VC-standardiliuosta (5.1.2), jossa on tarvittaessa sisäistä standardia (3.3) sellaiset määrät, että ne vastaavat VC- konsentraatioita 0, 0,005, 0,010, 0,020, 0,030, 0,040, 0,050, jne. mg/kg elintarviketta. Varmistetaan, että jokaisessa pullossa DMA:n tai DMA:n + sisäisen standardin (3.3) kokonaistilavuus on sama. Laimennetun VC-standardiliuoksen (5.1.2) ja mahdollisesti käytetyn lisätyn DMA:n määrä pitää olla sellainen, että näiden liuosten kokonaistilavuuden (ìl) suhde pullossa olevan elintarvikkeen määrään (g) on niin alhainen kuin mahdollista, mutta ei enempää kuin viisi, ja että se on sama kaikissa pulloissa. Pullot suljetaan, ja jatketaan kuten 5.4 kohdassa esitetään.5.4 Kaasukromatografiset määritykset5.4.1 Pulloja ravistellaan, välttäen sisällä olevan nesteen ja septumin (4.4) kosketusta, jotta elintarvikenäytteen liuoksesta tai suspensiosta saadaan niin homogeeninen kuin mahdollista.5.4.2 Pannaan kaikki suljetut pullot (5.2 ja 5.3) kahdeksi tunniksi 60 °C ± 1 °C:iseen vesihauteeseen tasapainotilan saavuttamiseksi. Tarvittaessa ravistellaan uudestaan.5.4.3 Otetaan näyte pullon ilmatilasta. Manuaalisia näytteenottotekniikoita käytettäessä pitää huolehtia siitä, että näytteestä saadaan toistettava (4.4), erityisesti ruisku pitää esilämmittää näytteen lämpötilaan. Mitataan VC:ta ja mahdollista sisäistä standardia vastaavien piikkien pinta-ala (tai korkeus).5.4.4 Piirretään graafinen käyrä, jossa ordinaatta-arvo osoittaa VC-piikkien aloja (tai korkeuksia) tai VC-piikkien alojen (tai korkeuksien) suhdetta sisäisten standardipiikkien aloihin (tai korkeuksiin) ja abskissa-arvot osoittavat kuhunkin pulloon punnittuun elintarvikenäytteeseen (kg) lisättyjä VC-määriä (mg). Määritetään käyrän ja abskissan leikkauspiste. Näin saatu arvo on tutkitun elintarvikkeen VC-konsentraatio.5.4.5 Kolonnista (4.3) poistetaan ylimääräinen DMA sopivalla tavalla niin pian kuin DMA-piikit ovat tulleet kromatogrammille.6. TULOKSETTutkimuksessa tarvikkeesta elintarvikkeeseen siirtynyt VC, ilmaistuna mg/kg:na, tulee määritellä kahden määrityksen (5.4) keskiarvona edellyttäen, että 8 kohdan toistettavuusvaatimus on täytetty.7. VC:N VARMISTUSNiissä tapauksissa, joissa 6 kohdan mukaisesti laskettu, tarvikkeista elintarvikkeisiin siirtynyt VC on suurempi kuin 30 päivänä tammikuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/142/ETY 2 artiklan 2 kohdassa esitetty kriteeri, pitää molemmat määritykset (5.4) varmistaa jollakin seuraavista kolmesta tavasta:i) käyttämällä vähintään yhtä muuta kolonnia (4.3), jossa on erilaisen polaarisuuden omaava stationäärifaasi. Tämä menettely uusitaan, kunnes kromatogrammissa ei ole havaittavissa merkkiäkään VC:n ja/tai sisäisen standardin piikkien päällekkäisyydestä elintarvikenäytteestä johtuvien piikkien kanssa,ii) käyttämällä muita detektoreita esim. mikroelektrolyyttistä johtokykydetektoria(2),iii) käyttämällä massaspektrometriä; tässä tapauksessa, jos molekyyli-ioni (m/e) 62 ja sen isotooppi-ioni (m/e) 64 ovat suhteessa 3:1, voidaan VC:n esiintyminen katsoa suurella todennäköisyydellä varmistetuksi. Epävarmassa tapauksessa on koko massaspektri tarkastettava.8. TOISTETTAVUUSKahden tuloksen välinen ero ei saa olla suurempi kuin 0,003 mg VC/kg elintarviketta, kun määritykset (5.4) on suorittanut sama analysoija samanaikaisesti tai peräkkäin samoissa olosuhteissa.>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>(1) Ks. suositus ISO DIS 5725:1977(2) Ks. "Journal of Chromatographic Science" (12. painos), maaliskuu 1974, s. 152


Avis juridique important

|

32003L0115

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/115/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 2003, elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista annetun direktiivin 94/35/EY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 024 , 29/01/2004 s. 0065 - 0071

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/115/EY,annettu 22 päivänä joulukuuta 2003,elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista annetun direktiivin 94/35/EY muuttamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),ovat kuulleet elintarvikealan tiedekomiteaa elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/107/ETY(3) 6 artiklan mukaisesti,noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4),sekä katsovat seuraavaa:(1) Elintarvikkeissa käytettäviksi tarkoitetuista makeutusaineista 30 päivänä kesäkuuta 1994 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/35/EY(5) on luettelo hyväksytyistä makeutusaineista sekä kyseisten makeutusaineiden käytön edellytyksistä.(2) Sitten vuoden 1996 elintarvikealan tiedekomitea on todennut kahden uuden makeutusaineen, sukraloosin sekä aspartaamin ja asesulfaamin suolan, olevan turvallisia elintarvikekäytössä.(3) Elintarvikealan tiedekomitean lausunnon, joka koskee syklaamihappoa ja sen natrium- ja kalsiumsuoloja (ja jonka johdosta vahvistettiin uuden hyväksyttävän päiväsaannin (ADI) arvo), sekä syklamaattien saantia koskevien viimeaikaisten tutkimusten myötä syklaamihapon ja sen natrium- ja kalsiumsuolojen sallitut enimmäismäärät pienenevät.(4) Direktiivissä 94/35/EY olevien tiettyjen elintarvikeryhmien määrittely olisi mukautettava ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä kesäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/46/EY(6) ja eräiden neuvoston direktiivin 89/398/ETY(7) liitteessä I lueteltujen elintarvikeryhmien osalta annettujen erityisdirektiivien huomioon ottamiseksi.(5) Kyseessä olevien elintarvikelisäaineiden käyttö täyttää direktiivin 89/107/ETY liitteessä II olevat yleiset edellytykset.(6) Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002(8) 53 ja 54 artiklassa vahvistetaan menettelyt, joilla voidaan ryhtyä yhteisöstä peräisin olevia tai kolmannesta maasta tuotuja elintarvikkeita koskeviin kiireellisiin toimenpiteisiin. Menettelyjä käyttäen komissio voi ryhtyä tällaisiin toimenpiteisiin, jos elintarvikkeesta aiheutuu todennäköisesti vakava riski ihmisten terveydelle, eläinten terveydelle tai ympäristölle eikä tällaista riskiä voida tyydyttävällä tavalla hallita kyseisen jäsenvaltion tai kyseisten jäsenvaltioiden toteuttamilla toimenpiteillä.(7) Direktiivin 94/35/EY täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(9) mukaisesti.(8) Tämän vuoksi direktiiviä 94/35/EY olisi muutettava vastaavasti,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 94/35/EY seuraavasti:1) Korvataan 4 artikla seuraavasti:" 4 artiklaJäljempänä 7 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti voidaan päättää:- jos syntyy erimielisyyttä siitä, voidaanko makeutusaineita käyttää tietyssä elintarvikkeessa tämän direktiivin mukaisesti, katsotaanko kyseisen elintarvikkeen kuuluvan johonkin liitteen kolmannessa sarakkeessa lueteltuun ryhmään, ja- käytetäänkö liitteessä lueteltua elintarvikelisäainetta, jota saa käyttää quantum satis -periaatteella, 2 artiklassa tarkoitettujen perusteiden mukaisesti."2) Lisätään 5 artiklan 2 kohtaan kolmas luetelmakohta seuraavasti:"- aspartaamin asesulfaamin suola: 'sisältää fenyylialaniinin lähteen'."3) Korvataan 7 artikla seuraavasti:" 7 artikla1. Komissiota avustaa asetuksen (EY) N:o 178/2002(10) 58 artiklan 1 kohdassa perustettu elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä 'komitea'.2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY(11) 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä."4) Muutetaan liite tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artiklaKomissio antaa viimeistään 29 päivänä tammikuuta 2006 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen meneillään olevien lisäaineiden uudelleenarviointien edistymisestä sekä myöhemmin toteutettavien, erityisesti sukraloosin ja aspartaamin asesulfaamisuolan, uudelleenarviointien alustavan aikataulun. Nämä uudelleenarvioinnit tehdään jäsenvaltioiden toimittamien kulutusta koskevien tietojen perusteella, ja niissä otetaan huomioon lisäaineiden vaikutukset herkkiin henkilöryhmiin.3 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan, jotta voitaisiin:- sallia viimeistään 29 päivänä tammikuuta 2005 tämän direktiivin mukaisten tuotteiden kaupan pitäminen ja käyttö,- kieltää viimeistään 29 päivänä heinäkuuta 2005 sellaisten tuotteiden kaupan pitäminen ja käyttö, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia. Kuitenkin niiden tuotteiden kauppaa, jotka on luovutettu kaupan pidettäviksi ennen edellä mainittua päivää ja jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, voidaan jatkaa 29 päivään tammikuuta 2006 asti.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.4 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.5 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2003.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesP. CoxNeuvoston puolestaPuheenjohtajaA. Matteoli(1) EYVL C 262 E, 29.10.2002, s. 429.(2) EUVL C 85, 8.4.2003, s. 34.(3) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 94/34/EY (EYVL L 237, 10.9.1994, s. 1).(4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 10. huhtikuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kahta, vahvistettu 25. kesäkuuta 2003 (EUVL C 277 E, 18.11.2003, s. 1) ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 22. lokakuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(5) EYVL L 237, 10.9.1994, s. 3, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/83/EY (EYVL L 48, 19.2.1997, s. 16).(6) EYVL L 183, 12.7.2002, s. 51.(7) EYVL L 186, 30.6.1989, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 1999/41/EY (EYVL L 172, 8.7.1999, s. 38).(8) EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1.(9) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(10) EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1.(11) Neuvoston päätös 1999/468/EY, tehty 28 päivänä kesäkuuta 1999, menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä (EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23).LIITEMuutetaan direktiivin 94/35/EY liite seuraavasti:1) Muutetaan seuraavien elintarvikeryhmien nimet taulukoiden kolmannessa sarakkeessa:a) Muutetaan "laihdutukseen tarkoitetut täysvalmisteet, jotka on tarkoitettu korvaamaan ateria tai yhden päivän ravinnontarve" muotoon "laihdutukseen tarkoitetut vähäenergiaiset elintarvikkeet sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 96/8/EY" (*).b) Muutetaan "lääkärin valvonnan alaisena otettavat täysvalmisteet ja ravintolisät" muotoon "ruokavaliovalmisteet erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin, sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 1999/21/EY" (**).c) Muutetaan "nestemäiset ruokavalion lisäravinteet" muotoon "nestemäiset ravintolisät sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 2002/46/EY" (***).d) Muutetaan "kiinteät ruokavalion lisäravinteet" muotoon "kiinteät ravintolisät sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 2002/46/EY".e) Muutetaan "vitamiini- ja/tai kivennäisainepohjaiset ravintoainevalmisteet siirappina tai pureskeltavassa muodossa" muotoon "vitamiini- ja/tai kivennäisainepohjaiset ravintolisät siirappina tai pureskeltavassa muodossa sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 2002/46/EY".2) Lisätään taulukoiden jälkeen alaviitteet seuraavasti:"(*) Komission direktiivi 96/8/EY, annettu 26 päivänä helmikuuta 1996, laihdutukseen tarkoitetuista vähäenergiaisista elintarvikkeista (EYVL L 55, 6.3.1996, s. 22).(**) Komission direktiivi 1999/21/EY, annettu 25 päivänä maaliskuuta 1999, ruokavaliovalmisteista erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin (EYVL L 91, 7.4.1999, s. 29).(***) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/46/EY, annettu 10 päivänä kesäkuuta 2002, ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 183, 12.7.2002, s. 51)."3) Lisätään aineen E 951 aspartaami kohdalle otsakkeen "Leipomotuotteet ja makeiset" alle elintarvikeryhmä seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"4) Aineen E 952 syklaamihappo ja sen Na- ja Ca-suolat osalta:a) korvataan seuraavissa elintarvikeryhmissä enimmäismäärä "400 mg/l" enimmäismäärällä "250 mg/l":- maustetut juomat, vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät, vesipohjaiset,- vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät juomat, jotka on valmistettu maidosta tai sen johdannaisista tai hedelmämehuista.b) poistetaan seuraavat elintarvikeryhmät ja enimmäismäärät:">TAULUKON PAIKKA>"5) Lisätään taulukot seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"


Avis juridique important

|

31981L0334

Komission direktiivi 81/334/ETY annettu 13 päivänä huhtikuuta 1981, moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 70/157/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen

Virallinen lehti nro L 131 , 18/05/1981 s. 0006 - 0027 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 11 s. 0118  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0179  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 11 s. 0118  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0179

KOMISSION DIREKTIIVI annettu 13 päivänä huhtikuuta 1981,moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 70/157/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (81/334/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 80/1267/ETY(2), ja erityisesti sen 13 artiklan,ottaa huomioon moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/157/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 77/212/ETY(4), ja erityisesti sen 3 artiklan,sekä katsoo, ettäsaadun kokemuksen perusteella ja ottaen huomioon teknisen osaamisen taso on nyt mahdollista muuttaa tiettyjä liikkuvien ja paikallaan pysyvien ajoneuvojen melun mittausmenetelmiä koskevia vaatimuksia ja saada ne paremmin vastaamaan todellisia käyttöolosuhteita,direktiivin 70/157/ETY 3 artiklan säännösten mukaan raja-arvojen muutokset eivät kuulu tekniseen kehitykseen mukauttamista koskevaan menettelyyn; on tarkoituksenmukaista sisällyttää tähän direktiiviin tiedoksi raja-arvot sellaisina kuin ne ovat direktiivissä 77/212/ETY; on kuitenkin suunniteltu näiden arvojen alentamista asianmukaisen ajan kuluessa asiasta säädetyn menettelyn mukaisesti,sekä pakojärjestelmiä että tiettyjä osia pidetään kaupan erillisinä varaosina; jos myös ne voidaan tarkastaa ennen ajoneuvoon asentamista, niiden vapaata liikkuvuutta voidaan helpottaa sellaisen ETY-tyyppihyväksyntämenettelyn perustamisella, jossa nämä erilliset järjestelmät katsotaan erillisiksi teknisiksi yksiköiksi niiden direktiivillä 78/315/ETY(5) direktiiviin 70/156/ETY lisätyssä 9 a artiklassa tarkoitetussa merkityksessä, jatämän direktiivin säännökset ovat moottoriajoneuvoalan kaupan teknisten esteiden poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiiviä 70/157/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artikla seuraavasti:"2 artiklaJäsenvaltio ei saa evätä moottoriajoneuvotyypiltä tai pakojärjestelmätyypiltä tai pakojärjestelmän erilliseksi tekniseksi yksiköksi katsottavalta osalta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää sallittuun melutasoon ja pakojärjestelmään liittyvistä syistä,- jos ajoneuvo täyttää liitteen I vaatimukset melutason ja pakojärjestelmän osalta,- jos pakojärjestelmä tai sen erilliseksi tekniseksi yksiköksi direktiivin 70/156/ETY 9 a artiklassa tarkoitetussa merkityksessä katsottava osa täyttää liitteen II vaatimukset."2. Korvataan 2 a artikla seuraavasti:"2 a artikla1. Jäsenvaltio ei saa estää tai kieltää ajoneuvon myyntiä, rekisteröintiä, liikkeelle laskemista tai käyttöä, jos sen melutaso ja pakojärjestelmä täyttävät liitteen I vaatimukset.2. Jäsenvaltio ei saa kieltää saattamasta markkinoille pakojärjestelmää tai sen erilliseksi tekniseksi yksiköksi direktiivin 70/156/ETY 9 a artiklassa tarkoitetussa merkityksessä katsottavaa osaa, jos se on 2 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä sitä tyyppiä, jolle tyyppihyväksyntä on annettu sallittuun melutasoon ja pakojärjestelmään liittyvistä syistä."3. Korvataan 3 artiklassa ilmaisu "1.1 ja 1.4.1.4 kohdassa" ilmaisulla "liitteessä I olevassa 5.2.2.1 ja 5.2.2.5 kohdassa".4. Korvataan liite tämän direktiivin liitteillä I, II, III ja IV.2 artikla1. Jäsenvaltio ei saa 1 päivästä tammikuuta 1982 alkaen sallittuun melutasoon ja pakojärjestelmään liittyvistä syistä:- evätä moottoriajoneuvotyypiltä ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää tai kieltäytyä antamasta direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan 1 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettua asiakirjaa taikka- kieltää ajoneuvojen liikkeelle laskemista,jos tämän ajoneuvotyypin tai kyseisten ajoneuvojen melutaso ja pakojärjestelmä ovat direktiivin 70/157/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, säännösten mukaiset.2. Alkaen 1 päivästä lokakuuta 1984 jäsenvaltio:- ei saa enää antaa direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan 1 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettua asiakirjaa moottoriajoneuvotyypille, jonka melutaso ja pakojärjestelmä eivät ole direktiivin 70/157/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, säännösten mukaiset,- saa evätä kansallisen tyyppihyväksynnän moottoriajoneuvotyypiltä, jos sen melutaso ja pakojärjestelmä eivät ole direktiivin 70/157/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, säännösten mukaiset.3. Jäsenvaltiot saavat kieltää 1 päivästä lokakuuta 1985 alkaen sellaisten ajoneuvojen liikkeelle laskemisen, joiden melutaso ja pakojärjestelmä eivät ole direktiivin 70/157/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, säännösten mukaiset.3 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 1 päivään tammikuuta 1982 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 13 päivänä huhtikuuta 1981.Komission puolestaKarl-Heinz NARJESKomission jäsen(1) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1(2) EYVL N:o L 375, 31.12.1980, s. 34(3) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 16(4) EYVL N:o L 66, 12.3.1977, s. 33(5) EYVL N:o L 81, 28.3.1978, s. 1LIITE IETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ MOOTTORIAJONEUVOTYYPPIEN MELUTASON OSALTA1. MÄÄRITELMÄT1.1 Ajoneuvotyyppi ETY-tyyppihyväksynnässä melutason osaltaTässä direktiivissä "ajoneuvotyypillä" tarkoitetaan, että ajoneuvot eivät olennaisesti eroa seuraavilta osin:1.1.1 auton korirakenteen malli ja materiaalit (erityisesti moottoritila ja sen äänieristys),1.1.2 ajoneuvon pituus ja leveys,1.1.3 moottorin tyyppi (kaksi- tai nelitahti, iskumäntä tai kiertomäntä, sylintereiden lukumäärä ja tilavuus, kaasuttimien tai ruiskutusjärjestelmien lukumäärä ja tyyppi, venttiilien sijoitus, suurin teho ja sitä vastaava kierrosnopeus (S)),1.1.4 voimansiirtojärjestelmä, erityisesti välitysten lukumäärä ja välityssuhteet,1.1.5 pakojärjestelmän numero, tyyppi ja kokoonpano,1.1.6 imujärjestelmän numero, tyyppi ja kokoonpano.1.2 Pako- ja imujärjestelmä1.2.1 "Pakojärjestelmällä" tarkoitetaan täydellistä osien kokonaisuutta, joka on välttämätön vähentämään ajoneuvon pakoäänien vähentämiseksi.1.2.2 "Imujärjestelmällä" tarkoitetaan täydellistä osien kokonaisuutta, joka on välttämätön vähentämään ajoneuvon imuäänien vähentämiseksi.1.2.3 Tässä direktiivissä nämä järjestelmät eivät sisällä imu- tai pakosarjaa.1.3 Erilaiset pako- ja imujärjestelmätyypit"Erilaisilla pako- ja imujärjestelmätyypeillä" tarkoitetaan järjestelmiä, joissa on olennaisia eroja mm. seuraavat:1.3.1 järjestelmät, joilla on eri tavaramerkki ja kaupallinen merkki,1.3.2 järjestelmät, joissa osien materiaalien ominaisuudet eroavat, tai joissa osat ovat eri muotoisia tai kokoisia; pinnoituksen muuttaminen (galvanointi, alumiinipinnoitus jne.) ei riitä tekemään erityyppiseksi,1.3.3 järjestelmät, joissa ainakin yhden osan toimintaperiaate on erilainen,1.3.4 järjestelmät, joiden osat on yhdistelty eri tavoin.1.4 Pako- tai imujärjestelmän osa"Pako- tai imujärjestelmän osalla" tarkoitetaan yhtä erillistä osaa, jotka yhdessä muodostavat pakojärjestelmän (esim. pakoputket, varsinainen äänenvaimennin) tai imujärjestelmän (esim. ilmansuodatin).2. ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN2.1 Ajoneuvon valmistajan tai tämän edustajan on haettava moottoriajoneuvotyypin melutason osalta ETY-tyyppihyväksyntää.2.2 Hakemukseen on liitettävä jäljempänä tarkoitetut asiakirjat kolmena kappaleena seuraavin tiedoin;2.2.1 kuvaus ajoneuvotyypistä edellä tarkoitetun 1.1 kohdan alakohtien mukaisesti. Moottorityypin ja ajoneuvotyypin tunnistukseen vaadittavat numerot ja tunnukset on ilmoitettava,2.2.2 luettelo pako- ja imujärjestelmän osista tarkoituksenmukaisin tunnistein varustettuna,2.2.3 piirustus koko pakojärjestelmästä, josta ilmenee sen sijainti ajoneuvossa,2.2.4 yksityiskohtainen piirustus jokaisesta osasta, jotta se voidaan helposti paikallistaa ja tunnistaa sekä selvitys käytetyistä materiaaleista.2.3 Valmistajan tai tämän edustajan on toimitettava sen tyyppinen ajoneuvo, jolle tyyppihyväksyntää haetaan, testauksesta vastaavalle tutkimuslaitokselle.2.4 Tutkimuslaitoksen vaatimuksesta on toimitettava myös pakojärjestelmän mallikappale sekä moottori, jonka osalta sylinteritilavuus ja suurin teho ovat vähintään samat kuin ajoneuvoon asennetussa moottorissa, jonka osalta tyyppihyväksyntää haetaan.3. MERKINNÄT3.1 Pako- ja imujärjestelmän osissa, lukuun ottamatta kiinnityslaitteita ja putkia, on oltava:3.1.1 järjestelmien ja osien valmistajan tavaramerkki tai kaupallinen merkki,3.1.2 valmistajan kaupallinen kuvaus.3.2 Näiden merkintöjen on oltava helposti luettavia ja pysyvästi merkittyjä.4. ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ4.1 Jos hakemus 2.1 kohdassa tarkoitetussa merkityksessä hyväksytään, toimivaltainen viranomainen laatii liitteessä III esitettyä tyyppiä vastaavan todistuksen liitettäväksi ajoneuvon ETY-tyyppihyväksyntätodistukseen.5. VAATIMUKSET5.1 Yleiset vaatimukset5.1.1 Ajoneuvo, sen moottori sekä pako- ja imujärjestelmät on suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että ajoneuvo täyttää tämän direktiivin vaatimukset tavanomaisissa käyttöolosuhteissa kestäen ne värähtelyt, joille se voi altistua.5.1.2. Järjestelmät on suunniteltava, rakennettava ja asennettava siten, että saavutetaan kohtuullinen korroosionkestokyky niissä olosuhteissa, joissa ajoneuvoa käytetään.5.2. Melutasoja koskevat vaatimukset5.2.1 Mittausmenetelmä5.2.1.1 Ajoneuvotyypin, jolle ETY-tyyppihyväksyntää haetaan, melu on mitattava liikkuvalle ajoneuvolle 5.2.2.4 kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti ja paikallaan olevalle ajoneuvolle vastaavasti 5.2.3.4 kohdassa esitetyn menetelmän mukaisesti(1).5.2.1.2 Kaksi 5.2.1.1 kohdan mukaisesti mitattua arvoa on merkittävä testausselosteeseen ja liitteessä III esitettyä mallia vastaavaan todistukseen.5.2.2 Liikkuvien ajoneuvojen melutaso5.2.2.1 Raja-arvotTämän liitteen 5.2.2.2-5.2.2.5 kohdan mukaisesti mitattu melutaso ei saa ylittää seuraavia raja-arvoja:>TAULUKON PAIKKA>5.2.2.2 Mittauslaitteet5.2.2.2.1 Akustiset mittauksetMelutason mittaukseen tarkoitetun laitteen on oltava kansainvälisen sähköteknisen toimikunnan (IEC) julkaisun 179 "Tarkkuusäänitasomittari" toisessa painoksessa esitetyn tyyppinen tarkkuusäänimittari. Mittaukset on suoritettava käyttämällä nopeaa fast-aikavakiota ja A-painotusta, jotka kuvataan myös kyseisessä julkaisussa.Jokaisen mittaussarjan alussa ja lopussa äänitasomittari on kalibroitava valmistajan ohjeiden mukaisesti sopivan äänilähteen avulla (esim. mäntä-äänilähde). Testiä ei voida hyväksyä, jos kalibrointivaiheessa todetut melutason mittavirheet ovat suurempia kuin 1 dB.5.2.2.2.2 Nopeuden mittauksetMoottorin kierrosluku ja ajoneuvon nopeus testialueella on määritettävä 3 %:n tarkkuudella tai vielä tarkemmin.5.2.2.3 Mittausolosuhteet5.2.2.3.1 TestipaikkaTestipaikan on muodostuttava varsinaisesta kiihdytysalueesta, jota ympäröi riittävän tasainen testialue. Kiihdytysalueen on oltava tasainen; radan pinnan on oltava kuiva sekä sellainen, että vierintämelu jää alhaiseksi.Testiradan on oltava sellaisessa kunnossa, että vapaan äänikentän vaihtelu äänilähteen ja mikrofonin välillä ei saa ylittää 1 dB:ä. Nämä ehdot katsotaan täytetyiksi, jos alueella ei ole ääntä heijastavia suuria esineitä, kuten aitoja, kiviä, siltoja tai rakennuksia 50 m:n säteellä kiihdytysalueen keskustasta. Paikan pinnan on oltava kovaa materiaalia, kuten betonia, asfalttia tai muuta akustisesti samanlaista materiaalia, vähintään 10 m:n säteellä kiihdytysalueen keskustasta, eikä siinä saa olla pulverimaista lunta, pitkää ruohoa, irrallista maata tai pölyä.Mikrofonin läheisyydessä ei saa olla äänikenttään vaikuttavia esteitä, eikä yksikään henkilö saa seistä mikrofonin ja äänilähteen välissä. Mittausten suorittajan on asetuttava siten, että hän ei itse vaikuta mittauslaitteiden lukemiin.5.2.2.3.2 SääolosuhteetMittauksia ei saa tehdä huonoissa sääolosuhteissa. Lisäksi on varmistettava, etteivät tuulenpuuskat vaikuta tuloksiin.5.2.2.3.3 YmpäristömeluMittauksia varten muiden kuin testattavan ajoneuvon äänilähteiden tai tuulen A-painotetun melutason on oltava ainakin 10 dB (A) pienempi kuin ajoneuvon aiheuttaman melutason. Mikrofonissa voidaan käyttää sopivaa tuulensuojaa, jos suojan vaikutus mikrofonin herkkyyteen ja suuntausominaisuuksiin on otettu huomioon.5.2.2.3.4 Ajoneuvon kuntoNäitä mittauksia varten ajoneuvon on oltava direktiivin 70/156/ETY liitteessä I olevassa 2.6 kohdassa määritellyssä käyttökunnossa ilman perävaunua tai puoliperävaunua lukuun ottamatta sellaisia ajoneuvoja, joita ei voida irrottaa toisistaan.Ajoneuvon renkaiden on oltava valmistajan tavallisesti asentamaa tyyppiä ja renkaissa on oltava asianmukainen lastaamattoman ajoneuvon ilmanpaine (ilmanpaineet).Ennen mittauksia moottori on saatettava tavanomaiseen käyttökuntoon käyntilämpötilan, asetuksien, polttoaineen, sytytystulppien, kaasuttimen (kaasuttimien), jne. osalta. Jos ajoneuvoon on asennettu tuuletin (tuulettimet), jossa on automaattinen käynnistysmekanismi, siihen järjestelmään ei saa puuttua mittausten aikana.Vain tavanomaiseen maantieajoon tarkoitettu vetotapa saa olla kytkettynä, jos ajoneuvossa on enemmän kuin kaksi vetävää pyörää.5.2.2.4 Mittausmenetelmä5.2.2.4.1 Mittausten määrä ja laatuSuurin melutaso ilmaistuna A-painotettuna desibeleinä (dB(A)) on mitattava, kun ajoneuvo ajetaan suorien AA' ja BB' välillä (kuva 1). Mittausta ei voida hyväksyä, jos huippuarvon ja yleisen melutason välillä on epätavallisen suuri poikkeavuus.Molemmilta puolilta ajoneuvoa on suoritettava ainakin kaksi mittausta.5.2.2.4.2 Mikrofonin sijoitusMikrofoni on sijoitettava 7,5 ± 0,2 m:n päähän radan vertailusuorasta CC' (kuva 1), 1,2 ± 0,1 m radan pinnan yläpuolella. Mikrofonin suurimman herkkyysakselin on oltava vaakasuorassa ja kohtisuoraan ajoneuvon kulkusuuntaan nähden (suora CC').5.2.2.4.3 Käyttöolosuhteet5.2.2.4.3.1 Yleiset olosuhteetKaikkia mittauksia varten ajoneuvo on ajettava suoraviivaisesti kiihdytysalueen poikki siten, että ajoneuvon pituussuuntainen keskitaso on mahdollisimman lähellä suoraa CC'.Ajoneuvon on lähestyttävä suoraa AA' tasaisella alkunopeudella, 5.2.2.4.3.2 ja 5.2.2.4.3.3 kohdan mukaisesti. Kun ajoneuvon etuosa saavuttaa suoran AA', kaasuttimen kurkku on avattava täyskaasulle niin nopeasti kuin käytännössä on mahdollista. Tämä asento on säilytettävä, kunnes ajoneuvon takaosa saavuttaa suoran BB'; kaasutin on sitten palautettava niin nopeasti kuin mahdollista joutokäyntiasentoon.Nivellettyjen ajoneuvojen perävaunuja, joita ei voida irrottaa, ei saa ottaa huomioon suoran BB' ylityksessä.5.2.2.4.3.2 LähestymisnopeusAjoneuvon on lähestyttyvä suoraa AA' kahdesta seuraavasta nopeudesta alhaisemmalla tasaisella nopeudella:- nopeus, joka vastaa kolme neljäsosaa moottorin kierrosnopeudesta (S), jolla moottori saavuttaa suurimman tehonsa,- 50 km/h.Jos ajoneuvossa on automaattinen vaihdelaatikko ilman käsivalintaista valitsinta, se on testattava eri lähestymisnopeuksilla: 30, 40 ja 50 km/h tai kolme neljäsosaa suurimmasta ajonopeudesta, jos tämä arvo on alempi. Testin tulos on suurimman melutason tuottavan nopeuden tulos.5.2.2.4.3.3 Välityssuhteen valitseminen (ajoneuvoissa, joissa on vaihdelaatikko).5.2.2.4.3.3.1 Käsivalintainen, ei-automaattinen vaihdelaatikko.5.2.2.4.3.3.1.1 M1- ja N1(2)-luokan ajoneuvot, joihin asennetussa vaihteistossa on enintään neljä vaihdetta eteenpäin, on testattava toisella vaihteella.Näiden luokkien ajoneuvot, joihin asennetuissa vaihteistoissa on enemmän kuin neljä vaihdetta eteenpäin on testattava vuorotellen toisella ja kolmannella vaihteella. Vain tavanomaiseen tieliikennekäyttöön tarkoitetut kokonaisvälityssuhteet saadaan ottaa huomioon. Kummankin mittauksen melutasoista on laskettava aritmeettinen keskiarvo.5.2.2.4.3.3.1.2 Muiden kuin M1- ja N1(3)-luokan ajoneuvot, joissa eteenpäin-vaihteiden kokonaismäärä on X (mukaan lukien lisävaihteiston tai monivälityksisen vetoakselin tuomat lisävaihteet) on testattava vuorotellen vaihteella >NUM>x>DEN>2(4) sekä sitä suuremmilla. Testitulos on suurimman melutason antavan välityssuhteen tulos.Poiketen 1.1.2 ja 1.1.4 kohdan määräyksistä ajoneuvot, joissa on saman tyyppinen moottori ja pako- ja imujärjestelmät, mutta jotka ovat eri pituisia tai levyisiä ja joissa on eri kokonaisvälityssuhde, voidaan katsoa saman tyyppisiksi ajoneuvoiksi. Tässä tapauksessa on riittävää, että testataan yksi testattavaa tyyppiä oleva ajoneuvo sillä periaatteella, että valitaan käyttökunnossaan kevyin ajoneuvo.Jos suurin melutaso saavutetaan välityksien >NUM>x>DEN>2 ja X välillä, valittua ajoneuvoa on pidettävä tyyppiä edustavana.Jos näin ei ole, testi on laajennettava koskemaan tämän tyyppisten ajoneuvojen kokonaisvälityssuhteiden koko alue.5.2.2.4.3.3.2 Käsivalintainen automaattivaihteistoJos ajoneuvoon on asennettu X eteenpäin-vaihdetta, testi on suoritettavaa vaihteella X; pakkovaihdin (esim. "pohjaanpolkaisu") on otettava pois toiminnasta. Jos automaattinen vaihtaminen pienemmälle tapahtuu suoran AA' ohituksen jälkeen, testi on uusittava tarvittaessa käyttämällä korkeampaa valitsimen asennoista X-1 tai X-2, mikä riittää välttämään automaattinen pienemmälle vaihtamisen testin aikana (pakkovaihto-ominaisuus on yhä pois käytöstä).Jos ajoneuvoon on asennettu manuaalinen lisävaihteisto tai monivälityksinen vetoakseli, valitsimen on oltava tavanomaisessa kaupunkiajoasennossa. Erityistä valitsimen asentoa hidasta ajoa tai jarrutusta varten ei saa käyttää.5.2.2.5 Tulosten tulkitseminen5.2.2.5.1 Mittauslaitteiden epätarkkuuksien huomioon ottamiseksi jokaisesta mittauksesta saatu tulos määritetään vähentämällä mittarilukemasta 1 dB(A).5.2.2.5.2 Mittaukset katsotaan päteviksi, jos kahden peräkkäisen ajoneuvon samalta puolelta tehdyn mittauksen välinen ero ei ole suurempi kuin 2 dB(A).5.2.2.5.3 Korkein mitattu melutaso muodostaa testituloksen. Jos tulos ylittää testatun ajoneuvoluokan suurimman sallitun melutason 1 dB(A):llä, on suoritettava kaksi lisämittausta. Kolmen neljästä näin saadusta mittauksesta on pysyttävä vahvistetuissa raja-arvoissa.5.2.3 Paikallaan olevan ajoneuvon melutaso5.2.3.1 Melutaso ajoneuvon läheisyydessäHelpottaakseen käytössä olevien ajoneuvojen myöhempiä tarkastuksia melutaso on mitattava läheltä pakoaukkoa seuraavien vaatimusten mukaisesti ja mittaustulokset on merkittävä testausselosteeseen, joka on laadittu liitteessä III tarkoitetun todistuksen antamista varten.5.2.3.2 Mittauslaitteet5.2.3.2.1 Akustiset mittauksetMittauksissa on käytettävä tarkkuusäänitasomittaria 5.2.2.2.1 kohdan mukaisesti.5.2.3.2.2 Moottorin kierrosnopeuden mittausMoottorin kierrosnopeus on määritettävä kierroslukumittarilla, jonka tarkkuus on 3 % tai tarkempi. Kierroslukumittarin on oltava eri kuin ajoneuvon oman kierroslukumittarin.5.2.3.3 Mittausolosuhteet5.2.3.3.1 Testipaikka (Kuva 2)Aluetta, jolla ei ole merkittävää akustista häiriötä voidaan käyttää testipaikkana. Tasaiset pinnat, jotka on pinnoitettu betonilla, asfaltilla tai muulla kovalla pinnoitteella ja joilla on hyvä heijastuskyky sopivat hyvin; pintoja, joilla on tamppaantunutta maata, ei saa käyttää. Testipaikan on oltava suora kulmion muotoinen, jonka sivut ovat vähintään 3 m:n päässä ajoneuvon sivuista. Tämä suorakulmio ei saa sisältää merkittäviä esteitä, kuten muita henkilöitä kuin tarkkailija ja ajaja. Ajoneuvo on sijoitettava edellä tarkoitettuun suorakulmioon siten, että mikrofoni on vähintään 1 m:n päässä reunakiveyksestä.5.2.3.3.2 SääolosuhteetMittauksia ei saa tehdä huonoissa sääolosuhteissa. Lisäksi on varmistettava, etteivät tuulenpuuskat vaikuta tuloksiin.5.2.3.3.3 YmpäristömeluYmpäristömelun ja tuulen aiheuttamien lukemien mittauslaitteissa on oltava vähintään 10 dB (A) pienempiä kuin mitattavan melutason. Mikrofonissa voidaan käyttää sopivaa tuulensuojaa, jos on otettu huomioon suojan vaikutus mikrofonin herkkyyteen ja suuntausominaisuuksiin.5.2.3.3.4 Ajoneuvon kuntoEnnen mittauksia ajoneuvon moottori on saatettava tavanomaiseen käyntilämpötilaan. Jos ajoneuvoon on asennettu automaattisella käynnistysmekanismilla varustettu tuuletin, sen järjestelmään ei saa puuttua melutasomittauksen aikana.Mittausten aikana vaihdevivun on oltava vapaalla.5.2.3.4 Mittausmenetelmä5.2.3.4.1 Mittausten laatu ja lukumääräSuurin melutaso, ilmaistuna A-painotettuina desibeleinä (dB(A)), on mitattava 5.2.3.4.3 kohdassa tarkoitetun käyttöjakson aikana.Ainakin kolme mittausta on suoritettava jokaisesta mittauspisteestä.5.2.3.4.2 Mikrofonin sijainti (Kuva 2)Mikrofoni on sijoitettava joko samalla korkeudelle pakoaukon kanssa tai 0,2 m testiradan pinnan yläpuolelle, korkeamman näistä ollessa määräävä. Mikrofonin kalvon on osoitettava pakoaukon päähän 0,5 m:n päässä viimeksi mainitusta. Mikrofonin suurimman herkkyysakselin on oltava yhdensuuntainen radan pinnan kanssa ja 45 ± 10° kulmassa pakokaasujen päästösuunnan pystysuoraan tasoon nähden.Mikrofoni on sijoitettava sille puolelle pystysuoraa tasoa, jolla saadaan mikrofonin ja ajoneuvon ääriviivojen välille suurin mahdollinen etäisyys.Jos pakojärjestelmässä on useita pakoaukkoja, joiden keskiöt ovat enintään 0,3 m:n päässä toisistaan ja jotka on yhdistetty samaan äänenvaimentimeen, mikrofoni on sijoitettava sitä pakoaukkoa kohti joka on lähempänä ajoneuvon ääriviivoja tai joka on korkeimmalla radan pinnasta. Kaikissa muissa tapauksissa on suoritettava erilliset mittaukset kummastakin pakoaukosta erikseen, joista mittauksista korkein luku otetaan testiarvoksi.Jos ajoneuvoon asennettu pystysuora pakoaukko (esim. hyötyajoneuvot), mikrofoni on sijoitettava samalle tasolle pakoaukon kanssa ylöspäin suunnattuna akseli pystysuorassa. Mikrofonin on oltava 0,5 m:n päässä ajoneuvon kyljestä sillä puolella, joka on lähimpänä pakoaukkoa.Kun ajoneuvon suunnittelu on sellainen, ettei mikrofonia voi sijoittaa kuvassa 2 esitetyllä tavalla erilaisten esteiden takia, jotka muodostavat osan auton rakennetta (esim. varapyörä, polttonestetankki, akkutila), on tehtävä piirustus, joka ilmaisee selvästi mikrofonin sijainnin mittausten aikana. Mikrofoni on mahdollisuuksien mukaan sijoitettava vähintään 0,5 m:n päähän lähimmästä esteestä, ja mikrofonin suurin herkkyysakseli on kohdistettava suoraan pakoaukon päätä kohti sellaisesta paikasta, jota edellä tarkoitetut esteet vähiten haittaavat.5.2.3.4.3 Moottorin käyttöolosuhteetMoottorin kierrosnopeuden on tasaannuttava kolme neljäsosaan nopeudesta (S), jolla moottori tuottaa suurimman nimellisnopeuden.Kun moottorin vakionopeus on saavutettu, kaasu on palautettava nopeasti joutokäyntiasentoon. Melutason mittaus on tehtävä käyttöjakson aikana, mikä jakso käsittää lyhyen vakionopeuden ylläpidon sekä koko hidastumisjakson, minkä melutason suurin mittarilukema otetaan testin tulokseksi.5.2.3.5 Tulokset (testausseloste)5.2.3.5.1 Liitteen III mukaisen todistuksen antamista varten laaditun selosteen on sisällettävä kaikki asiaa koskevat tarpeelliset tiedot, erityisesti paikallaan olevan ajoneuvon melunmittauksessa käytetyt tiedot.5.2.3.5.2 Lähimpään desibeliin pyöristetyt lukemat otetaan mittauslaitteesta.Vain ne kolmen peräkkäisen mittauksen arvot, jotka eivät poikkea toisistaan enemmän kuin 2 dB(A) otetaan huomioon.5.2.3.5.3 Suurin kolmesta tuloksesta muodostaa testituloksen.5.3 Pakojärjestelmät, jotka sisältävät kuitumaisia materiaaleja5.3.1 Äänenvaimentimen rakenteessa ei saa käyttää kuitumaisia materiaaleja, ellei jo suunnittelu- tai tuotantovaiheessa ole ryhdytty toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että 5.2.2.1 kohdassa vaaditun mukainen tehokkuus saavutetaan maantieajossa. Tällaisen vaimentimen katsotaan olevan maantieajossa tehokkaan, jos pakokaasut eivät ole yhteydessä vaimentimen kuitumaisiin materiaaleihin, tai jos prototyyppiajoneuvo, joka testataan 5.2.2 ja 5.2.3 kohdan vaatimusten mukaisesti, on saatettu tavanomaiseen tilaan maantiekäytössä ennen kuin melutasomittaukset suoritetaan. Tämä voidaan saavuttaa yhdellä 5.3.1.1, 5.3.1.2 ja 5.3.1.3 kohdassa kuvatusta kolmesta testistä tai poistamalla kuitumainen materiaali äänenvaimentimesta.5.3.1.1 10 000 km:n jatkuva maantieajo5.3.1.1.1 Noin puolet tästä ajosta on oltava kaupunkiajoa ja toinen puoli pitkän matkan ajoa suurilla nopeuksilla; jatkuva maantieajo voidaan korvata vastaavalla testirataohjelmalla.5.3.1.1.2 Kahta nopeusaluetta on vaihdettava useissa tilanteissa.5.3.1.1.3 Täydellisen testiohjelman on sisällettävä vähintään 10 ainakin kolmen tunnin taukoa mahdollisen jäähtymisen ja tiivistymisen vaikutusten jäljittämiseksi.5.3.1.2 Säätäminen testipenkissä5.3.1.2.1 Äänenvaimennin on asennettava moottoriin, joka on kiinnitetty dynamometriin, käyttämällä vakio-osia ja noudattaen valmistajan ohjeita.5.3.1.2.2 Testi on suoritettava kuudessa kuuden tunnin jaksoissa, joiden välissä on ainakin 12 tunnin tauko mahdollisen jäähtymisen ja tiivistymisen vaikutusten jäljittelemiseksi.5.3.1.2.3 Jokaisen kuuden tunnin jakson aikana moottoria on käytettävä vuorotellen seuraavien ohjeiden mukaisesti:1. Viisi minuuttia joutokäynnillä,2. Yhden tunnin jakso ¼ kuormituksella ¾ suurimmalla nimelliskierrosnopeudesta (S),3. Yhden tunnin jakso ½ kuormituksella ¾ suurimmalla nimelliskierrosnopeudesta (S),4. 10 minuutin jakso täydellä kuormituksella ¾ suurimmalla nimelliskierrosnopeudesta (S),5. 15 minuutin jakso ½ kuormituksella suurimmalla nimelliskierrosnopeudella (S),6. 30 minuutin jakso ¼ kuormituksella suurimmalla nimelliskierrosnopeudella (S).Kuuden jakson kokonaiskestoaika on kolme tuntia.Jokaisen vaiheen on sisällettävä kaksi sarjaa kuudesta edellä tarkoitetusta jaksosta.5.3.1.2.4 Testin aikana äänenvaimenninta ei saa jäähdyttää tuulettimella, mikä jäljittelisi tavanomaista ajoneuvon ympärillä olevaa ilmavirtausta. Valmistajan vaatimuksesta äänenvaimenninta voidaan kuitenkin jäähdyttää, jos vaimentimeen menevän ilman lämpötila muuten ylittää suurimmalla nopeudella ajettavan ajoneuvon vastaavan lämpötilan.5.3.1.3 Säätäminen värähtelyllä5.3.1.3.1 Pakojärjestelmä tai osat on asennettava 2.3 kohdassa tarkoitettuun ajoneuvoon tai 2.4 kohdassa tarkoitettuun moottoriin. Edellisessä tapauksessa ajoneuvo on asetettava rulladynamometrille. Jälkimmäisessä tapauksessa moottori on asetettava dynamometrille.Testauslaitteisto, josta yksityiskohtainen kaavio esitetään kuvassa 3, on asennettava pakojärjestelmän pakoaukkoon. Kaikki vastaavan tuloksen antavat laitteet ovat hyväksyttäviä.5.3.1.3.2 Testilaitteisto on säädettävä siten, että pakokaasuvirtaus vuorotellen keskeytetään ja vapautetaan pikatoimintaventtiilillä 2 500 sykliä.5.3.1.3.3 Venttiilin on avauduttava, kun pakokaasujen vastapaine, mitattuna vähintäin 100 mm virtaussuuntaan imuaukon laipasta, saavuttaa arvon 0,35-0,40 baaria. Venttiilin on sulkeuduttava, kun paine-ero tasaantuneeseen paineeseen verrattuna venttiilin ollessa auki on enintään 10 %.5.3.1.3.4 Viivekytkin on asetettava edellä 5.3.1.3.3 kohdan määräysten mukaisesti pakokaasujen poistoajan perusteella.5.3.1.3.5 Moottorin kierrosnopeuden on oltava 75 % nopeudesta (S), jolla moottori kehittää suurimman tehonsa.5.3.1.3.6 Dynamometrin ilmaiseman tehon on oltava 50 % täyden kaasun tehosta mitattuna 75 % kierrosnopeudesta (S).5.3.1.3.7 Kaikki tyhjennysreiät on oltava suljettuna testin aikana.5.3.1.3.8 Koko testi on suoritettava 48 tunnin aikana. Jos jäähtymisjaksot ovat tarpeellisia, yksi jäähtymisjakso voidaan pitää aina tunnin välein.5.3.2 Jos aiotaan soveltaa direktiivin 70/156/ETY 8 artiklan 3 kohdan ETY-tyyppihyväksyntää koskevia säännöksiä, on käytettävä 5.3.1.2 kohdan testausmenetelmää.>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>(1) Paikallaan olevan ajoneuvon testaus suoritetaan, jotta tätä menetelmää käyttävät viranomaiset saisivat vertailuarvon käytössä olevien ajoneuvojen tarkastuksia varten(2) Direktiivin 70/156/ETY (EYVL N:o L 42, 23.1.1970) liitteessä I olevan 0.4 kohdan määritelmän mukaisesti(3) Jos >NUM>x>DEN>2 ei vastaa kokonaislukua, valitaan lähin suurempi välityssuhdeLIITE IIPAKOJÄRJESTELMÄN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ ERILLISINÄ TEKNISINÄ YKSIKÖINÄ (VARAPAKOJÄRJESTELMÄT)0. SOVELTAMISALATätä direktiiviä sovelletaan yhteen tai useampaan M1- ja N1-luokan moottoriajoneuvotyyppiin asennettavien pakojärjestelmien tai niiden osien varaosien tyyppihyväksyntään direktiivin 70/156/ETY 9 a artiklassa tarkoitettuna erillisenä teknisenä yksikkönä.1. MÄÄRITELMÄT1.1 "Varapakojärjestelmällä tai sen osalla" tarkoitetaan liitteessä I olevassa 1.2.1 kohdassa määrittelyn pakojärjestelmän osaa, jonka on tarkoitus korvata ajoneuvossa sen tyyppinen osa, joka on liitteen I mukaisesti ajoneuvoon ETY-tyyppihyväksytty.2. ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS2.1 ETY-tyyppihyväksyntää varapakojärjestelmälle tai sen osalle erillisenä teknisenä yksikkönä hakee kyseisen erillisen teknisen yksikön valmistaja tai tämän edustaja.2.2 ETY-tyyppihyväksyntähakemukseen varapakojärjestelmälle tai sen osalle erillisenä teknisenä yksikkönä, on liitettävä jäljempänä tarkoitetut asiakirjat kolmena kappaleena ja seuraavat tiedot:2.2.1 - kuvaus ajoneuvotyypistä (-tyypeistä), joihin järjestelmä tai sen osa on tarkoitettu, liitteessä I olevassa 1.1 kohdassa mainittujen ominaisuuksien mukaisesti. Moottorin ja ajoneuvon tyyppiä osoittavat luvut ja tunnukset on ilmoitettava;2.2.2 - kuvaus varapakojärjestelmästä, joka ilmaisee jokaisen järjestelmän osan suhteellisen sijainnin yhdessä asennusohjeiden kanssa;2.2.3 - yksityiskohtaiset piirustukset jokaisesta osasta, jotta ne voidaan helposti paikallistaa ja tunnistaa, sekä viittaus käytetyistä materiaaleista.Näissä piirustuksissa on ilmoitettava pakollisen ETY-tyyppihyväksyntämerkinnän kiinnittämispaikka.2.3 Tutkimuslaitoksen pyynnöstä hakijan on toimitettava:2.3.1 - kaksi mallikappaletta järjestelmästä, jonka osalta ETY-tyyppihyväksyntähakemus on jätetty;2.3.2 - sellaista tyyppiä oleva pakojärjestelmä, joka oli alunperin asennettu autoon, kun ETY-tyyppihyväksyntä annettiin;2.3.3 - ajoneuvo, joka on tyypiltään sellainen, johon järjestelmä on tarkoitus asentaa:- jonka siltä osin, mikä koskee liikkuvan ajoneuvon melutasoa, on oltava liitteessä I olevan 5.2.2.1 kohdan raja-arvojen mukainen ja joka ei ylitä enempää kuin 3 dB(A) tyyppihyväksyntätesteissä saatuja arvoja ja- joka siltä osin, mikä koskee paikallaan pysyvän ajoneuvon melutasoa on tyyppihyväksynnän aikana saatujen arvojen mukainen;2.3.4 - erillinen moottori, joka vastaa edellä kuvattua ajoneuvotyyppiä.3. MERKINNÄT3.1 Varapakojärjestelmään tai sen osaan, lukuun ottamatta kiinnityselimiä ja putkia, on merkittävä:3.1.1 - varajärjestelmän tai sen osan valmistajan tavaramerkki tai kaupallinen merkki,3.1.2 - valmistajan kaupallinen kuvaus,3.1.3 - ETY-tyyppihyväksyntänumero, jota edeltää ETY-tyyppihyväksynnän antaneen maan erityinen kirjain tai kirjaimet(1).3.2 Näiden merkintöjen on oltava helposti luettavia ja pysyviä.4. ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ4.1 Jos 2.1 kohdassa tarkoitettu hakemus hyväksytään toimivaltaisen viranomaisen on laadittava liitteessä IV esitettyä mallia vastaava todistus. Tyyppihyväksyntänumeron edellä on oltava ETY-tyyppihyväksynnän antaneen maan erityinen kirjain tai kirjaimet.5. VAATIMUKSET5.1 Yleiset vaatimukset5.1.1 Varapakojärjestelmä tai sen osa on suunniteltava, rakennettava ja oltava asennettavissa siten, että voidaan varmistua siitä, että ajoneuvo on tämän direktiivin säännösten mukainen tavanomaisissa käyttöolosuhteissa kestäen värähtelyt, joille se altistuu.5.1.2 Pakojärjestelmä tai sen osat on suunniteltava, rakennettava ja oltava asennettavissa siten, että voidaan varmistua siitä, että ajoneuvon käyttöolosuhteet huomioon ottaen järjestelmällä tai sen osalla on kohtuullinen korroosionkestokyky.5.2 Melutasoa koskevat vaatimukset5.2.1 Varapakojärjestelmän tai sen osan akustinen tehokkuus on tarkastettava käyttämällä liitteessä I olevassa 5.2.2.4 ja 5.2.3.4 kohdassa tarkoitettuja menetelmiä.Kun varapakojärjestelmä tai sen osa on asennettu tämän liitteen 2.3.3 kohdassa tarkoitettuun ajoneuvoon, kahta menetelmää käyttämällä (liikkuva ja paikallaan oleva ajoneuvo) saatujen melutasojen on täytettävä toinen seuraavista vaatimuksista:5.2.1.1 ne eivät saa ylittää arvoja, jotka saatiin ajoneuvotyypille ETY-tyyppihyväksyntää annettaessa;5.2.1.2 ne eivät saa ylittää 2.3.3 kohdassa tarkoitettuja mitattuja ajoneuvon meluarvoja, kun tähän ajoneuvoon on asennettu samantyyppinen pakojärjestelmä kuin se, joka oli asennettuna ETY-tyyppihyväksynnän antamishetkellä.5.3 Ajoneuvon tehon mittaaminen5.3.1 Varapakojärjestelmän tai sen osien on oltava sellainen, että ajoneuvon teho on verrattavissa alkuperäisellä pakojärjestelmällä tai sen osalla varustetun ajoneuvon tehoon.5.3.2 Varapakojärjestelmää tai, jos valmistaja niin haluaa, tämän järjestelmän osia on verrattava alkuperäiseen pakojärjestelmään tai sen osiin, jotka myös ovat uuden veroisia, asentamalla kumpikin vuorotellen 2.3.3 kohdassa tarkoitettuun ajoneuvoon.5.3.3 Tarkastus on tehtävä painehäviömittauksena 5.3.4.1 tai 5.3.4.2 kohdan mukaisissa olosuhteissa. Varapakojärjestelmällä mitattu arvo ei saa ylittää alkuperäisellä pakojärjestelmällä mitattua arvoa enempää kuin 25 % jäljempänä tarkoitetuissa olosuhteissa.5.3.4 Testausmenetelmä5.3.4.1 Moottorin testausmenetelmäMittaus on suoritettava dynamometriin asennetulla, 2.3.4 kohdassa tarkoitetulla moottorilla.Penkki on säädettävä siten, että täydellä kaasulla saavutetaan moottorin suurinta nimellistehoa vastaava kierrosnopeus (S).Vastapainemittauksia varten manometri on sijoitettava kuvien 1, 2 ja 3 osoittamille etäisyyksille pakosarjasta.5.3.4.2 Ajoneuvon testausmenetelmäMittaukset on suoritettava 2.3.3 kohdassa tarkoitetulla ajoneuvolla.Testi on suoritettava:- joko tiellä tai- rulladynamometrissä.Moottoria on kuormitettava siten, että täydellä kaasulla saavutetaan moottorin suurinta nimellistehoa vastaava kierrosnopeus (S).Vastapainemittauksia varten manometri on sijoitettava kuvien 1, 2 ja 3 osoittamille etäisyyksille pakosarjasta.5.4 Kuitumaisilla materiaaleilla täytettyjä pakojärjestelmiä tai niiden osia koskevat lisämääräyksetKuitumaisia materiaaleja ei saa käyttää varapakojärjestelmien tai niiden osien valmistuksessa ellei tarpeellisiin toimenpiteisiin suunnittelu- ja tuotantovaiheessa ole ryhdytty, jotta voidaan varmistua liitteessä I olevassa 5.2.2.1 kohdassa vahvistettujen raja-arvojen tehokkuuden tason saavuttamisesta.Tällaisen äänenvaimennusjärjestelmän katsotaan olevan liikennekelpoinen, jos kuitumaiset materiaalit eivät ole yhteydessä pakokaasuihin tai jos kuitumaisten materiaalien poistamisen jälkeen melutaso on 5.2.1 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukainen, kun pakojärjestelmä testataan liitteessä I olevassa 5.2.2 ja 5.2.3 kohdassa esitettyjen menetelmien mukaisesti.Jos tämä ehto ei täyty, on koko pakojärjestelmää säädettävä. Tämä on tehtävä yhdellä kolmesta liitteessä I olevassa 5.3.1.1, 5.3.1.2 ja 5.3.1.3 kohdassa esitetyllä menetelmällä.Säätämisen jälkeen melutaso on tarkastettava 5.2.1 kohdan mukaisesti.Kun 5.2.1.2 kohdassa esitettyä menettelyä käytetään, ETY-tyyppihyväksynnän hakija voi pyytää alkuperäisen pakojärjestelmän säätämistä tai jättää tarkastettavaksi tyhjennetty pakojärjestelmä.6. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS6.1 Tämän direktiivin mukaisella ETY-tyyppihyväksyntänumerolla varustetun pakojärjestelmän tai sen osan on vastattava hyväksyttyä pakojärjestelmää ja täytettävä 5 kohdan vaatimukset.6.2 Edellä 6.1 kohdassa vaaditun vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseksi ETY-tyyppihyväksyntänumerolla varustettu pakojärjestelmä tai sen osa on otettava suoraan tuotantolinjasta. Tuotannon voidaan katsoa olevan tämän direktiivin vaatimusten mukainen, jos 5.2 kohdan mukaisesti mitatut melutasot eivät ylitä ETY-tyyppihyväksyntätestien aikana suoritettuja mittauksia samantyyppisellä pakojärjestelmällä tai osalla enempää kuin 1 dB(A).>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>(1) B = Belgia, D = Saksan liittotasavalta, DK = Tanska, F = Ranska, GR = Kreikka, I = Italia, IRL = Irlanti, L = Luxemburg, NL = Alankomaat, UK = Yhdistynyt kuningaskunta.LIITE III>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE IV>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>