Avis juridique important

|

32001L0112

Neuvoston direktiivi 2001/112/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2001, elintarvikkeena käytettävistä hedelmätäysmehuista ja tietyistä vastaavista valmisteista

Virallinen lehti nro L 010 , 12/01/2002 s. 0058 - 0066

Neuvoston direktiivi 2001/112/EY,annettu 20 päivänä joulukuuta 2001,elintarvikkeena käytettävistä hedelmätäysmehuista ja tietyistä vastaavista valmisteistaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo seuraavaa:(1) Elintarvikealan tiettyjä alakohtaisia direktiivejä olisi yksinkertaistettava siten, että Eurooppa-neuvoston 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1992 Edinburghissa tekemien ja Eurooppa-neuvoston 10 ja 11 päivänä joulukuuta 1993 Brysselissä vahvistamien päätelmien mukaisesti huomioon otettaisiin ainoastaan ne olennaiset vaatimukset, jotka mainituissa direktiiveissä tarkoitettujen valmisteiden on täytettävä, jotta ne voisivat vapaasti liikkua sisämarkkinoilla.(2) Hedelmämehuista ja tietyistä vastaavista valmisteista 21 päivänä syyskuuta 1993 annetun direktiivin 93/77/ETY(4) tavoitteena oli kodifioida samasta aiheesta annetun direktiivin 75/726/ETY(5) säännökset.(3) Direktiivejä 75/726/ETY ja 93/77/ETY perusteltiin sillä, että elintarvikkeina käytettäviä hedelmätäysmehuja ja nektareita koskevien kansallisten lainsäädäntöjen erot voivat luoda vilpillisiä kilpailuolosuhteita, jotka johtaisivat todennäköisesti kuluttajia harhaan ja näin vaikuttaisivat suoraan yhteismarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan.(4) Mainituissa direktiiveissä on sen vuoksi vahvistettu kyseisten tuotteiden koostumusta, niille varattujen nimitysten käyttöä, valmistustietoja sekä merkintöjä koskevat yhteiset säännöt niiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi yhteisössä.(5) Selvyyden vuoksi direktiivi 93/77/ETY olisi laadittava uudelleen, jotta hedelmätäysmehujen ja tiettyjen vastaavien valmisteiden valmistuksen ja kaupan pitämisen edellytyksiä koskevat säännöt saataisiin ymmärrettävämmiksi.(6) Myös direktiivi 93/77/ETY olisi saatettava yhdenmukaiseksi yhteisön yleisen, elintarvikkeisiin sovellettavan ja erityisesti merkintöjä, väriaineita, makeutusaineita ja muita sallittuja lisäaineita koskevan lainsäädännön kanssa.(7) Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2000/13/EY(6) ja erityisesti sen 7 artiklan 2 ja 5 kohtaa olisi sovellettava tietyin edellytyksin. Olisi selvästi merkittävä, milloin tuote on sekoitus hedelmätäysmehua ja hedelmätäysmehutiivistettä, ja hedelmänektarin osalta, milloin se on kokonaan tai osittain valmistettu tiivistetystä tuotteesta. Merkinnöissä esitettävässä ainesluettelossa on maininta sekä käytetyistä hedelmätäysmehuista että hedelmätäysmehutiivisteistä.(8) Jollei elintarvikkeiden ravintoarvomerkinnöistä 24 päivänä syyskuuta 1990 annetusta neuvoston direktiivistä 90/496/ETY(7) muuta johdu, vitamiinien lisääminen tässä direktiivissä määriteltyihin tuotteisiin on sallittu joissakin jäsenvaltioissa. Tätä mahdollisuutta ei kuitenkaan ole tarkoitus laajentaa koskemaan koko yhteisöä. Näin ollen jäsenvaltiot voivat sallia tai kieltää vitamiinien sekä kivennäisaineiden lisäämisen valmistusvaiheen osana. Tuotteiden vapaan liikkuvuuden periaate yhteisössä olisi joka tapauksessa varmistettava perustamissopimuksen sääntöjen ja periaatteiden mukaisesti.(9) Koska perustamissopimuksen 5 artiklassa määrättyjä toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen ei tavoitetta vahvistaa yhteiset määritelmät ja säännöt kyseisille valmisteille sekä saattaa säännökset yhteisön yleisen elintarvikelainsäädännön mukaisiksi, voida riittävästi saavuttaa jäsenvaltioiden tasolla, se on direktiivin luonteen vuoksi paremmin saavutettavissa yhteisön tasolla. Tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.(10) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(8) mukaisesti.(11) Jottei luotaisi vapaata liikkuvuutta vaikeuttavia uusia esteitä, jäsenvaltioiden olisi pitäydyttävä antamasta kyseisten tuotteiden osalta sellaisia kansallisia säännöksiä, joista tässä direktiivissä ei säädetä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTätä direktiiviä sovelletaan liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin.2 artiklaJäsenvaltiot voivat sallia vitamiinien ja kivennäisaineiden lisäämisen liitteessä I olevassa I osassa määriteltyihin tuotteisiin, jollei direktiivistä 90/496/ETY muuta johdu.3 artiklaDirektiiviä 2000/13/EY sovelletaan liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin, jollei seuraavista edellytyksistä muuta johdu:1) a) Liitteessä I lueteltuja tuotenimityksiä saa käyttää vain siinä tarkoitetuista tuotteista, ja niitä on käytettävä kaupankäynnissä osoittamaan näitä tuotteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toisen alakohdan soveltamista.b) Edellä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tuotenimitysten vaihtoehtona liitteessä III esitetään luettelo erityisnimityksistä. Näitä erityisnimityksiä voidaan käyttää liitteessä III mainituissa kielissä ja siinä vahvistetuin edellytyksin.2) Jos tuote koostuu yhdestä ainoasta hedelmälajista, ilmaisu "hedelmä" on korvattava kyseisen hedelmän nimellä.3) Kahdesta tai useammasta hedelmälajista valmistettujen tuotteiden nimityksiä on täydennettävä luettelolla käytetyistä hedelmälajeista niiden tilavuusmäärien mukaisessa alenevassa järjestyksessä, lukuun ottamatta sitruunatäysmehua, jos sitä käytetään liitteessä I olevan II osan 1 kohdassa määrätyin edellytyksin. Tuotteissa, jotka on valmistettu kolmesta tai useammasta hedelmälajista, voidaan merkintä valmistuksessa käytetyistä hedelmistä kuitenkin korvata maininnalla "useita hedelmälajeja", vastaavalla maininnalla tai ilmoittamalla valmistuksessa käytettyjen hedelmälajien lukumäärä.4) Sellaisten hedelmätäysmehujen, jotka on makeutettu lisäämällä sokereita, myyntinimityksessä on oltava maininta "makeutettu" tai "lisätty sokeria" sekä ilmoitus lisätyn sokerin enimmäismäärästä kuiva-aineena laskettuna ja grammoina litraa kohden ilmaistuna.5) Jos liitteessä I olevassa I osassa määriteltyjä tuotteita ennastettaessa käytetään vain tätä varten välttämättömiä aineita, ei tätä varten käytettyjä ainesosia tarvitse luetella merkinnöissä.Liitteessä II määriteltyjen hedelmälihan ja -solujen lisäämisestä hedelmätäysmehuun on mainittava merkinnöissä.6) Hedelmätäysmehun ja hedelmätäysmehutiivisteen sekoituksien sekä kokonaan tai osittain yhdestä tai useammasta tiivistetuotteesta valmistetun hedelmänektarin osalta merkinnöissä on oltava tarvittaessa joko sanat "tehty tiivisteestä/tiivisteistä" tai "tehty osittain tiivisteestä/tiivisteistä", sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2000/13/EY 7 artiklan 2 ja 5 kohdan soveltamista. Tämän maininnan on oltava taustasta hyvin selvästi erottuvin kirjaimin tuotteen nimityksen vieressä.7) Hedelmänektareiden merkinnöissä on ilmoitettava hedelmätäysmehun, hedelmäsoseen tai näiden ainesosien seoksen vähimmäispitoisuus sanoin "hedelmäpitoisuus: vähintään ... prosenttia". Tämän maininnan on esiinnyttävä valmisteen nimityksen kanssa samassa näkökentässä.4 artiklaLiitteessä I olevan I osan 2 kohdassa tarkoitetun hedelmätäysmehutiivisteen, jota ei ole tarkoitus toimittaa lopulliselle kuluttajalle, merkinnöissä on oltava maininta sokerien tai sitruunamehun tai happamuuden säätöaineiden lisäämisestä sekä maininta lisätyistä määristä siten, kuin elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista 20 päivänä helmikuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/2/EY(9) on sallittu. Tämä maininta on merkittävä joko pakkaukseen, pakkaukseen kiinnitettyyn etikettiin tai mukana seuraavaan asiakirjaan.5 artiklaJäsenvaltiot eivät saa antaa liitteessä I määriteltyjä tuotteita koskevia sellaisia kansallisia säännöksiä, joista ei ole säädetty tässä direktiivissä.6 artiklaLiitteessä I olevassa I osassa määriteltyjen tuotteiden valmistukseen voidaan käyttää ainoastaan liitteessä I olevassa II osassa lueteltuja käsittelyjä ja aineita sekä liitteen II mukaisia raaka-aineita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 89/107/ETY soveltamista(10). Lisäksi hedelmänektareiden on vastattava liitteen IV säännöksiä.7 artiklaTämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista, jäljempänä mainittuja seikkoja koskevista toimenpiteistä päätetään 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen:- tämän direktiivin yhdenmukaistaminen yhteisön yleisen elintarvikelainsäädännön kanssa;- mukautukset tekniseen kehitykseen.8 artikla1. Komissiota avustaa päätöksen 69/414/ETY 1 artiklassa perustettu pysyvä elintarvikekomitea, jäljempänä "komitea".2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.9 artiklaKumotaan direktiivi 93/77/ETY 12 päivästä heinäkuuta 2003.Viittauksia kumottuun direktiiviin 93/77/EY pidetään viittauksina tähän direktiiviin.10 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 12 heinäkuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näitä säädöksiä on sovellettava siten, että:- sallitaan 12 heinäkuuta 2003 lukien liitteessä I määriteltyjen tuotteiden kaupan pitäminen, jos ne ovat tässä direktiivissä säädettyjen määritelmien ja sääntöjen mukaisia,- kielletään 12 heinäkuuta 2004 lukien niiden tuotteiden kaupan pitäminen, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia.Kuitenkin tuotteiden, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, mutta jotka on ennen 12 heinäkuuta 2004 varustettu merkinnöin direktiivin 93/77/ETY mukaisesti, kaupan pitäminen sallitaan varastojen loppumiseen asti.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.11 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.12 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2001.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaC. Picqué(1) EYVL C 231, 9.8.1996, s. 14.(2) EYVL C 279, 1.10.1999, s. 92.(3) EYVL C 56, 24.2.1997, s. 20.(4) EYVL L 244, 30.9.1993, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.(5) EYVL L 311, 1.12.1975, s. 40.(6) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29.(7) EYVL L 276, 6.10.1990, s. 40.(8) EYVL L 184, 7.7.1999, s. 23.(9) EYVL L 61, 18.3.1995, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/72/EY (EYVL L 295, 4.11.1998, s. 18).(10) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/34/EY (EYVL L 237, 10.9.1994, s. 1).LIITE ITUOTENIMITYKSET, TUOTTEIDEN MÄÄRITELMÄT JA OMINAISPIIRTEETI MÄÄRITELMÄT1. a) HedelmätäysmehuKäymiskykyinen mutta ei käynyt tuote, joka on saatu sekoittamalla terveitä ja kypsiä, tuoreita tai kylmäsäilytettyjä yhden tai useamman lajin hedelmiä, ja jonka väri, aromi ja maku ovat tunnusomaisia kyseisen hedelmän tai kyseisten hedelmien täysmehulle. Valmistuksen aikana mehusta eristetty aromi, hedelmäliha ja -solut voidaan palauttaa samaan mehuun.Sitrushedelmien täysmehun tulee olla hedelmän sisäosista. Limettitäysmehu voidaan kuitenkin valmistaa koko hedelmästä sopivalla valmistusmenetelmällä, jossa käytetään hedelmän ulkoisesta osasta olevia ainesosia mahdollisimman vähän.b) HedelmätäysmehutiivisteTuote, joka on tehty hedelmätäysmehutiivisteestä palauttamalla vesi, joka on mehusta uutettu tiivistämisen yhteydessä, sekä palauttamalla mehusta kadonneet aromit sekä tarvittaessa hedelmäliha ja -solut, jotka on otettu talteen valmistettaessa kyseistä hedelmätäysmehua tai saman lajin hedelmien täysmehua. Vedellä, joka lisätään, on oltava erityisesti kemialliselta, mikrobiologiselta ja organoleptiselta kannalta asianmukaiset ominaispiirteet, joilla varmistetaan täysmehulle olennaiset ominaisuudet.Näin saadulla tuotteella on oltava vähintään vastaavat organoleptiset ja analyyttiset ominaisuudet kuin keskivertotäysmehulla, joka on saatu samanlaisista hedelmistä a alakohdassa tarkoitetulla tavalla.2. HedelmätäysmehutiivisteTuote, joka on saatu yhden tai useamman lajin hedelmien täysmehusta poistamalla fysikaalisin keinoin tietty osa vedestä. Jos tuote on tarkoitettu suoraan kulutukseen, poiston on oltava vähintään 50 prosenttia.3. Dehydratoitu hedelmätäysmehu, jauheenaTuote, joka on saatu yhden tai useamman lajin hedelmien täysmehusta poistamalla fysikaalisin keinoin vesi lähes kokonaan.4. Hedelmänektaria) Käymiskykyinen mutta ei käynyt tuote, joka on saatu lisäämällä vettä ja sokereita ja/tai hunajaa 1, 2 ja 3 kohdassa määriteltyihin tuotteisiin, hedelmäsoseeseen tai näiden tuotteiden seokseen, ja joka on lisäksi liitteen IV vaatimusten mukainen.Sokereita ja/tai hunajaa saa lisätä enintään 20 prosenttia lopullisen tuotteen kokonaispainosta.Jos hedelmänektareita valmistetaan sokeria lisäämättä tai vähäenergisiksi tuotteiksi, sokerit voidaan korvata kokonaan tai osittain makeutusaineilla elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista 30 päivänä kesäkuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/35/EY(1) mukaisesti.b) Edellä a alakohdassa säädetystä poiketen liitteessä IV olevassa II ja III osassa lueteltuja hedelmiä sekä aprikoosia voidaan käyttää yksinään tai toisiinsa sekoitettuina nektareiden valmistukseen lisäämättä niihin sokeria, hunajaa ja/tai makeutusaineita.II SALLITUT AINESOSAT, KÄSITTELYT JA AINEET1. Sallitut ainesosat- Edellä 2 kohdan mukaisesti voidaan vitamiinien ja mineraalien lisääminen sallia I osassa määriteltyihin tuotteisiin, jollei direktiivistä 90/496/ETY muuta johdu.- Edellä I osan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyyn hedelmätäysmehuun palautettavien aromien, hedelmälihan ja -solujen on oltava samoja, jotka mehusta on erotettu valmistuksen aikana, mutta sitä vastoin I osan 1 kohdan b alakohdassa määriteltyyn hedelmätäysmehuun voidaan palauttaa aromeja, hedelmälihaa ja -soluja, jotka ovat peräisin samanlaatuisesta täysmehusta.Ainoastaan rypäletäysmehuihin voidaan palauttaa viinihapon suolojen kivennäisaineita.- Edellä I osan 1, 2 ja 3 kohdassa määriteltyihin muihin tuotteisiin kuin päärynä- ja rypäletäysmehuun saa lisätä sokereita seuraavasti:- happoisuuden korjaamiseksi saa kuiva-aineena ilmaistu lisättyjen sokereiden määrä olla enintään 15 grammaa mehulitraa kohden;- makeutustarkoituksessa saa kuiva-aineena ilmaistu lisättyjen sokereiden määrä olla enintään 150 grammaa mehulitraa kohden;edellyttäen, että happoisuuden korjaamiseksi tai makeutustarkoituksessa lisätyn sokerin määrä on enintään 150 grammaa litraa kohden;- edellä I osan 1, 2, 3 ja 4 kohdassa määriteltyihin tuotteisiin saa happoisuuden korjaamiseksi lisätä sitruunatäysmehua ja/tai sitruunamehutiivistettä enintään 3 grammaa mehulitraa kohden vedettömänä sitruunahappona ilmaistuna;- hiilidioksidi sallitaan ainesosana.Hedelmätäysmehuun ei saa lisätä samanaikaisesti sekä sokereita että tiivistetyssä tai tiivistämättömässä muodossa olevaa sitruunatäysmehua taikka happamuudensäätöaineita siten kuin direktiivissä 95/2/EY on sallittu.2. Sallitut käsittelyt ja aineet- mekaaniset uuttamismenetelmät;- tavalliset fysikaaliset menetelmät, mukaan lukien muiden hedelmien kuin viinirypäleiden syötävien osien in-line -uutto vedellä (diffuusio) hedelmätäysmehutiivisteiden valmistamiseksi edellyttäen, että näin saadut hedelmätäysmehutiivisteet ovat I osan 1 kohdan mukaisia. Tiettyjen menetelmien ja käsittelyjen käyttöä voidaan rajoittaa tai se voidaan kieltää 8 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen;- rypäletäysmehujen osalta, jos rypäleet on käsitelty rikkidioksidilla, sallitaan rikkidioksidin poisto fysikaalisilla menetelmillä, jos lopputuotteen SO2:n kokonaispitoisuus on enintään 10 mg/l;- pektolyyttiset entsyymit;- proteolyyttiset entsyymit;- amylolyyttiset entsyymit;- syötävä gelatiini;- tanniinit;- bentoniitti;- silikageeli;- puuhiili;- kemiallisesti inertit suodatuksen apuaineet ja saostusaineet (esimerkiksi perliitti, pesty diatomiitti, selluloosa, liukenematon polyamidi, polyvinyylipolypyrolidoni, polystyreeni), jotka ovat elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia materiaaleja koskevien yhteisön direktiivien mukaisia;- kemiallisesti inertit adsorption apuaineet, jotka ovat elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia materiaaleja koskevien yhteisön direktiivien mukaisia ja joita käytetään sitrusmehun limonoidi- ja naringiinipitoisuuden vähentämiseksi muuttamatta merkittävästi limonoidiglukosiideja, happoja, sokereita (mukaan lukien oligosakkaridit) tai mineraalisisältöä.(1) EYVL L 237, 10.9.1994, s. 3, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/83/EY (EYVL L 48, 19.2.1997, s. 16).LIITE IIRAAKA-AINEIDEN MÄÄRITELMÄTTässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä:1) HedelmäKaikki hedelmät. Tässä direktiivissä tomaattia ei pidetä hedelmänä.2) HedelmäsoseKäymiskykyinen mutta ei käynyt tuote, joka on saatu pusertamalla syötävät osat kokonaisesta tai kuoritusta hedelmästä poistamatta siitä mehua.3) HedelmäsosetiivisteTuote, joka on saatu hedelmäsoseesta poistamalla fysikaalisin keinoin tietty osa sen sisältämästä vedestä.4) SokeritValmistettaessaa) hedelmänektareita:- tietyistä elintarvikkeina käytettävistä sokereista 20 päivänä joulukuuta 2001 annetussa neuvoston direktiivissä 2001/111/EY(1) määritellyt sokerit,- fruktoosisiirappi,- hedelmistä saadut sokerit,b) täysmehuja tiivisteestä:- direktiivissä 2001/111/EY määritellyt sokerit,- fruktoosisiirappi,c) hedelmätäysmehuja: b alakohdassa luetellut sokerit, jotka sisältävät alle 2 prosenttia vettä.5) HunajaHunajasta 20 päivänä joulukuuta 2001 annetussa neuvoston direktiivissä 2001/110/EY(2) määritelty tuote.6) Hedelmäliha ja -solutTuotteet, jotka on saatu saman lajin hedelmien syötävistä osista poistamatta niistä mehua. Sitrushedelmien osalta hedelmäliha ja -solut tarkoittavat lisäksi hedelmän sisäosissa olevia mehua sisältäviä lohkoja.(1) Ks. tämän virallisen lehden sivu 53.(2) Ks. tämän virallisen lehden sivu 47.LIITE IIITIETTYJEN LIITTEESSÄ I LUETELTUJEN TUOTTEIDEN ERITYISNIMITYKSETa) "Vruchtendrank" hedelmänektareille;b) "Süßmost"Nimitystä "Süßmost" voidaan käyttää ainoastaan "Fruchtsaft"- ja "Fruchtnektar" -nimitysten yhteydessä,- hedelmänektareille, jotka on valmistettu yksinomaan sellaisista hedelmätäysmehuista, hedelmätäysmehutiivisteistä tai näiden valmisteiden seoksesta, jotka eivät sovellu sellaisenaan nautittaviksi korkean luontaisen happoisuutensa takia,- hedelmätäysmehuille, jotka on saatu päärynöistä ja joihin on tarvittaessa lisätty omenaa mutta ei sokeria;c) "succo e polpa" tai "sumo e polpa" hedelmänektareille, jotka on saatu yksinomaan hedelmäsoseesta ja/tai hedelmäsosetiivisteestä;d) "æblemost" omenatäysmehulle, jossa ei ole lisättyä sokeria;e) - "sur... saft" yhdessä käytetyn hedelmän (tanskankielisen) nimen kanssa täysmehuille, joissa ei ole lisättyjä sokereita ja jotka on saatu mustaherukoista, kirsikoista, punaherukoista, valkoherukoista, vadelmista, mansikoista tai seljanmarjoista,- "sød... saft" tai "sødet... saft" yhdessä käytetyn hedelmän (tanskankielisen) nimen kanssa mainitusta hedelmästä saataville täysmehuille, johon on lisätty sokeria yli 200 grammaa litraa kohden;f) "äpplemust" omenatäysmehulle, jossa ei ole lisättyä sokeria;g) "mosto" rypäletäysmehun synonyyminä.LIITE IVHEDELMÄNEKTAREITA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31999L0004

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/4/EY, annettu 22 päivänä helmikuuta 1999, kahviuutteista ja sikuriuutteista

Virallinen lehti nro L 066 , 13/03/1999 s. 0026 - 0029

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/4/EY,annettu 22 päivänä helmikuuta 1999,kahviuutteista ja sikuriuutteista EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3) sovittelukomitean 8 päivänä joulukuuta 1998 hyväksymän yhteisen ehdotuksen perusteella,sekä katsovat, ettäelintarvikealan tiettyjä vertikaalisia direktiivejä olisi yksinkertaistettava siten, että Eurooppa-neuvoston 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1992 Edinburghissa tekemien päätelmien ja Eurooppa-neuvoston 10 ja 11 päivänä joulukuuta 1993 Brysselissä vahvistamien päätelmien mukaisesti huomioon otettaisiin ainoastaan ne olennaiset vaatimukset, jotka mainituissa direktiiveissä tarkoitettujen valmisteiden on täytettävä, jotta ne voivat vapaasti liikkua sisämarkkinoilla,kahviuutteita ja sikuriuutteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1977 annettua neuvoston direktiiviä 77/436/ETY (4) perusteltiin sillä, että kahviuutteita ja sikuriuutteita koskevassa jäsenvaltioiden lainsäädännössä olevat erot voivat luoda vilpillisiä kilpailuolosuhteita ja johtaa kuluttajia harhaan ja näin vaikuttaa suoraan yhteismarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan,edellä mainitun direktiivin tavoitteena on tämän vuoksi ollut määritellä kahviuutteet ja sikuriuutteet, määrittää niiden valmistuksen aikana niihin lisättävät aineet, määrätä yhteiset säännöt niiden pakkaamisen sekä merkitsemisen osalta ja täsmentää millä edellytyksin erityisnimityksiä voidaan käyttää tietyistä valmisteista, jotta varmistettaisiin niiden vapaa liikkuvuus yhteisössä,direktiivi 77/436/ETY on mukautettava yhteisön yleiseen kaikkiin elintarvikkeisiin sovellettavaan lainsäädäntöön, erityisesti siihen, joka koskee merkitsemistä ja analyysimenetelmiä,komissio suunnittelee ehdottavansa mahdollisimman pian ja joka tapauksessa 1 päivään heinäkuuta 2000 mennessä, että direktiviin 80/232/ETY (5) sisällytetään tässä direktiivissä määritettyjä tuotteita koskevien nimellispainojen valikoima,kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetulla neuvoston direktiivillä 79/112/ETY (6) vahvistettuja yleisiä sääntöjä elintarvikkeiden merkinnöistä on sovellettava tietyin edellytyksin,suhteellisuusperiaatetta noudattaen tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on perustamissopimuksen 3 b artiklan kolmannen kohdan määräysten mukaisesti tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi,päätöksellä 69/414/ETY (7) perustettu pysyvä elintarvikekomitea avustaa komissiota tämän direktiivin mukauttamisessa yhteisön yleisiin elintarvikkeita koskeviin säännöksiin, javapaata liikkuvuutta vaikeuttavien uusien esteiden välttämiseksi jäsenvaltioiden ei olisi annettava tässä direktiivissä tarkoitetuista valmisteista kansallisia säännöksiä, joista ei ole säädetty tässä direktiivissä,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan kahviuutteisiin ja sikuriuutteisiin, sellaisina kuin ne ovat määriteltyinä liitteessä.Tätä direktiiviä ei sovelleta valmisteeseen "café torrefacto soluble".2 artikla Direktiiviä 79/112/ETY sovelletaan liitteessä määriteltyihin valmisteisiin seuraavin edellytyksin:a) Liitteessä mainitut valmisteen nimitykset varataan ainoastaan liitteessä tarkoitetuille tuotteille ja niitä on käytettävä kaupassa niiden määrittämiseksi. Nimityksiä täydennetään tarvittaessa sanoilla:- "tahna" tai "tahnamainen" tai- "neste" tai "nestemäinen".Valmisteen nimityksiä voidaan kuitenkin täydentää ilmaisulla "tiiviste":- liitteessä olevan 1 kohdan c alakohdassa määritellyssä valmisteessa, jos kahvipohjaisen kuiva-aineen pitoisuus on yli 25 prosenttia painosta,- liitteessä olevan 2 kohdan c alakohdassa määritellyssä valmisteessa, jos sikuripohjaisen kuiva-aineen pitoisuus on yli 45 prosenttia painosta.b) Merkinnöissä on oltava maininta "kofeiiniton" niissä liitteessä olevassa 1 kohdassa tarkoitetuissa valmisteissa, joiden vedettömän kofeiinin pitoisuus on enintään 0,3 painoprosenttia kahvipohjaisesta kuiva-aineesta. Kyseisen maininnan on oltava myyntinimityksen välittömässä läheisyydessä.c) Liitteessä olevan 1 kohdan c alakohdassa ja 2 kohdan c alakohdassa määriteltyjen valmisteiden merkinnöissä on oltava maininnat "käytetty. . .", "säilötty. . .", "lisätty. . .", tai "paahdettu. . .", joiden jäljessä on käytetyn sokerityypin nimi/käytettyjen sokerityyppien nimet.Näiden mainintojen on oltava havaittavissa yhdessä myyntinimityksen kanssa.d) Merkinnöissä on mainittava liitteessä olevan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen valmisteiden osalta kahvipohjaisen kuiva-aineen vähimmäispitoisuus ja liitteessä olevan 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen valmisteiden osalta sikuripohjaisen kuiva-aineen vähimmäispitoisuus. Nämä pitoisuudet ilmaistaan painoprosentteina valmiista tuotteesta.3 artikla Jäsenvaltiot eivät saa antaa liitteessä määriteltyjä valmisteita koskevia kansallisia säännöksiä, joista ei ole säädetty tässä direktiivissä.4 artikla Tämän direktiivin mukauttamisesta yhteisön yleiseen elintarvikelainsäädäntöön päätetään 5 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.5 artikla 1. Komissiota avustaa pysyvä elintarvikekomitea, jäljempänä "komitea", joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.6 artikla Kumotaan direktiivi 77/436/ETY 13 päivästä syyskuuta 2000 alkaen.Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.7 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 13 päivänä syyskuuta 2000. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näin muutettua lainsäädäntöä on sovellettava siten, että:- sallitaan liitteessä määriteltyjen valmisteiden kaupan pitäminen, jos ne ovat tässä direktiivissä säädettyjen määritelmien ja sääntöjen mukaisia, 13 päivästä syyskuuta 2000 alkaen,- kielletään 13 päivästä syyskuuta 2001 alkaen niiden tuotteiden kaupan pitäminen, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia. Kuitenkin tuotteiden, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, ja jotka on varustettu merkinnöin ennen 13 päivää syyskuuta 2001 direktiivin 77/436/ETY mukaisesti, kaupan pitäminen sallitaaan varastojen loppumiseen asti.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.8 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.9 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä helmikuuta 1999.Euroopan parlamentin puolestaJ. M. GIL-ROBLESPuhemiesNeuvoston puolestaK.-H. FUNKEPuheenjohtaja(1) EYVL C 231, 9.8.1996, s. 24(2) EYVL C 56, 24.2.1997, s. 20(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 23. lokakuuta 1997 (EYVL C 339, 10.11.1997, s. 129), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 30. huhtikuuta 1998 (EYVL C 204, 30.6.1998, s. 25) ja Euroopan parlamentin päätös tehty 16. syyskuuta 1998 (EYVL C 313, 12.10.1998, s. 90). Neuvoston päätös tehty 25. tammikuuta 1999. Euroopan parlamentin päätös tehty 11. helmikuuta 1999.(4) EYVL L 172, 12.7.1977, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1985 liittymisasiakirjalla.(5) EYVL L 51, 25.2.1980, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/356/ETY (EYVL L 192, 11.7.1987, s. 48).(6) EYVL L 33, 8.2.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/4/EY (EYVL L 43, 14.2.1997, s. 21).(7) EYVL L 291, 19.11.1969, s. 9LIITE VALMISTEIDEN NIMITYKSET, MÄÄRITELMÄT JA OMINAISPIIRTEET 1. "Kahviuute", "liukoinen kahviuute", "liukoinen kahvi" tai "pikakahvi" on tiivistevalmiste, joka on saatu paahdetuista kahvipavuista uuttamalla käyttämällä uuttamisaineena vain vettä ja jättämällä pois hydrolyysiprosessit, jotka sisältävät hapon tai emäksen lisäämisen. Sellaisten liukenemattomien aineiden lisäksi, joita on teknisesti mahdoton poistaa, ja kahvista saatujen liukenemattomien öljyjen lisäksi kahviuute saa sisältää ainoastaan kahvin liukenevia ja aromaattisia osia. Jäsenvaltiot varmistavat, että liukoisten kahvien sisältämien vapaiden hiilihydraattien pitoisuuksien ja hiilihydraattien kokonaispitoisuuksien määrittämiseen käytettävät menetelmät ovat elintarvikkeiden tarkastuksessa tarvittavien yhteisön näytteenottomenettelyjen ja analyysimenetelmien käyttöön ottamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/591/ETY (1) liitteessä olevan 1 ja 2 kohdan mukaisia ja että ne ovat validoituja tai standardoituja tai että ne validoidaan tai standardoidaan mahdollisimman pian.Kahvipohjaisen kuiva-aineen pitoisuuden on oltava:a) kahviuutteella vähintään 95 painoprosenttia;b) kahviuutetahnalla 70-85 painoprosenttia;c) nestemmäisellä kahviuutteella 15-55 painoprosenttia.Kiinteä tai tahnamainen kahviuute ei saa sisältää muita aineita kuin niitä, jotka on saatu kahvin uuttamisesta. Nestemäinen kahviuute voi sisältää syötäviä sokereita paahdettuina tai paahtamattomina enintään 12 prosenttia painosta.2. "Sikuriuute", "liukeneva sikuri" tai "pikasikuri" on tiivistevalmiste, joka on saatu uuttamalla paahdetusta sikurista käyttämällä vain vettä uuttamisaineena ja jättämällä pois hydrolyysiprosessit, jotka sisältävät hapon tai emäksen lisäämisen.Sikurilla tarkoitetaan Cichorium intybus L.:n, jota ei käytetä witloof-sikurin tuottamiseen, sopivalla tavalla puhdistettuja kuivattavaksi ja paahdettavaksi tarkoitettuja juuria, joita käytetään tavallisesti juomien valmistuksessa.Sikuripohjaisen kuiva-aineen pitoisuuden on oltava:a) kuivatulla sikuriuutteella vähintään 95 prosenttia painosta;b) sikuriuutetahnalla 70-85 prosenttia painosta;c) nestemäisellä sikuriuutteella 25-55 prosenttia painosta.Kiinteässä tai tahnamaisessa sikuriuutteessa aineita, joita ei ole saatu sikurista, saa olla enintään 1 prosentti painosta.Nestemäinen sikuriuute voi sisältää syötäviä sokereita paahdettuina tai paahtamattomina enintään 35 prosenttia painosta.(1) EYVL L 372, 31.12.1985, s. 50


Avis juridique important

|

32003L0074

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/74/EY, annettu 22 päivänä syyskuuta 2003, tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa annetun neuvoston direktiivin 96/22/EY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 262 , 14/10/2003 s. 0017 - 0021

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/74/EY,annettu 22 päivänä syyskuuta 2003,tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa annetun neuvoston direktiivin 96/22/EY muuttamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),kuultuaan alueiden komiteaa,noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3),sekä katsovat seuraavaa:(1) Neuvoston direktiivin 96/22/EY(4) 3 artiklan a alakohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot kieltävät muun muassa estrogeeni-, androgeeni- tai gestageenivaikutuksia omaavien aineiden antamisen tuotantoeläimille. Näiden aineiden antaminen tuotantoeläimille voidaan sallia ainoastaan hoito- tai jalostustarkoitukseen direktiivin 96/22/EY 4, 5 ja 7 artiklan säännösten mukaisesti.(2) Direktiivin 96/22/EY 11 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot kieltävät kolmansista maista sellaisten tuotanto- tai vesiviljelyeläinten tuonnin, joille on annettu kyseisen direktiivin 3 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja aineita tai valmisteita, paitsi jos kyseisiä aineita on annettu direktiivin 4, 5 ja 7 artiklan säännösten ja vaatimusten mukaisesti, sekä sellaisista eläimistä saatujen lihan tai tuotteiden tuonnin, joiden tuonti on kielletty.(3) Amerikan yhdysvallat ja Kanada saattoivat Maailman kauppajärjestön (WTO) selviteltäväksi riitatapauksen, jäljempänä "hormonitapaus"(5). Tapauksen yhteydessä WTO:n riitojenratkaisuelin antoi suosituksia 13 päivänä helmikuuta 1998. Selvitysmenettelyn tulosten ja näiden suositusten perusteella komissio käynnisti välittömästi täydentävän riskinarvioinnin terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskevan WTO:n sopimuksen (WTO-GATT 1994)(6) vaatimusten - siten kuin WTO:n valituselin tulkitsi niitä hormonitapauksessa - mukaisesti kuuden sellaisen hormonaalisen aineen osalta (17-beta-estradioli, testosteroni, progesteroni, trenboloniasetaatti, tseranoli ja melengestroliasetaatti), joiden käyttö eläinten kasvun edistämiseksi kielletään direktiivissä 96/22/EY.(4) Samaan aikaan komissio on käynnistänyt ja rahoittanut joukon erityisiä tieteellisiä tutkimuksia ja tutkimushankkeita näiden kuuden hormonin osalta, jotta niistä saataisiin mahdollisimman paljon sellaista tieteellistä tietoa, jonka edellä mainitut WTO:n paneelin tulkinnat ja tulokset sekä valituselimen raportit hormonitapauksessa osoittivat puuttuvan. Komissio on lisäksi osoittanut erityisiä pyyntöjä Amerikan yhdysvalloille, Kanadalle ja muille kolmansille maille, joissa näiden kuuden hormonin käyttö on sallittua eläinten kasvun edistämiseksi, ja julkaissut aineiston saamiseksi yleisen pyynnön(7), jossa pyydetään kaikkia asianomaisia, mukaan lukien teollisuus, toimittamaan komissiolle hallussaan olevia tuoreita asiaa koskevia tutkimustietoja otettaviksi huomioon täydentävässä riskinarvioinnissa.(5) Kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevä tiedekomitea (SCVPH) antoi komission pyynnöstä 30 päivänä huhtikuuta 1999 lausunnon, joka koskee naudanlihassa ja naudanlihatuotteissa esiintyvien hormonijäämien mahdollisten ihmisten terveydelle haitallisten vaikutusten arviointia. Lausunnon tärkeimmät johtopäätökset olivat, että ensiksikin hormonijäämien ja hormonien aineenvaihduntatuotteiden liiallisen saannin osalta ja hormonien luontaisten ominaisuuksien sekä epidemiologisen näytön perusteella on eri tasoisen näytön avulla osoitettu, että kyseisistä kuudesta arvioidusta hormonista aiheutuu kuluttajalle riski. Toiseksi näillä kuudella hormonilla voidaan olettaa olevan endokriinisia, kasvullisia, immunologisia, neurobiologisia, immunotoksisia, genotoksisia ja karsinogeenisia vaikutuksia ja eri riskiryhmistä ovat suurimmassa vaarassa alle murrosikäiset lapset, ja kolmanneksi, jos tarkastellaan hormonien luontaisia ominaisuuksia sekä epidemiologista näyttöä, yhdellekään näistä arvioidusta kuudesta hormonista ei voida vahvistaa kynnysarvoja eikä siten myöskään hyväksyttävää päiväsaantia, kun niitä annetaan nautaeläimille kasvun edistämiseksi.(6) SCVPH:n lausunnossa todetaan erityisesti 17-beta-estradiolin käytöstä kasvunedistäjänä, että on paljon siihen viittaavaa tuoretta tietoa, että ainetta on pidettävä täysin karsinogeenisena, koska se kykenee sekä aiheuttamaan kasvaimia että edistämään niiden kasvua, mutta että riskiä ei pystytä käytettävissä olevien tietojen perustella arvioimaan kvantitatiivisesti.(7) Muista viidestä hormonista (testosteroni, progesteroni, trenboloniasetaatti, tseranoli ja melengestroliasetaatti) SCVPH:n lausunnossa todetaan, että huolimatta yksittäisistä toksikologisista ja epidemiologisista tiedoista, jotka on otettu huomioon, nykyinen tietämys ei riitä kuluttajille aiheutuvan riskin kvantitatiiviseen arviointiin.(8) Sen jälkeen kun SCVPH antoi lausuntonsa 30 päivänä huhtikuuta 1999, Yhdistyneen kuningaskunnan eläinlääketieteellisten tuotteiden komitea (lokakuu 1999), EY:n eläinlääkekomitea (joulukuu 1999) ja FAO:n ja WHO:n yhteinen elintarvikelisäaineita käsittelevä asiantuntijakomitea (JECFA) (helmikuu 2000) ovat toimittaneet komissiolle tuoreempia tutkimustietoja joistakin näistä tarkastelun kohteena olevista kuudesta hormonista. EY:n eläinlääkekomitea huomautti erityisesti, että 17-beta-estradioli vaikuttaa syöpää aiheuttavasti vasta pitkän altistuksen jälkeen ja huomattavasti korkeammilla altistustasoilla kuin fysiologisen reaktion (estrogeeninen vaikutus) aikaansaaminen vaatii. Tämä viimeisin tutkimustieto toimitettiin SCVPH:lle, joka kävi sen läpi ja vahvisti 3 päivänä toukokuuta 2000 päätelmissään, ettei aineisto sisällä niin vakuuttavia tietoja ja perusteita, että se edellyttäisi tiedekomitean 30 päivänä huhtikuuta 1999 antaman lausunnon tarkistamista. SCVPH vahvisti 10 päivänä huhtikuuta 2002 antamassaan lausunnossa aiemman lausuntonsa pätevyyden tarkistettuaan sen uusimpien tieteellisten tietojen perustalta.(9) Erityisesti 17-beta-estradiolista todetaan, että sitä voidaan mahdollisesti käyttää kaikissa tuotantoeläimissä ja että jäämien saanti voi sen vuoksi olla erityisen merkittävää kaikissa väestöryhmissä ja erityisesti niissä herkissä väestöryhmissä, joilla riski on erityisen korkea. Ihmisten terveyden suojelemiseksi on tärkeää välttää tällaista saantia. Lisäksi edellä mainittujen aineiden rutiininomainen käyttö eläinten kasvun edistämiseksi johtaa todennäköisesti kyseisten aineiden pitoisuuksien kasvamiseen ympäristössä.(10) Riskinarvioinnin tulosten ja kaiken muun saatavissa olevan asiaa koskevan tiedon perusteella on tarpeen pitää edelleen voimassa direktiivissä 96/22/EY säädetty 17-beta-estradiolin pysyvä käyttökielto ja jatkaa toistaiseksi muiden viiden hormonin (testosteroni, progesteroni, trenboloniasetaatti, tseranoli ja melengestroliasetaatti) käyttökieltoa, jotta päästään sille suojelun tasolle, joka yhteisössä halutaan saavuttaa niiden riskien suhteen, joita erityisesti ihmisten terveydelle aiheutuu kyseisten hormonien rutiininomaisesta käytöstä kasvunedistäjinä ja sellaisessa lihassa olevien jäämien syömisestä, joka on peräisin eläimistä, joille kasvun edistämiseksi on annettu hormoneja. Lisäksi elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002(8) 7 artiklan mukaisesti näiden viiden hormonin kieltoa sovelletaan toistaiseksi, kunnes yhteisö saa käyttöönsä mistä tahansa lähteestä aiempaa täydellisempää tutkimustietoa, joka voi täyttää kyseisiä aineita koskevan tiedon nykytasossa olevat puutteet.(11) Tarvittaessa tiettyjen edellä mainittujen aineiden käyttö voidaan kuitenkin edelleen sallia hoito- tai jalostustarkoituksiin, sikäli kuin siitä ei todennäköisesti aiheudu vaaraa kansanterveydelle toimenpiteen luonteen ja rajoitetun keston, annettujen määrien vähäisyyden sekä direktiivissä 96/22/EY mahdollisten väärinkäytösten estämiseksi säädettyjen tiukkojen edellytysten noudattamisen takia.(12) Saatavilla olevien tietojen perusteella on kuitenkin aiheellista rajoittaa 17-beta-estradiolille altistumista ja sallia vain sellaiset toimenpiteet, joille ei ole olemassa toteuttamiskelpoisia tehokkaita vaihtoehtoja. Yleensä 17-beta-estradiolin käyttö hoito- tai jalostustarkoituksissa on useimmiten korvattavissa vaihtoehtoisilla hoitomuodoilla tai -strategioilla. Tutkimukset näyttävät kuitenkin osoittavan, että kaikissa jäsenvaltioissa ei nykyisin ole toteuttamiskelpoista tehokasta vaihtoehtoa eräiden tällä hetkellä sallittujen toimenpiteiden osalta. Jotta voidaan toteuttaa tarvittavat mukauttamistoimenpiteet ja erityisesti aikaansaada järjestelmä tarvittavien lääkevalmisteiden myyntilupien tai keskinäisen tunnustamisen osalta, on asianmukaista tietyn ajan kuluessa luopua vähitellen 17-beta-estradiolin käytöstä kiiman aikaansaamisessa eläimille. On myös asianmukaista säilyttää mahdollisuus sallia tiukoin ja varmistettavissa olevin edellytyksin, niin että estetään mahdollinen väärinkäyttö ja kohtuuttomat riskit kansanterveydelle, tämän lääkeaineen käyttö tietyissä tapauksissa, joissa eläinten terveydelle ja hyvinvoinnille on vakavia seurauksia (sikiöiden maseraatio tai muumioituminen sekä pyometra nautaeläimillä). Tietyn ajan kuluessa tätä mahdollisuutta on tarkasteltava uudelleen.(13) Direktiiviin 96/22/EY ehdotetut muutokset ovat tarpeen, jotta saavutetaan haluttu terveyden suojelun taso kyseisillä hormoneilla kasvun edistämiseksi käsiteltyjen tuotantoeläinten lihassa olevien jäämien suhteen noudattaen samalla asetuksen (EY) N:o 178/2002 mukaisia yleisiä elintarvikelain periaatteita ja yhteisön kansainvälisiä velvoitteita. Tekniset ja taloudelliset edellytykset huomioon ottaen tällä hetkellä ei myöskään ole muuta kohtuullisen helposti käytettävissä olevaa keinoa, joka rajoittaisi kauppaa merkittävästi vähemmän ja jolla voitaisiin yhtä tehokkaasti saavuttaa haluttu terveyden suojelun taso. Lisäksi tarvitaan pieniä muutoksia sanamuotoon, koska eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/82/EY(9) korvataan eräitä direktiivejä,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan neuvoston direktiivi 96/22/EY seuraavasti:1) Korvataan 2 ja 3 artikla seuraavasti:" 2 artiklaJäsenvaltioiden on kiellettäväa) liitteessä II olevassa luettelossa A lueteltujen aineiden saattaminen markkinoille niiden antamiseksi mille tahansa eläinlajeille;b) liitteessä II olevassa luettelossa B lueteltujen aineiden saattaminen markkinoille niiden antamiseksi eläimille, joiden liha ja tuotteet on tarkoitettu ihmisravinnoksi, muita kuin 4 artiklan 2 kohdassa ja 5 a artiklassa säädettyjä tarkoituksia varten.3 artiklaJäsenvaltioiden on kiellettävä liitteessä II lueteltujen aineiden osalta ja kiellettävä toistaiseksi liitteessä III lueteltujen aineiden osaltaa) näiden aineiden antaminen tuotanto- tai vesiviljelyeläimille millä tahansa tavalla;b) - a alakohdassa tarkoitettujen eläinten pito tilalla, paitsi jos ne ovat viranomaisten valvonnassa, ja- tuotantoeläinten saattaminen markkinoille tai niiden teurastaminen ihmisravinnoksi,jos kyseisissä eläimissä on liitteissä II ja III lueteltuja aineita tai niissä on todettu kyseisten aineiden läsnäolo, paitsi jos voidaan osoittaa, että kyseisiä eläimiä on hoidettu 4, 5 tai 5 a artiklan mukaisesti;c) sellaisten vesiviljelyeläinten, joille on annettu edellä mainittuja aineita, sekä näin käsitellyistä eläimistä peräisin olevien jalosteiden saattaminen markkinoille ihmisravintona käytettäväksi;d) b alakohdassa tarkoitettujen eläinten lihan saattaminen markkinoille;e) d alakohdassa tarkoitetun lihan jalostaminen."2) Poistetaan 4 artiklan 1 kohdasta ilmaisu "17-beta-estradiolia".3) Korvataan 5 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäinen virke seuraavasti:"Sen estämättä, mitä 3 artiklan a kohdassa säädetään, ja rajoittamatta 2 artiklan soveltamista, jäsenvaltiot voivat sallia eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/82/EY(10) mukaisesti sallittujen estrogeeni- (lukuun ottamatta 17-beta-estradiolia ja sen esterityyppisiä johdannaisia), androgeeni- tai gestageenivaikutusta omaavien eläinlääkkeiden antamisen tuotantoeläimille jalostustarkoitukseen."4) Lisätään seuraava artikla:" 5 a artikla1. Sen estämättä, mitä 3 artiklan a kohdassa säädetään, ja rajoittamatta 2 ja 11 a artiklan soveltamista, jäsenvaltiot voivat sallia, että tuotantoeläimille annetaan 17-beta-estradiolia tai sen esterityyppisiä johdannaisia sisältäviä eläinlääkkeitä seuraaviin tarkoituksiin:- maseroituneen tai muumioituneen sikiön hoito nautaeläimillä, tai- nautaeläinten pyometran hoitodirektiivin 2001/82/EY mukaisesti.2. Sen estämättä, mitä 3 artiklan a kohdassa säädetään, ja rajoittamatta 2 artiklan soveltamista, jäsenvaltiot voivat sallia, että tuotantoeläimille annetaan 17-beta-estradiolia tai sen esterityyppisiä johdannaisia sisältäviä eläinlääkkeitä kiiman aikaansaamiseksi nautaeläimille, hevosille, lampaille tai vuohille 14 päivään lokakuuta 2006 saakka direktiivin 2001/82/EY mukaisesti.3. Eläinlääkäri itse suorittaa hoitotoimenpiteen tuotantoeläimille, joiden on oltava selvästi merkittyjä. Toimenpiteestä vastaava eläinlääkäri kirjaa tämän toimenpiteen. Eläinlääkäri tallentaa ainakin seuraavat yksityiskohdat kirjanpitoon, joka voi olla direktiivin 2001/82/EY mukainen:- mitä valmisteita käytettiin,- mistä hoidosta on kyse,- päivämäärä, jolloin hoito tehtiin,- mitkä eläimet käsiteltiin,- varoajan päättymisaika.Tämä kirjanpito on esitettävä toimivaltaiselle viranomaiselle sen pyynnöstä.Tuotantoeläinten kasvattajien on kiellettyä pitää tiloillaan 17-beta-estradiolia tai sen esterityyppisiä johdannaisia sisältäviä eläinlääkkeitä."5) Korvataan 6 artiklan 1 kohta seuraavasti:"1. Hormonaalisten tuotteiden ja beta-agonistien, joiden antaminen tuotantoeläimille on sallittua 4, 5 tai 5 a artiklan mukaisesti, on täytettävä direktiivissä 2001/82/EY säädetyt vaatimukset."6) Korvataan 7 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:"1. Kaupankäyntiä varten jäsenvaltiot voivat sallia sellaisten siitoseläinten saattamisen markkinoille, joita käytetään siitokseen tai jotka ovat lisääntymiskautensa loppuvaiheessa ja joille on lisääntymiskautensa aikana annettu 4, 5 tai 5 a artiklassa tarkoitettua hoitoa, ja sallia tällaisista eläimistä saatujen lihojen leimaamisen yhteisön leimalla, jos 4, 5 ja 5 a artiklan edellytyksiä ja markkinoille laskemista koskevassa luvassa määrättyjä varoaikoja on noudatettu."7) Muutetaan 8 artikla seuraavasti:a) Korvataan 1 kohta seuraavasti:"1) edellä 2 ja 3 artiklassa tarkoitettujen aineiden hallussapito niiden tuonnin, valmistuksen, varastoinnin, jakelun, myynnin tai käytön aikana rajataan henkilöihin, joilla on kansallisen lainsäädännön mukaan siihen lupa direktiivin 2001/82/EY 68 artiklan mukaisesti;"b) Korvataan 2 kohdan a alakohdassa ilmaisu "2 artiklan mukaisesti kiellettyjen... aineiden tai tuotteiden" ilmaisulla "2 ja 3 artiklan mukaisesti kiellettyjen... aineiden".c) Korvataan 2 kohdan d alakohdassa ilmaisu "4 ja 5 artiklassa" ilmaisulla "4, 5 ja 5 a artiklassa."d) Alaviite (2) kumotaan ja alaviitteestä (3) tulee alaviite (2).8) Muutetaan 11 artiklan 2 kohdan a alakohta seuraavasti:a) Korvataan i alakohdassa ilmaisu "2 artiklan a alakohdassa" ilmaisulla "liitteessä II olevassa luettelossa A".b) Korvataan ii alakohta seuraavasti:"ii) joille on annettu liitteessä II olevassa luettelossa B ja liitteessä III tarkoitettuja aineita, paitsi jos kyseisiä aineita on annettu 4, 5, 5 a ja 7 artiklan säännösten ja vaatimusten mukaisesti ja on noudatettu kansainvälisissä suosituksissa hyväksyttyjä varoaikoja."9) Lisätään seuraava artikla:" 11 a artiklaKomissio esittää kahden vuoden kuluessa 14 päivästä lokakuuta 2003 selvityksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle vaihtoehtoisten eläinlääkkeiden saatavuudesta maseroituneen tai muumioituneen sikiön hoitoon nautaeläimillä tai nautaeläinten pyometran hoitoon sellaisten tilalle, jotka sisältävät 17-beta-estradiolia tai sen esterityyppisiä johdannaisia, ja esittää niille seuraavana vuonna tarvittavat ehdotukset kyseisten aineiden korvaamiseksi aikanaan.Lisäksi komissio hankkii lisätietoa liitteessä III luetelluista aineista ja ottaa huomioon tuoreet tieteelliset tiedot kaikissa eri lähteissä sekä tarkastelee säännöllisesti sovellettuja toimenpiteitä toimittaakseen tarvittavat ehdotukset hyvissä ajoin Euroopan parlamentille ja neuvostolle."10) Lisätään seuraava artikla:" 14 a artiklaPoiketen siitä, mitä 3 ja 5 a artiklassa säädetään, ja rajoittamatta 2 artiklan soveltamista, tuotantoeläimiä, joiden osalta voidaan todistaa, että 17-beta-estradiolia tai sen esterityyppisiä johdannaisia on annettu niille hoito- tai jalostustarkoituksiin ennen 14 päivää lokakuuta 2004, koskevat samat säännökset kuin 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti sallittuja aineita hoitokäytön osalta ja 5 artiklan mukaisesti sallittuja aineita jalostuskäytön osalta."11) Viittauksilla direktiiviin 81/851/ETY tai direktiiviin 81/852/ETY tarkoitetaan viittauksia direktiiviin 2001/82/EY.12) Direktiivin 96/22/EY liitteestä tulee liite I, ja lisätään liitteet II ja III, joiden teksti on tämän direktiivin liitteessä.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 14 päivänä lokakuuta 2004. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä syyskuuta 2003.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesP. CoxNeuvoston puolestaPuheenjohtajaR. Buttiglione(1) EYVL C 337 E, 28.11.2000, s. 163, ja EYVL C 180 E, 26.6.2001, s. 190.(2) EYVL C 14, 16.1.2001, s. 47.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 1. helmikuuta 2001 (EYVL C 267, 21.9.2001, s. 53), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 20. helmikuuta 2003 (EUVL C 90 E, 15.4.2003, s. 1), Euroopan parlamentin päätös, tehty 2. heinäkuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 22. heinäkuuta 2003.(4) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3.(5) WT/DS26/R/USA ja WT/DS48/R/CAN (paneelin raportit) sekä AB-1997-4 (valituselimen raportti).(6) EYVL L 336, 23.12.1994, s. 40.(7) EYVL C 56, 26.2.1999, s. 17.(8) EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1.(9) EYVL L 311, 28.11.2001, s. 1.(10) EYVL L 311, 28.11.2001, s. 1.LIITE"LIITE IILuettelo kielletyistä aineista:Luettelo A:- tyrostaatit- stilbeenit, stilbeenijohdannaiset, niiden suolat ja esterit.Luettelo B:- 17-beta-estradioli ja sen esterityyppiset johdannaiset- beta-agonistit.LIITE IIILuettelo toistaiseksi kielletyistä aineista:Aineet, joilla on estrogeenivaikutusta (muut kuin 17-beta-estradioli ja sen esterityyppiset johdannaiset) tai androgeeni- tai gestageenivaikutusta."


Avis juridique important

|

32002L0049

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/49/EY, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2002, ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta - Komission lausunto ympäristömelun arviointia ja hallintaa koskevan direktiivin sovittelukomitealle

Virallinen lehti nro L 189 , 18/07/2002 s. 0012 - 0026

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/49/EY,annettu 25 päivänä kesäkuuta 2002,ympäristömelun arvioinnista ja hallinnastaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4) ja ottavat huomioon sovittelukomitean 8 päivänä huhtikuuta 2002 hyväksymän yhteisen tekstin,sekä katsovat seuraavaa:(1) Yhteisön toiminnan yhtenä tavoitteena on terveyden ja ympäristönsuojelun korkea taso, ja osana tätä tavoitetta on melulta suojaaminen. Tulevaisuuden melupolitiikasta laaditussa vihreässä kirjassa komissio käsitteli ympäristömelukysymystä yhtenä Euroopan suurimmista ympäristöongelmista.(2) Komission vihreästä kirjasta 10 päivänä kesäkuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa(5) Euroopan parlamentti ilmaisi tukensa vihreälle kirjalle ja vaati, että erityistoimenpiteistä ja -aloitteista olisi säädettävä ympäristömelun vähentämistä koskevassa direktiivissä, todeten samalla, että eri melulähteitä koskevasta tilanteesta ei ole saatavilla luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja.(3) Lentoliikenteestä ja ympäristöstä 1 päivänä joulukuuta 1999 annetussa komission tiedonannossa määriteltiin yhteinen meluindikaattori ja yhteiset menetelmät lentokenttien lähiseutuja koskevia melulaskelmia ja melumittauksia varten. Kyseinen tiedonanto on otettu huomioon tämän direktiivin säännöksissä.(4) Tietyistä tuotteiden aiheuttamista melupäästöistä säädetään jo nyt yhteisön lainsäädännössä, esimerkiksi moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/157/ETY(6), pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden kuljettajalle kantautuvan äänen tasoa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä maaliskuuta 1977 annetussa neuvoston direktiivissä 77/311/ETY(7), ääntä hitaammin lentävien ilma-alusten melupäästöjen rajoittamisesta 20 päivänä joulukuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 80/51/ETY(8) ja sitä täydentävissä direktiiveissä, kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/61/ETY(9) sekä ulkona käytettävien laitteiden melupäästöjä ympäristöön koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/14/EY(10).(5) Tämän direktiivin tarkoituksena on muun muassa antaa perusta suurimpia melun lähteitä, erityisesti tie- ja raideliikenteen kulkuneuvojen ja infrastruktuurin sekä ilma-alusten, ulkona käytettävien laitteiden, teollisuuden laitteiden ja liikkuvien koneiden aiheuttamaa melua koskevien toimenpiteiden kehittämiseksi ja olemassa olevien yhteisön toimenpiteiden täydentämiseksi ja lisätoimenpiteiden aikaansaamiseksi lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.(6) Tietyt meluluokat, kuten liikennevälineiden sisämelu ja kotioloissa harjoitettavasta toiminnasta aiheutuva melu eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.(7) Terveyden ja ympäristönsuojelun korkea taso voidaan perustamissopimuksen 5 artiklassa tarkoitetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti saavuttaa paremmin täydentämällä jäsenvaltioiden toimintaa yhteisön toiminnalla, jolloin meluongelmasta päästään yhteisymmärrykseen. Tietoja ympäristömelun tasosta olisi kerättävä, vertailtava ja välitettävä eteenpäin vertailukelpoisten perusteiden pohjalta. Tämä edellyttää sitä, että käytetään yhdenmukaisia indikaattoreita ja arviointimenetelmiä sekä perusteita melukartoituksen yhdenmukaistamiseksi. Nämä perusteet ja menetelmät voidaan parhaiten määritellä yhteisön tasolla.(8) On myös luotava yhteiset menetelmät "ympäristömelun" arviointiin ja "raja-arvojen" määritelmä yhdenmukaisten melutason määrittämiseen tarkoitettujen indikaattoreiden avulla. Jäsenvaltioiden on määriteltävä konkreettiset raja-arvot ottaen huomioon muun muassa sen, että on sovellettava ennalta ehkäisemisen periaatetta, jotta taajamien vähämeluiset alueet säilytettäisiin.(9) Yhteiset meluindikaattorit ovat Lden, jolla kuvataan melun häiritsevyyttä, ja Lnight, jolla kuvataan unihäiriöitä. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava saada käyttää niiden lisäksi muita indikaattoreita erityisten melutilanteiden seuraamiseksi tai valvomiseksi.(10) Strategista melukartoitusta olisi käytettävä tietyillä alueilla, koska sen avulla voidaan saada tiedot, jotka ovat tarpeen kyseisen alueen melutason kuvaamisessa.(11) Toimintasuunnitelmissa olisi esitettävä ensisijaiset toimet näillä alueilla. Toimivaltaisten viranomaisten olisi laadittava nämä suunnitelmat väestöä kuullen.(12) Tiedottamiseen olisi käytettävä siihen parhaiten soveltuvia kanavia, jotta yleisölle tiedottaminen olisi mahdollisimman laajaa.(13) On kerättävä tietoja ja laadittava koko yhteisöä koskevia tarkoituksenmukaisia kertomuksia yhteisön tulevan toiminnan ja kansalaisille suunnatun tiedotuksen perustaksi.(14) Komission olisi arvioitava säännöllisesti tämän direktiivin täytäntöönpanoa.(15) Arviointimenetelmiä koskevia teknisiä säännöksiä olisi tarvittaessa täydennettävä ja mukautettava teknisen ja tieteellisen kehityksen sekä eurooppalaisen standardoinnin kehityksen huomioon ottamiseksi.(16) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(11) mukaisesti,OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTavoitteet1. Tämän direktiivin tavoitteena on määritellä yhteinen toimintamalli, jonka avulla voidaan välttää, ehkäistä tai vähentää tärkeysjärjestyksen mukaisesti ympäristömelulle altistumisen haittavaikutuksia, häiritsevyys mukaan lukien. Tätä varten on toteutettava asteittain seuraavat toimet:a) ympäristömelulle altistuminen määritetään melukartoituksen avulla jäsenvaltioille yhteisten arviointimenetelmien avulla;b) varmistetaan, että ympäristömelua ja sen vaikutuksia koskeva tieto julkistetaan;c) jäsenvaltiot hyväksyvät melukartoituksen tulosten perusteella toimintasuunnitelmat ympäristömelun ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi siellä, missä se on tarpeen, ja erityisesti siinä tapauksessa, että altistuminen voi aiheuttaa haittavaikutuksia ihmisten terveydelle, ja säilyttävät ympäristömelun tason ennallaan, jos se on hyvä.2. Tämän direktiivin tavoitteena on myös toimia perustana suurimpia melun lähteitä, erityisesti tie- ja raideliikenteen kulkuneuvojen ja infrastruktuurin sekä ilma-alusten, ulkona käytettävien laitteiden, teollisuuden laitteiden ja liikkuvien koneiden aiheuttaman melun vähentämistä koskevien yhteisön toimenpiteiden kehittämiseksi. Tätä varten komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 18 päivänä heinäkuuta 2006 asianmukaisia lainsäädäntöehdotuksia. Tällöin olisi otettava huomioon 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen tulokset.2 artiklaSoveltamisala1. Tätä direktiiviä sovelletaan ympäristömeluun, jolle ihmiset altistuvat erityisesti rakennetuilla alueilla, yleisissä puistoissa tai muilla hiljaisilla alueilla taajamissa, hiljaisilla rakentamattomilla alueilla, koulujen, sairaaloiden ja muiden meluherkkien rakennusten ja alueiden lähellä.2. Tätä direktiiviä ei sovelleta meluun, jonka aiheuttaa melulle altistunut henkilö itse, kotioloissa harjoitettava toiminta tai naapurit, eikä työpaikkameluun ja liikennevälineiden sisämeluun tai sotilaallisesta toiminnasta sotilasalueilla aiheutuvaan meluun.3 artiklaMääritelmätTässä direktiivissä:a) "ympäristömelulla" tarkoitetaan ei-toivottua tai haitallista ihmisen toiminnan aiheuttamaa ulkoa kuuluvaa ääntä mukaan lukien liikennevälineiden, tie-, raide- ja lentoliikenteen sekä teollisuuslaitosten toiminnan aiheuttamaa ääntä, esimerkiksi sellaisten laitosten, joita tarkoitetaan ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/61/EY(12) liitteessä I;b) "haittavaikutuksilla" tarkoitetaan ihmisten terveyteen kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia;c) "häiritsevyydellä" tarkoitetaan yhdyskuntamelun aiheuttaman häiritsevyyden astetta, joka määritetään kenttätutkimusten avulla;d) "meluindikaattorilla" tarkoitetaan sellaisen ympäristömelun kuvaamiseen käytettävää fysikaalista suuretta, jolla on yhteys johonkin haittavaikutukseen;e) "arvioinnilla" tarkoitetaan mitä tahansa menetelmää, jonka avulla lasketaan, ennustetaan, arvioidaan tai mitataan meluindikaattorin arvo taikka siihen liittyvät haittavaikutukset;f) "Lden" (päivä-ilta-yömeluindikaattorilla) tarkoitetaan melun yleistä häiritsevyyttä kuvaavaa indikaattoria, joka määritellään yksityiskohtaisemmin liitteessä I;g) "Lday" (päivämeluindikaattorilla) tarkoitetaan päiväajan häiritsevyyttä kuvaavaa meluindikaattoria, joka määritellään yksityiskohtaisemmin liitteessä I;h) "Levening" (iltameluindikaattorilla) tarkoitetaan ilta-ajan häiritsevyyttä kuvaavaa meluindikaattoria, joka määritellään yksityiskohtaisemmin liitteessä I;i) "Lnight" (yöajan meluindikaattorilla) unihäiriöitä kuvaavaa meluindikaattoria, joka määritellään yksityiskohtaisemmin liitteessä I;j) "melun annos-vastesuhteella" tarkoitetaan meluindikaattorin arvon ja haittavaikutuksen välistä suhdetta;k) "taajamalla" tarkoitetaan jäsenvaltion rajaamaa alueensa osaa, jolla asuu yli 100000 henkilöä ja jonka asukastiheyden perusteella se luokitellaan kyseisessä jäsenvaltiossa kaupungistuneeksi alueeksi;l) "hiljaisella alueella taajamassa" tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen rajaamaa aluetta, jolla esimerkiksi minkään melulähteen aiheuttama melu ei ylitä tiettyä kyseisen jäsenvaltion asettamaa Lden-arvoa tai muun tarkoituksenmukaisen meluindikaattorin kuvaamaa meluarvoa;m) "hiljaisella rakentamattomalla alueella" tarkoitetaan toimivaltaisen viranomaisen rajaamaa aluetta, jolla liikenne, teollisuus tai vapaa-ajan toiminta ei aiheuta häiritsevää melua;n) "tieliikenteen pääväylällä" tarkoitetaan jäsenvaltion nimeämää alueellista, kansallista tai kansainvälistä tietä, jonka kautta kulkee vuosittain yli kolme miljoonaa ajoneuvoa;o) "raideliikenteen pääväylällä" tarkoitetaan jäsenvaltion nimeämää rautatietä, jonka kautta kulkee vuosittain yli 30000 junaa;p) "suurella lentokentällä" tarkoitetaan jäsenvaltion nimeämää siviililentokenttää, jolla on vuosittain yli 50000 liikennetapahtumaa (nousua tai laskua), lukuun ottamatta kevyiden ilma-alusten käyttöä yksinomaan koulutustarkoituksiin;q) "melukartoituksella" tarkoitetaan meluindikaattorin avulla ilmaistua, nykyistä tai ennustettua melutilannetta koskevien tietojen esitystapaa, joka osoittaa jonkin asiaan liittyvän voimassaolevan raja-arvon ylittymisen, tietyllä alueella melulle altistuvien henkilöiden määrän tai tietyllä alueella tiettyjen meluindikaattorin osoittamien arvojen kohteena olevien asuinrakennusten määrän avulla;r) "strategisella melukartalla" tarkoitetaan karttaa, jonka avulla arvioidaan kokonaisvaltaisesti tietyn alueen melutilannetta, joka koostuu eri lähteistä peräisin olevasta melusta, tai laaditaan tiettyä aluetta koskevia yleisennusteita;s) "raja-arvolla" tarkoitetaan jäsenvaltion määräämää Lden- tai Lnight-arvoa, ja tarvittaessa Lday- ja Levening-arvoa, jonka ylityttyä toimivaltaiset viranomaiset harkitsevat tai toteuttavat meluntorjuntatoimenpiteitä; raja-arvot voivat olla erilaisia eri melutyypeille (tieliikenne-, raideliikenne-, lento-, teollisuusmelu jne.), erilaisille ympäristöille ja väestön erilaisen meluherkkyyden mukaan, ja ne voidaan määritellä erilaisiksi myös nykyisille ja uusille tilanteille (jos melulähteessä tai ympäristön käyttötarkoituksessa tapahtuu muutos);t) "toimintasuunnitelmilla" tarkoitetaan suunnitelmia, joilla pyritään melun ja sen vaikutusten hallintaan ja tarvittaessa melun vähentämiseen;u) "akustisella suunnittelulla" tarkoitetaan tulevaa melun hallintaa suunniteltujen toimenpiteiden avulla, kuten maankäytön suunnittelulla, liikennejärjestelmien ohjauksella, liikennesuunnittelulla, ääneneristystoimenpiteillä sekä melulähteiden valvonnalla;v) "yleisöllä" tarkoitetaan yhtä tai useampaa luonnollista tai oikeushenkilöä ja niiden kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisia yhteenliittymiä, järjestöjä tai ryhmiä.4 artiklaTäytäntöönpano ja vastuut1. Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltioiden on nimettävä asianmukaisilta tasoilta toimivaltaiset viranomaiset ja elimet, joiden tehtävänä on:a) taajamia, tie- ja raideliikenteen pääväyliä sekä suuria lentokenttiä koskevien melukarttojen ja toimintasuunnitelmien laatiminen ja tarvittaessa hyväksyminen, jab) melukarttojen ja toimintasuunnitelmien keruu.2. Jäsenvaltioiden on saatettava 1 kohdassa tarkoitetut tiedot komission ja yleisön saataville viimeistään 18 päivänä heinäkuuta 2005.5 artiklaMeluindikaattorit ja niiden soveltaminen1. Jäsenvaltioiden on käytettävä liitteessä I mainittuja Lden- ja Lnight-meluindikaattoreita 7 artiklassa tarkoitetun strategisen melukartoituksen laatimisessa ja tarkistuksessa.Siihen asti, kun yhteisten arviointimenetelmien käyttö Lden- ja Lnight-arvojen määrittelemiseksi on tullut pakolliseksi, jäsenvaltiot voivat käyttää nykyisiä kansallisia meluindikaattoreita ja niihin liittyviä tietoja tähän tarkoitukseen, ja ne olisi muunnettava edellä mainituiksi indikaattoreiksi. Nämä tiedot eivät saa olla kolmea vuotta vanhempia.2. Jäsenvaltiot voivat käyttää täydentäviä meluindikaattoreita erityistapauksissa, kuten liitteessä I olevassa 3 kohdassa luetelluissa tapauksissa.3. Jäsenvaltiot voivat käyttää muita kuin Lden- ja Lnight-meluindikaattoreita akustista suunnittelua ja meluvyöhykejakoa varten.4. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle viimeistään 18 päivänä heinäkuuta 2005 tiedot Lden- ja Lnight-arvoina ja tarvittaessa Lday-ja Levening-arvoina ilmaistuina alueellaan voimassa olevista tai suunnitteilla olevista raja-arvoista, jotka koskevat tieliikennemelua, raideliikennemelua, ilma-alusten aiheuttamaa melua lentokenttien lähistöllä ja teollisuusalueilla syntyvää melua, yhdessä näiden raja-arvojen täytäntöönpanoa koskevan selvityksen kanssa.6 artiklaArviointimenetelmät1. Lden- ja Lnight-arvot on määritettävä liitteessä II määriteltyjen arviointimenetelmien avulla.2. Komissio laatii 13 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti yhteiset arviointimenetelmät Lden- ja Lnight-arvojen määrittelemiseksi liitteen II tarkistuksen avulla. Näiden menetelmien hyväksymiseen asti jäsenvaltiot voivat käyttää oman lainsäädäntönsä mukaisiin menetelmiin perustuvia liitteen II mukaan mukautettuja arviointimenetelmiä. Jäsenvaltioiden on tässä tapauksessa osoitettava, että niiden käyttämillä menetelmillä saadaan tulokset, jotka vastaavat liitteessä II olevan 2 kohdan 2 alakohdan mukaisilla menetelmillä saatuja tuloksia.3. Haittavaikutukset voidaan arvioida liitteessä III mainitun melun annos-vastesuhteen avulla.7 artiklaStrateginen melukartoitus1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset laativat ja tarvittaessa hyväksyvät viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2007 strategiset melukartat tilanteesta, joka vallitsi edellisenä kalenterivuonna jäsenvaltioiden alueella sijaitsevissa yli 250000 asukkaan taajamissa sekä tieliikenteen pääväylillä, joilla kulkee vuosittain yli kuusi miljoonaa ajoneuvoa, tärkeimmillä raideliikenneväylillä, joilla kulkee vuosittain yli 60000 junaa, ja suurimmilla lentokentillä.Viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2005 ja sen jälkeen joka viides vuosi jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle alueellaan sijaitsevat tieliikenteen pääväylät, joilla kulkee vuosittain yli kuusi miljoonaa ajoneuvoa, raideliikenteen pääväylät, joilla kulkee vuosittain yli 60000 junaa, suuret lentokentät ja yli 250000 asukkaan taajamat.2. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että toimivaltaiset viranomaiset laativat ja tarvittaessa hyväksyvät viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012 ja sen jälkeen joka viides vuosi edellisen kalenterivuoden tilanteen osoittavat strategiset melukartat, jotka koskevat kaikkia jäsenvaltioiden alueella sijaitsevia taajamia, kaikkia tieliikenteen pääväyliä ja raideliikenteen pääväyliä.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2008 alueellaan olevista taajamista ja kaikista tieliikenteen pääväylistä sekä raideliikenteen pääväylistä.3. Strategisten melukarttojen on täytettävä liitteessä IV mainitut vähimmäisvaatimukset.4. Naapurijäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä laadittaessa strategista melukartoitusta lähellä raja-alueita.5. Strategisia melukarttoja on tarkasteltava ja ne on tarvittaessa uusittava vähintään joka viides vuosi siitä päivästä lukien, kun ne tehtiin.8 artiklaToimintasuunnitelmat1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset ovat laatineet viimeistään 18 päivänä heinäkuuta 2008 toimintasuunnitelmat, joilla pyritään jäsenvaltioiden alueella melun ja sen vaikutusten hallintaan ja tarvittaessa melun vähentämiseen:a) paikoissa lähellä liikenteen pääväyliä, joilla kulkee vuosittain yli kuusi miljoonaa ajoneuvoa, raideliikenteen pääväyliä, joilla kulkee vuosittain yli 60000 junaa, ja suuria lentokenttiä;b) yli 250000 asukkaan taajamissa. Toimintasuunnitelmilla pyritään myös suojelemaan vähämeluisia alueita melun lisääntymiseltä.Toimivaltaiset viranomaiset voivat harkintansa mukaan päättää suunnitelmiin sisältyvistä toimenpiteistä, mutta niillä olisi pyrittävä varsinkin niiden ensisijaisten kohteiden hoitamiseen, joiden osalta jäsenvaltioiden määrittämät raja-arvot tai muut niiden valitsemat perusteet ovat ylittyneet ja niiden olisi koskettava erityisesti strategisen melukartoituksen mukaisesti tärkeimmiksi alueiksi määriteltyjä alueita.2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset ovat laatineet viimeistään 18 päivänä heinäkuuta 2013 toimintasuunnitelmat erityisesti niiden ensisijaisten kohteiden hoitamiseksi, jotka on voitu yksilöidä soveltuvan raja-arvon ylittymisen vuoksi tai sellaisten jäsenvaltion käyttämien valintaperusteiden avulla, joita se soveltaa alueellaan oleviin taajamiin sekä tie- ja raideliikenteen pääväylillä.3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 ja 2 kohdassa mainituista muista asianomaisista perusteista.4. Toimintasuunnitelmien on täytettävä liitteessä V esitetyt vähimmäisvaatimukset.5. Toimintasuunnitelmia on tarkasteltava ja niitä on tarvittaessa tarkistettava, jos ilmenee melutilanteeseen oleellisesti vaikuttava tekijä ja joka tapauksessa vähintään joka viides vuosi hyväksymispäivämäärästä lukien.6. Naapurijäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä laadittaessa raja-alueiden toimintasuunnitelmia.7. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisöä kuullaan toimintasuunnitelmaehdotusten osalta ja että sille tarjotaan mahdollisuus osallistua riittävän aikaisessa vaiheessa ja tehokkaasti toimintasuunnitelmien laadintaan ja tarkistukseen siten, että osallistumisen tulokset otetaan huomioon ja että yleisölle tiedotetaan tehdyistä päätöksistä. On säädettävä kohtuullisista määräajoista, jotka antavat kussakin vaiheessa riittävästi aikaa yleisön osallistumiselle.Jos yleisön kuuleminen on järjestettävä samanaikaisesti sekä tämän direktiivin että yhteisön muun lainsäädännön perusteella, jäsenvaltiot voivat säätää yhteismenettelyistä päällekkäisyyksien välttämiseksi.9 artiklaTiedottaminen yleisölle1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden laatimat ja tarvittaessa hyväksymät strategiset melukartat ja toimintasuunnitelmat asetetaan yleisön saataville ja levitetään yhteisön asiaa koskevan lainsäädännön ja erityisesti ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY(13) sekä tämän direktiivin liitteiden IV ja V mukaisesti, käytettävissä olevat tietotekniikan keinot mukaan lukien.2. Tietojen on oltava selkeitä, ymmärrettäviä ja helposti saatavilla. Tärkeimmistä kohdista on toimitettava yhteenveto.10 artiklaJäsenvaltioiden ja komission suorittama tietojen keruu ja julkaiseminen1. Komissio antaa viimeistään 18 päivänä tammikuuta 2004 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa tarkastellaan yhteisön nykyisiä ympäristömelun lähteisiin liittyviä toimenpiteitä.2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteessä VI tarkoitetut strategisista melukartoista saadut tiedot ja toimintasuunnitelmien tiivistelmät lähetetään komissiolle kuuden kuukauden kuluessa 7 ja 8 artiklassa säädetyistä päivistä.3. Komissio perustaa strategisista melukartoista saatuihin tietoihin pohjautuvan tietokannan helpottaakseen 11 artiklassa tarkoitetun raportin kokoamista ja muuta teknistä ja tietopohjaista työtä.4. Komissio julkaisee joka viides vuosi tiivistelmän strategisista melukartoista ja toimintasuunnitelmista saaduista tiedoista. Ensimmäinen tiivistelmä esitetään 18 päivään heinäkuuta 2009 mennessä.11 artiklaUudelleentarkastelu ja kertomukset1. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 18 päivänä heinäkuuta 2009 kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta saaduista kokemuksista.2. Kertomuksessa on arvioitava erityisesti ympäristömeluun liittyvien yhteisön lisätoimien tarvetta ja tarvittaessa ehdotettava täytäntöönpanostrategioita, joiden on koskettava muun muassa:a) ympäristömelusta kärsivien henkilöiden määrän vähentämiseen liittyvät pitkän ja keskipitkän aikavälin tavoitteita, ottaen erityisesti huomioon erilaiset ilmastot ja eri kulttuurit;b) lisätoimenpiteitä tiettyjen melulähteiden, erityisesti ulkona käytettävien laitteiden, liikennevälineiden ja liikenteen infrastruktuurin ja tietyntyyppisen teollisen toiminnan aiheuttaman ympäristömelun vähentämiseksi jo toteutettujen tai tarkasteltavina olevien toimenpiteiden pohjalta;c) vähämeluisten rakentamattomien alueiden suojelu.3. Kertomukseen on sisällytettävä katsaus yhteisön akustisen ympäristön laadusta, jonka on perustuttava 10 artiklassa tarkoitettuihin tietoihin, tieteelliseen ja tekniseen kehitykseen ja muihin asian kannalta merkityksellisiin tietoihin. Haittavaikutusten vähentäminen sekä kustannustehokkuus ovat ehdotettujen strategioiden ja toimenpiteiden tärkeimmät valintaperusteet.4. Kun komissio on saanut ensimmäiset strategiset melukartat, sen on tarkasteltava- mahdollisuutta käyttää liitteessä I olevan 1 kohdan mukaista 1,5 m:n mittauskorkeutta alueilla, joilla on yksikerroksisia taloja,- alempaa arvoa sille arvioidulle henkilömäärälle, joka altistuu melulle liitteessä VI mainittujen eri Lden- ja Lnight-arvoluokkien mukaisesti.5. Kertomusta on tarkasteltava uudelleen joka viides vuosi tai tarvittaessa useammin. Sen on sisällettävä arvio tämän direktiivin täytäntöönpanosta.6. Kertomukseen liitetään tarvittaessa tämän direktiivin muuttamista koskevat ehdotukset.12 artiklaMukauttaminenKomissio mukauttaa 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen liitteessä I olevan 3 kohdan, liitteet II ja III tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen.13 artiklaKomitea1. Komissiota avustaa direktiivin 2000/14/EY 18 artiklalla perustettu komitea.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.14 artiklaDirektiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 18 päivänä heinäkuuta 2004. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle.15 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.16 artiklaOsoitusTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2002.Euroopan parlamentin puolestaPuheenjohtajaP. CoxNeuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. Matas I Palou(1) EYVL C 337 E, 28.11.2000, s. 251.(2) EYVL C 116, 20.4.2001, s. 48.(3) EYVL C 148, 18.5.2001, s. 7.(4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14. joulukuuta 2000 (EYVL C 232, 17.8.2001, s. 305), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 7. kesäkuuta 2001 (EYVL C 297, 23.10.2001, s. 49), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 3. lokakuuta 2001 (EYVL C 87 E, 11.4.2002, s. 118). Euroopan parlamentin päätös, tehty 15. toukokuuta 2002, ja neuvoston päätös, tehty 21. toukokuuta 2002.(5) EYVL C 200, 30.6.1997, s. 28.(6) EYVL L 42, 23.2.1970, s. 16, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 1999/101/EY (EYVL L 334, 28.12.1999, s. 41).(7) EYVL L 105, 28.4.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/54/EY (EYVL L 277, 10.10.1997, s. 24).(8) EYVL L 18, 24.1.1980, s. 26, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 83/206/ETY (EYVL L 117, 4.5.1983, s. 15).(9) EYVL L 225, 10.8.1992, s. 72, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/7/EY (EYVL L 106, 3.5.2000, s. 1).(10) EYVL L 162, 3.7.2000, s. 1.(11) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(12) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26.(13) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.LIITE I5 artiklassa tarkoitetutMELUINDIKAATTORIT1. Päivä-ilta-yömelutaso LdenDesibeleinä (dB) ilmaistu päivä-ilta-yömelutaso eli Lden määritellään seuraavan kaavan avulla:>PIC FILE= "L_2002189FI.001802.TIF">jossa- Lday on ISO 1996-2: 1987:ssä tarkoitettu A-painotettu pitkän ajan keskiäänitaso, joka määritellään vuoden kaikkien päiväaikojen perusteella,- Levening on ISO 1996-2: 1987:ssä tarkoitettu A-painotettu pitkän ajan keskiäänitaso, joka määritellään vuoden kaikkien ilta-aikojen perusteella,- Lnight on ISO 1996-2: 1987:ssä tarkoitettu A-painotettu pitkän ajan keskiäänitaso, joka määritellään vuoden kaikkien yöaikojen perusteella;jolloin- päivän pituus on 12 tuntia, illan pituus neljä tuntia ja yön pituus kahdeksan tuntia; jäsenvaltiot voivat lyhentää iltajaksoa yhdellä tai kahdella tunnilla ja pidentää päivää ja/tai yötä vastaavasti, edellyttäen, että tätä menettelyä sovelletaan kaikista lähteistä tulevaan meluun ja että jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle, mikäli ne poikkeavat järjestelmällisesti oletusvaihtoehdosta,- kunkin jäsenvaltion on päätettävä päivän (ja siten myös illan ja yön) alkamisajankohdasta (tällöin menettelyä on sovellettava kaikista lähteistä tulevaan meluun); oletusarvot ovat kello 07.00-19.00, kello 19.00-23.00 ja kello 23.00-07.00 paikallista aikaa,- vuodella tarkoitetaan vuotta, jonka aikana äänipäästöjä tarkkaillaan, ja keskivertovuotta meteorologisten olosuhteiden kannalta,ja jolloin- tarkastellaan tulevaa ääntä, mikä tarkoittaa sitä, että huomioon ei oteta ääntä, joka heijastuu tarkasteltavan asuinrakennuksen ulkoseinästä (yleisesti ottaen tämä edellyttää 3 dB:n korjausta mittaukseen).Lden-arvon arviointipisteen korkeus riippuu sovelluksesta:- tehtäessä laskemalla strategista melukartoitusta, joka liittyy melulle altistumiseen rakennusten sisällä ja niiden lähellä, arviointipisteet sijoitetaan 4,0 ± 0,2 metrin (3,8-4,2 metrin) korkeudelle maanpinnasta, suurimman melun kohteena olevalle ulkoseinälle. Tällöin suurimman melun katsotaan kohdistuvan ulkoseinään, joka on vastapäätä ja lähimpänä määrättyä melulähdettä. Muissa käyttötarkoituksissa arviointipisteiden korkeus voidaan valita toisin,- tehtäessä mittaamalla strategista melukartoitusta rakennuksissa ja niiden lähellä korkeus voidaan valita toisin, mutta mittausta ei saa koskaan tehdä alle 1,5 m:n korkeudelta maanpinnasta, ja tulokset olisi korjattava vastaamaan 4 m:n mittauskorkeutta,- muissa käyttötarkoituksissa kuten akustisessa suunnittelussa ja meluvyöhykejaossa arviointipisteen korkeus voidaan valita toisin, mutta arviointipiste ei saa koskaan olla alle 1,5 metrin korkeudella maanpinnasta; muita käyttötarkoituksia ovat esimerkiksi:- maaseutualueet, joissa on yksikerroksiset talot,- tiettyihin asuinrakennuksiin kohdistuvan melun vähentämiseen tähtäävien paikallisten toimenpiteiden suunnittelu,- rajoitettua aluetta koskeva yksityiskohtainen melukartta, jossa esitetään yksittäisiin asuinrakennuksiin kohdistuva melu.2. Yöajan melua kuvaavan indikaattorin määritelmäYöajan melua kuvaava indikaattori Lnight on ISO 1996-2: 1987:ssä tarkoitettu A-painotettu pitkän ajan keskiäänitaso, joka määritellään vuoden kaikkien yöaikojen perusteella,jolloin- yön pituus on kahdeksan tuntia, kuten 1 kohdassa määritellään,- vuodella tarkoitetaan vuotta, jonka aikana äänipäästöjä tarkkaillaan ja jonka aikana sääolot vastaavat keskimääräistä vuotta, kuten 1 kohdassa määritellään,- tarkastellaan seinään kohdistuvaa ääntä, kuten 1 kohdassa määritellään, ja- arviointipiste on sama kuin Lden-arvon tapauksessa.3. Täydentävät meluindikaattoritLden- ja Lnight-arvojen ja tarvittaessa Lday- ja Levening-arvojen lisäksi voi joissakin tapauksissa olla hyödyllistä käyttää erityisiä meluindikaattoreita ja niihin liittyviä raja-arvoja, esimerkiksi silloin kun- tarkasteltava melulähde toimii vain pienen osan tarkasteluajasta (esimerkiksi alle 20 prosenttia koko vuoden päiväajoista, koko vuoden ilta-ajoista tai koko vuoden yöajoista),- yhden tai useamman tarkasteltavan jakson aikana on keskimäärin hyvin vähän melutapahtumia (esimerkiksi vähemmän kuin yksi melutapahtuma tunnissa; melutapahtumalla voidaan tarkoittaa alle viisi minuuttia kestävää melua, esimerkiksi ohikulkevan junan tai ylilentävän lentokoneen aiheuttamaa melua),- pienitaajuisen melun osuus on suuri,- Lamax- tai SEL (äänialtistustaso) -indikaattori yöajan suojaamiseksi meluhuipuilta,- viikonloppuisin tai määrättyyn aikaan vuodesta tarvitaan erityistä melusuojausta,- päivisin tarvitaan erityistä melusuojausta,- iltaisin tarvitaan erityistä melusuojausta,- melu on peräisin useista eri lähteistä,- kyseessä ovat hiljaiset rakentamattomat alueet,- melu, jossa on voimakkaita äänesmäisiä osia, tai- melu on iskumaista.LIITE II6 artiklassa tarkoitetutMELUINDIKAATTORIEN ARVIOINTIMENETELMÄT1 JohdantoLden- ja Lnight-arvot voidaan määrittää joko laskemalla tai mittaamalla (arviointipisteessä). Ennusteita laadittaessa voidaan käyttää ainoastaan laskentamenetelmää.Väliaikaiset laskenta- ja mittausmenetelmät esitellään 2 ja 3 kohdassa.2 Väliaikaiset menetelmät Lden- ja Lnight-arvojen laskemiseksi2.1 Käytössä olevien kansallisten laskentamenetelmien mukauttaminenJos jäsenvaltiossa on käytössä pitkän ajanjakson indikaattorien määrittelyyn tarkoitettuja kansallisia menetelmiä, kyseisiä menetelmiä voidaan käyttää edellyttäen, että ne mukautetaan liitteessä I esitettyjen indikaattorimääritelmien mukaisiksi. Useimpien kansallisten menetelmien osalta tämä merkitsee erillisen iltajakson sekä vuoden keskiarvon käyttöönottoa. Lisäksi joitakin käytössä olevia menetelmiä on mukautettava jättämällä ulkoseinästä heijastuva ääni huomioimatta ja sisällyttämällä yötä ja/tai arviointipistettä koskevat määrittelyt.Vuoden keskiarvon määrittämiseen on kiinnitettävä erityistä huomiota. Vaihtelut melupäästöissä ja melun leviämisessä saattavat aiheuttaa vaihteluita vuoden aikana.2.2 Suositeltavat väliaikaiset laskentamenetelmätSeuraavia menetelmiä suositellaan jäsenvaltioille, joissa ei ole käytössä kansallisia laskentamenetelmiä tai joissa halutaan vaihtaa laskentamenetelmä toiseen.TEOLLISUUSMELU: ISO 9613-2: "Acoustics - Attenuation of sound during propagation outdoors - Part 2: General method of calculation".Tähän menetelmään soveltuvat tiedot melupäästöistä (lähtötiedot) saadaan tekemällä mittaukset jollakin seuraavista menetelmistä:- ISO 8297: 1994 "Acoustics - Determination of sound power levels of multisource industrial plants for evaluation of sound pressure levels in the environment - Engineering method",- EN ISO 3744: 1995 "Acoustics - Determination of sound power levels of noise sources using sound pressure - Engineering method in an essentially free field over a reflecting plane",- EN ISO 3746: 1995 "Acoustics - Determination of sound power levels of noise sources using sound pressure - Survey method using an enveloping measurement surface over a reflecting plane".ILMA-ALUSTEN AIHEUTTAMA MELU: ECAC.CEAC-asiakirja 29 "Report on Standard Method of Computing Noise Contours around Civil Airports", 1997. Lentoreittien mallintamiseen on olemassa erilaisia ratkaisumalleja, joista tähän tarkoitukseen käytetään ECAC.CEAC-asiakirjassa 29 olevassa 7.5 kohdassa mainittua segmentointimenetelmää.TIELIIKENNEMELU: Ranskan kansallinen NMPB-laskentamenetelmä "NMPB-Routes-96 (SETRA-CERTU-LCPC-CSTB)", jota koskevat tiedot on julkaistu Ranskan virallisessa lehdessä (Journal Officiel) 10 päivänä toukokuuta 1995 otsikolla "Arrêté du 5 mai 1995 relatif au bruit des infrastructures routières, article 6" sekä ranskalaisessa standardissa XPS 31-133. Näissä asiakirjoissa viitataan päästöjä koskevien lähtötietojen osalta oppaaseen "Guide du bruit des transports terrestres, fascicule prévision des niveaux sonores, CETUR 1980".RAIDELIIKENNEMELU: Alankomaiden kansallinen laskentamenetelmä, jota koskevat tiedot on esitetty 20 päivänä marraskuuta 1996 julkaistussa asiakirjassa "Reken- en Meetvoorschrift Railverkeerslawaai '96", julkaisija Ministerie Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer.Edellä mainitut menetelmät on mukautettava Lden- ja Lnight-määritelmien mukaisiksi. Komissio antaa viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2003 tarkistettuja menetelmiä koskevat 13 artiklan 2 kohdan mukaiset suuntaviivat sekä käytettävissä olevien tietojen perusteella tietoja ilma-alusten, tieliikenteen ja raideliikenteen aiheuttamista melupäästöistä.3 Lden- ja Lnight-indikaattoreiden väliaikaiset mittausmenetelmätJos jäsenvaltio haluaa käyttää omaa virallista mittausmenetelmäänsä, kyseistä menetelmää on mukautettava liitteessä I esitettyjen indikaattoreiden määritelmien mukaiseksi noudattaen ISO 1996-2: 1987:ssä ja ISO 1996-1: 1982:ssa esitettyjä pitkän ajanjakson mittausten periaatteita.Jos jäsenvaltiossa ei ole käytössä mittausmenetelmää tai jos halutaan vaihtaa menetelmä toiseen, menetelmä voidaan määritellä indikaattorin määritelmän perusteella noudattaen ISO 1996-2: 1987:ssä ja ISO 1996-1: 1982:ssa esitettyjä periaatteita.Ulkoseinän edustalta tai muusta heijastavasta pinnasta saatavat mittausarvot on korjattava tämän ulkoseinän tai muun pinnan heijastusvaikutuksen poissulkemiseksi (yleensä tämä edellyttää 3 dB:n korjausta mittaukseen).LIITE III6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetutHAITTAVAIKUTUSTEN ARVIOINTIMENETELMÄTArvioitaessa melun vaikutusta väestöön olisi käytettävä annos-vastesuhdetta. Edellä 13 artiklan 2 kohdan mukaan tähän liitteeseen tehtävissä tarkistuksissa käyttöön otettavat annos-vastesuhteet koskevat erityisesti:- häiritsevyyden ja tie-, raide- ja lentoliikenteen sekä teollisuusmelun Lden-arvon välistä suhdetta,- unihäiriöiden ja tie-, raide- ja lentoliikenteen sekä teollisuusmelun Lnight-arvon välistä suhdetta.Tarvittaessa voitaisiin esittää erityiset annos-vastesuhteet, jotka koskevat:- asuinrakennuksia, joilla on erityinen liitteessä VI määritelty ääneneristys,- asuinrakennuksia, joilla on erityinen liitteessä VI määritelty hiljainen ulkoseinä,- erilaisia ilmasto-oloja / erilaisia kulttuureja,- herkkiä väestöryhmiä,- äänesmäistä teollisuusmelua,- teollisuuden iskumaista melua ja muita erityistapauksia.LIITE IV7 artiklassa tarkoitetutSTRATEGISTA MELUKARTOITUSTA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET1. Strategisessa melukartassa esitettävät tiedot koskevat jotakin seuraavista näkökohdista:- meluindikaattorilla kuvattu nykyinen, aiempi tai ennustettu melutilanne,- raja-arvon ylittyminen,- niiden asuinrakennusten, koulujen ja sairaaloiden arvioitu määrä alueella, joita koskee jokin meluindikaattorin erityinen arvo, tai- melualueella asuvien henkilöiden arvioitu määrä.2. Strategiset melukartat voidaan esittää yleisölle- graafisina kaavioina,- numeerisina tietoina taulukkomuodossa, tai- numeerisina tietoina elektronisessa muodossa.3. Taajamien strategisissa melukartoissa on kiinnitettävä erityistä huomiota meluun, jonka lähteenä on:- tieliikenne,- raideliikenne,- lentokentät,- teollisen toiminnan alueet mukaan lukien satamat.4. Strategista melukartoitusta käytetään seuraaviin tarkoituksiin:- komissiolle toimitettavien tietojen hankkimiseen 10 artiklan 2 kohdan ja liitteen VI nojalla,- 9 artiklassa tarkoitettuna kansalaisten tietolähteenä,- lähtökohtana 8 artiklassa tarkoitetuille toimintasuunnitelmille.Jokainen edellä mainituista tavoitteista edellyttää erityyppisen strategisen melukartan käyttöä.5. Komissiolle toimitettaviin tietoihin liittyvien strategisten melukarttojen vähimmäisvaatimukset esitetään liitteessä VI olevassa 1.5, 1.6, 2.5, 2.6 ja 2.7 kohdassa.6. Edellä 9 artiklassa tarkoitetun kansalaisille suunnatun tiedottamisen ja 8 artiklassa tarkoitettujen toimintasuunnitelmien kehittämisen vuoksi on annettava enemmän ja yksityiskohtaisempia tietoja, esimerkiksi:- graafiset esitykset,- kartat, joista näkyy raja-arvon ylittyminen,- muutoskartat, joissa nykyistä tilannetta verrataan vaihtoehtoisiin tulevaisuuden tilanteisiin, tai- kartat, joissa esitetään meluindikaattorin osoittama arvo tarvittaessa muulla korkeudella kuin 4 m:ssä.Jäsenvaltiot voivat antaa melukarttojen tyyppiä ja esitystapaa koskevia määräyksiä.7. Paikalliseen tai kansalliseen käyttöön tarkoitetut strategiset melukartat on laadittava käyttäen neljän metrin korkeudella arvioituja, viiden desibelin vyöhykejaolla ilmoitettuja Lden ja Lnight -arvoja liitteen VI mukaisesti.8. Taajamien osalta on laadittava erilliset strategiset melukartat tieliikenteen, raideliikenteen, ilma-alusten ja teollisuuden aiheuttamasta melusta. Lisäksi voidaan laatia kartat muiden melulähteiden aiheuttamasta melusta.9. Komissio voi laatia suuntaviivoja, joissa annetaan melukarttojen, melukartoituksen sekä kartoitusohjelmien laatimista koskevia lisäohjeita 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti.LIITE V8 artiklassa tarkoitetutTOIMINTASUUNNITELMIA KOSKEVAT VÄHIMMÄISVAATIMUKSET1. Toimintasuunnitelmista on ilmettävä ainakin seuraavat seikat:- taajaman kuvaus, tie- tai raideliikenteen pääväylät taikka suuret lentokentät sekä muut huomioon otettavat melulähteet,- vastuuviranomainen,- oikeudellinen tausta,- edellä 5 artiklassa tarkoitetut raja-arvot,- tiivistelmä melukartoituksen tuloksista,- arvio melulle altistettujen henkilöiden määrästä, korjaamista vaativien ongelmien ja tilanteiden yksilöinti,- tiedot 8 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista yleisön kuulemisista,- voimassa olevat meluntorjuntatoimenpiteet ja valmisteltavat hankkeet,- toimet, joita toimivaltaiset viranomaiset aikovat toteuttaa viiden seuraavan vuoden aikana, mukaan lukien hiljaisten alueiden säilyttämiseen tähtäävät toimenpiteet,- pitkän aikavälin strategia,- rahoitusta koskevat tiedot (jos ne ovat saatavissa): talousarviot, kustannustehokkuuden ja kustannus-hyötysuhteen arvioinnit,- toimintasuunnitelman täytäntöönpanon ja tulosten arviointia koskevat määräykset.2. Toimiin, joita toimivaltaiset viranomaiset voivat toteuttaa toimivaltansa puitteissa, voivat kuulua esimerkiksi:- liikennesuunnittelu,- maankäytön suunnittelu,- tekniset toimenpiteet melulähteissä,- hiljaisempien lähteiden valinta,- melun leviämisen rajoittaminen,- rajoitukset ja taloudelliset toimenpiteet sekä kannustimet.3. Toimintasuunnitelmissa olisi ilmaistava, missä määrin toimenpiteiden oletetaan vähentävän melusta kärsivien henkilöiden (melun häiritseväksi kokevien sekä unihäiriöistä tai muista haitoista kärsivien henkilöiden) määrää.4. Komissio voi laatia suuntaviivoja, joissa annetaan toimintasuunnitelmia koskevia lisäohjeita 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti.LIITE VI10 artiklassa tarkoitetutKOMISSIOLLE TOIMITETTAVAT TIEDOTKomissiolle on toimitettava seuraavat tiedot:1 Taajamien osalta1.1 Taajaman lyhyt kuvaus: sijainti, koko, asukasmäärä1.2 Vastuullinen viranomainen1.3 Aiemmin toteutetut meluntorjuntaohjelmat ja käytössä olevat meluntorjuntatoimenpiteet1.4 Käytetyt laskenta- tai mittausmenetelmät1.5 Melun kohteena olevissa rakennuksissa asuvien henkilöiden arvioidut määrät (satoina) eriteltyinä melun desibelimäärän perusteella seuraaviin luokkiin: 55-59, 60-64, 65-69, 70-74,  > 75, jolloin Lden-arvo lasketaan suurimman melun kohteena olevasta ulkoseinästä neljän metrin korkeudelta ja ilmoitetaan erikseen tieliikenteen, raideliikenteen, lentoliikenteen ja teollisuuden aiheuttaman melun osalta. Henkilömäärät pyöristetään lähimpään sataan (esimerkiksi 5150-5249 = 5200, 50-149 = 100, alle 50 = 0).Lisäksi olisi ilmoitettava, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuinka monta edellä mainittuihin luokkiin kuuluvaa henkilöä asuu rakennuksissa, joissa on:- erityinen ääneneristys kyseistä melua vastaan, millä tarkoitetaan rakennuksen erityistä eristystä yhden tai useamman tyyppistä ympäristömelua vastaan, yhdistettynä tuuletukseen tai ilmastointiin siten, että tehokas eristys ympäristömelua vastaan säilyy,- hiljainen ulkoseinä, millä tarkoitetaan asuinrakennuksen ulkoseinää, jonka kohdalla Lden-arvo neljä metriä maanpinnan korkeudelta ja kaksi metriä ulkoseinän edessä erityisistä lähteistä tulevalle melulle on enemmän kuin 20 dB alempi kuin ulkoseinän, jonka kohdalla on korkein Lden-arvo.On myös ilmoitettava, kuinka 3 artiklassa tarkoitetut tie- ja raideliikenteen pääväylät sekä suuret lentokentät vaikuttavat edellä mainittuihin tuloksiin.1.6 Melun kohteena olevissa rakennuksissa asuvien henkilöiden arvioidut määrät (lähimpään sataan pyöristettynä) eriteltyinä melun desibelimäärän perusteella seuraaviin luokkiin: 50-54, 55-59, 60-64, 65-69,  > 70, jolloin Lnight-arvo arvioidaan suurimman melun kohteena olevasta ulkoseinästä neljän metrin korkeudelta ja ilmoitetaan erikseen tieliikenteen, raideliikenteen, lentoliikenteen ja teollisuuden aiheuttamalle melulle. Näitä tietoja voidaan arvioida myös luokan 45-49 osalta ennen 11 artiklan 1 kohdassa säädettyä päivämäärää.Lisäksi olisi ilmoitettava, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuinka monta edellä mainittuihin luokkiin kuuluvaa henkilöä asuu rakennuksissa, joissa on:- erityinen ääneneristys kyseistä melua vastaan, kuten 1.5 kohdassa määritellään,- hiljainen ulkoseinä, kuten 1.5 kohdassa määritellään.On myös ilmoitettava, kuinka tie- ja raideliikenteen pääväylät sekä suuret lentokentät vaikuttavat edellä mainittuihin tuloksiin.1.7 Graafisessa esityksessä strategisissa melukartoissa on oltava ainakin 60, 65, 70 ja 75 desibelin melukäyrät.1.8 Toimintasuunnitelman tiivistelmä, johon sisältyvät liitteessä V mainitut asian kannalta merkitykselliset seikat ja jonka pituus on enintään kymmenen sivua.2 Tie- ja raideliikenteen pääväylien ja suurten lentokenttien osalta2.1 Teiden, rautateiden ja lentokenttien yleinen kuvaus: sijainti, koko ja liikennettä koskevat tiedot.2.2 Ympäristön kuvaus: taajamat, kylät, maaseutualueet ja muuntyyppiset alueet, maankäyttö, muut melulähteet.2.3 Aiemmin toteutetut meluntorjuntaohjelmat ja käytössä olevat meluntorjuntatoimenpiteet.2.4 Käytetyt laskenta- tai mittausmenetelmät.2.5 Taajamien ulkopuolella melun kohteena olevissa rakennuksissa asuvien henkilöiden arvioidut määrät (lähimpään sataan pyöristettynä) eriteltyinä melun desibelimäärän perusteella seuraaviin luokkiin: 55-59, 60-64, 65-69, 70-74,  > 75, jolloin Lden-arvo arvioidaan neljän metrin korkeudelta suurimman melun kohteena olevasta ulkoseinästä.Lisäksi olisi ilmoitettava, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuinka monta edellä mainittuihin luokkiin kuuluvaa henkilöä asuu rakennuksissa, joissa on:- erityinen ääneneristys kyseistä melua vastaan, kuten 1.5 kohdassa määritellään,- hiljainen ulkoseinä, kuten 1.5 kohdassa määritellään.2.6 Taajamien ulkopuolella melun kohteena olevissa rakennuksissa asuvien henkilöiden arvioidut määrät (lähimpään sataan pyöristettynä) eriteltyinä melun desibelimäärän perusteella seuraaviin luokkiin: 50-54, 55-59, 60-64, 65-69,  > 70, jolloin Lnight-arvo arvioidaan neljän metrin korkeudelta suurimman melun kohteena olevasta ulkoseinästä. Näitä tietoja voidaan arvioida myös luokan 45-49 osalta ennen 11 artiklan 1 kohdassa säädettyä päivämäärää.Lisäksi olisi ilmoitettava, jos se on mahdollista ja tarkoituksenmukaista, kuinka monta edellä mainittuihin luokkiin kuuluvaa henkilöä asuu rakennuksissa, joissa on:- erityinen ääneneristys kyseistä melua vastaan, kuten 1.5 kohdassa määritellään,- vähämeluinen ulkoseinä, kuten 1.5 kohdassa määritellään.2.7 Niiden alueiden kokonaispinta-ala (km2), joilla Lden-arvot ylittävät 55, 65 ja 75 dB; lisäksi on ilmoitettava asuinrakennusten arvioitu kokonaismäärä (lähimpään sataan pyöristettynä) ja kullakin alueella asuvien henkilöiden arvioitu kokonaismäärä (lähimpään sataan pyöristettynä); taajamat sisältyvät näihin lukuihin.Lisäksi on esitettävä 55 desibelin ja 65 desibelin melukäyrät yhdessä tai useammassa kartassa, joissa on myös annettava tietoa käyrien rajoittamaan alueeseen kuuluvien kylien, kaupunkien ja taajamien sijainnista.2.8 Toimintasuunnitelman tiivistelmä, johon sisältyvät liitteessä V mainitut asian kannalta merkitykselliset seikat ja jonka pituus on enintään kymmenen sivua.3 SuuntaviivatKomissio voi laatia suuntaviivoja, joissa annetaan edellä mainittujen tietojen toimittamista koskevia lisäohjeita 13 artiklan mukaisesti.Komission lausuntoympäristömelun arviointia ja hallintaa koskevan direktiivin sovittelukomitealleKomissio ottaa huomioon ympäristömeludirektiivin 1 artiklan 2 kohdan tekstin, jonka Euroopan parlamentin ja neuvoston sovittelukomitean jäsenet ovat hyväksyneet.Komission mielestä tärkeimmistä lähteistä peräisin olevien melupäästöjen vähentämistä koskevat lainsäädäntöehdotukset pitäisi tehdä ehdotuksia tukevien vakuuttavien todisteiden perusteella. Tällöin noudatetaan kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa (KOM(2001) 31) ehdotettua ja Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksymää tietopohjaista lähestymistapaa päätöksentekoon.Tässä yhteydessä jäsenvaltioilta direktiivissä edellytettävien yhteisiin meluindikaattoreihin perustuvat kertomukset ovat olennaisen tärkeitä. Tällaisten tietojen toimittaminen yhteisön eri alueilta sallii mahdollisten toimenpiteiden vaikutusten ja hyötyjen asianmukaisen arvioinnin ennen yhteisön lainsäädäntöehdotusten esittämistä.Tästä syystä komissio arvioi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti, onko tarpeen tehdä uusia lainsäädäntöehdotuksia, ja varaa itselleen oikeuden päättää ehdotusten tarpeellisuudesta ja esitysajankohdasta.Tämä menettely on yhdenmukainen perustamissopimuksessa määrätyn komission aloiteoikeuden kanssa kun taas ympäristömeludirektiivin 1 artiklan 2 kohdan vaatimukset, joiden mukaan uudet ehdotukset on esitettävä tiettyyn määräaikaan mennessä, ovat aloiteoikeuden kanssa ristiriitaisia.