Avis juridique important

|

31989L0666

Yhdestoista neuvoston direktiivi 89/666/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1989, julkistamisvaatimuksista, jotka koskevat toisen valtion lainsäädännön alaisten, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden jäsenvaltioon avaamia sivuliikkeitä

Virallinen lehti nro L 395 , 30/12/1989 s. 0036 - 0039 Suomenk. erityispainos Alue 17 Nide 1 s. 0099  Ruotsink. erityispainos Alue 17 Nide 1 s. 0099

YHDESTOISTA NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 21 päivänä joulukuuta 1989,julkistamisvaatimuksista, jotka koskevat toisen valtion lainsäädännön alaisten, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden jäsenvaltioon avaamia sivuliikkeitä (89/666/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 54 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettäperustamissopimuksen 58 artiklassa tarkoitettujen yhtiöiden sijoittautumivapauden helpottamiseksi perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdassa ja sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetussa yleisessä toimintaohjelmassa edellytetään niiden takeiden yhteensovittamista, joita yhtiöiltä vaaditaan jäsenvaltioissa jäsenten ja ulkopuolisten etujen suojaamiseksi,tähän asti tätä yhteensovittamista on toteutettu julkistamisen osalta antamalla ensimmäinen direktiivi 68/151/ETY (4), joka sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1985 liittymisasiakirjalla, koskee pääomayhtiöitä; yhteensovittamista on jatkettu kirjanpidon osalta yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä annetulla neljännellä direktiivillä 78/660/ETY (5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1985 liittymisasiakirjalla, konsolidoiduista tilinpäätöksistä annetulla seitsemännellä direktiivillä 83/349/ETY (6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1985 liittymisasiakirjalla, sekä lakisääteisten tilintarkastusten suorittamisesta vastuussa olevien henkilöiden hyväksymisestä annetulla kahdeksannella direktiivillä 84/253/ETY (7),nämä direktiivit koskevat itse yhtiötä, mutta eivät niiden sivuliikkeitä; tällä hetkellä sivuliikkeen tai tytäryhtiön perustaminen on yksi mahdollisuus yhtiöille käyttää sijoittautumisoikeuttaan toisessa jäsenvaltiossa,sivuliikkeiden osalta varsinkin se, ettei julkistamista ole yhteensovitettu aiheuttaa osakkeenomistajien ja ulkopuolisten suojan osalta eroja yhtäältä niiden yhtiöiden, jotka toimivat muissa jäsenvaltioissa avaamalla sivuliikkeitä, ja toisaalta niiden yhtiöiden, jotka toimivat siellä perustamalla tytäryhtiöitä, välillä,erot jäsenvaltioiden tämän alan lainsäädännössä saattavat vaikeuttaa sijoittautumisoikeuden käyttämistä; sen vuoksi on tarpeen poistaa tuollaiset erot, jotta voidaan turvata muun muassa tuon oikeuden käyttäminen,yhtiöiden kanssa sivuliikkeiden välityksellä asioivien henkilöiden etujen suojaamiseksi jäsenvaltiossa, jossa sivuliike sijaitsee, tarvitaan julkistamistoimenpiteitä; joissakin suhteissa sivuliikkeen taloudellinen ja yhteiskunnallinen vaikutus voi olla verrattavissa tytäryhtiön vastaavaan vaikutukseen siten, että yleinen etu vaatii yhtiötä koskevien tietojen julkistamista siellä, missä sivuliike on; tällaisen julkistamisen toteuttamiseksi on tarpeen ottaa käyttöön menettely, joka jo on käytössä yhteisössä pääomayhtiöiden osalta,tämä julkistaminen koskee erinäisiä tärkeitä asiakirjoja ja tietoja sekä niiden muutoksia,lukuun ottamatta kelpoisuutta edustaa yhtiötä, yhtiön nimeä ja oikeudellista muotoa, yhtiön purkautumista ja yhtiötä koskevaa maksukyvyttömyysmenettelyä tämä julkistaminen voidaan rajoittaa pelkästään sivuliikettä koskeviin tietoihin sekä viittaukseen siihen rekisteriin, johon sivuliikkeen avannut yhtiö on merkitty, koska voimassa olevien yhteisön säännösten mukaan kaikki tiedot, jotka koskevat sanottua yhtiötä itseään, ovat saatavissa tuosta rekisteristä,sivuliikkeitä koskevat kansalliset säännökset tilinpäätösasiakirjojen julkistamisesta eivät ole perusteltuja enää sen jälkeen, kun tilinpäätösasiakirjojen laatimista, tarkastamista ja julkistamista koskevat kansalliset säännökset on sovitettu yhteen; tämän vuoksi riittää, että sivuliikkeen rekisterissä julkistetaan yhtiön tilinpäätösasiakirjat sellaisina kuin yhtiö on ne tarkastuttanut ja julkistanut,sivuliikkeen kirjeissä ja tilauslomakkeissa on oltava samat tiedot kuin yhtiön kirjeissä ja tilauslomakkeissa, ja niissä on mainittava se rekisteri, johon sivuliike on merkitty,sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin tavoitteet toteutuvat täydellisesti, sekä kaikenlaisen yhtiön alkuperämaahan perustuvan syrjinnän välttämiseksi tämän direktiivin tulee koskea myös kolmansien maiden lainsäädännön alaisten yhtiöiden avaamia sivuliikkeitä, jos mainittujen yhtiöiden oikeudellinen muoto on verrattavissa niiden yhtiöiden oikeudelliseen muotoon, joihin direktiiviä 68/151/ETY sovelletaan; edellä mainitut direktiivit eivät koske kolmansista maista olevia yhtiöitä, ja sen vuoksi näihin sivuliikkeisiin on tarpeen soveltaa eräitä säännöksiä, jotka poikkeavat toisen jäsenvaltion lainsäädännön alaisten yhtiöiden sivuliikkeisiin sovellettavista säännöksistä, jatällä direktiivillä ei miltään osin ole vaikutusta sivuliikkeitä muiden säännöksien perusteella koskeviin julkistamisvaatimuksiin, esimerkiksi työlainsäädännössä säädettyihin työntekijöiden tiedonsaantioikeutta tai verolainsäädännön perusteella taikka tilastollisia tarkoituksia varten vaadittaviin tietoihin,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I JAKSO Muista jäsenvaltioista olevien yhtiöiden sivuliikkeet 1 artikla 1. Jäsenvaltion lainsäädännön alaisen yhtiön toiseen jäsenvaltioon avaamaa sivuliikettä koskevat asiakirjat ja tiedot on julkistettava, jos yhtiöön sovelletaan direktiiviä 68/151/ETY, noudattaen sen jäsenvaltion, jossa sivuliike on, lainsäädännössä säädettyä, mainitun direktiivin 3 artiklan mukaista menettelyä.2. Jos sivuliikettä koskevat julkistamisvaatimukset ovat erilaiset kuin yhtiötä koskevat julkistamisvaatimukset, sivuliikettä koskevat julkistamisvaatimukset ovat sen osalta ensisijaisia.2 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu julkistamisvelvollisuus koskee vain seuraavia asiakirjoja ja tietoja:a) sivuliikkeen osoite;b) sivuliikkeen toiminnan tarkoitus;c) rekisteri, jossa direktiivin 68/151/ETY 3 artiklassa tarkoitettu yhtiön asiakirjavihko on, sekä yhtiön rekisterinumero tuossa rekisterissä;d) yhtiön nimi ja oikeudellinen muoto sekä sivuliikkeen nimi, jos sillä on eri nimi kuin yhtiöllä;e) sellaisten henkilöiden asettaminen, tehtävän päättyminen ja henkilötiedot, jotka ovat kelpoisia edustamaan yhtiötä suhteessa ulkopuolisiin henkilöihin ja käyttämään sen puhevaltaa oikeudenkäynneissä- yhtiön lakisääteisenä toimielimenä tai tällaisen elimen jäseninä yhtiön direktiivin 68/151/ETY 2 artiklan 1 kohdan d alakohdan nojalla julkistaman tiedon mukaisesti,- yhtiön pysyvinä edustajina sivuliikkeen toiminnassa, heidän valtuuksiaan koskevin maininnoin;f) yhtiön purkautuminen, selvitysmiesten määrääminen, heidän henkilötietonsa ja toimivaltansa sekä selvitystilan päättyminen yhtiön direktiivin 68/151/ETY 2 artiklan 1 kohdan h, j ja k alakohdan nojalla julkistamien tietojen mukaisesti,- maksukyvyttömyysmenettelyt, akordit ja vastaavat yhtiötä koskevat menettelyt;g) tilinpäätösasiakirjat 3 artiklan mukaisesti;h) sivuliikkeen lopettaminen.2. Jäsenvaltio, jossa sivuliike on avattu, voi säätää, että 1 artiklan mukaisesti on julkistettava:a) tämän artiklan 1 kohdan e ja f alakohdassa mainittujen henkilöiden allekirjoitukset;b) direktiivin 68/151/ETY 2 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdan mukaisesti perustamiskirja ja yhtiöjärjestys, jos se on erillisessä asiakirjassa, sekä näihin asiakirjoihin tehdyt muutokset;c) yhtiön olemassaoloa koskeva todistus tämän artiklan 1 kohdan c alakohdassa mainitusta rekisteristä;d) tiedot tuossa jäsenvaltiossa olevaan yhtiön omaisuuteen kohdistuvista vakuuksista, jos tällainen julkistaminen vaikuttaa näiden vakuuksien pätevyyteen.3 artikla Edellä 2 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettu julkistamisvelvollisuus koskee yhtiön tilinpäätösasiakirjoja vain sellaisina kuin ne on laadittu, tarkastettu ja julkistettu noudattaen sen jäsenvaltion direktiivien 78/660/ETY, 83/349/ETY ja 84/253/ETY mukaista lainsäädäntöä, jonka alainen yhtiö on.4 artikla Jäsenvaltio, jossa sivuliike on avattu, voi säätää, että 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja 3 artiklassa tarkoitetut asiakirjat on julkistettava jollakin muulla yhteisön virallisella kielellä ja että tällaisten asiakirjojen käännökset on todistettava oikeiksi.5 artikla Jos yhtiö on avannut useampia sivuliikkeitä toisessa jäsenvaltiossa, 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ja 3 artiklassa tarkoitettu julkistaminen voi tapahtua yhtiön valinnan mukaan missä tahansa rekisterissä, johon sivuliike on merkitty.Tällöin julkistamisvaatimus muiden sivuliikkeiden osalta koskee tietoja sen sivuliikkeen rekisteristä, jossa julkistaminen tapahtui, sekä tuon sivuliikkeen numeroa siinä rekisterissä.6 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä, että sivuliikkeen kirjeissä ja tilauslomakkeissa on mainittava direktiivin 68/151/ETY 4 artiklassa tarkoitettujen tietojen lisäksi myös se rekisteri, jossa tuota sivuliikettä koskevaa asiakirjavihkoa säilytetään, sekä sivuliikkeen numero tuossa rekisterissä.II JAKSO Kolmansista maista olevien yhtiöiden sivuliikkeet 7 artikla 1. Yhtiön, joka ei ole minkään jäsenvaltion lainsäädännön alainen, jäsenvaltiossa avaamaa sivuliikettä koskevat asiakirjat ja tiedot on julkistettava, jos yhtiö on oikeudelliselta muodoltaan rinnastettavissa yhtiöön, johon sovelletaan direktiiviä 68/151/ETY, noudattaen sivuliikkeen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyä, mainitun direktiivin 3 artiklan mukaista menettelyä.2. Sovelletaan, mitä 1 artiklan 2 kohdassa säädetään.8 artikla Edellä 7 artiklassa tarkoitettu julkistamisvelvollisuus koskee ainakin seuraavia asiakirjoja ja tietoja:a) sivuliikkeen osoite;b) sivuliikkeen toiminnan tarkoitus;c) sen valtion lainsäädäntö, jonka alainen yhtiö on;d) jos mainitussa lainsäädännössä edellytetään sitä, rekisteri, johon yhtiö on merkitty, ja yhtiön rekisterinumero tuossa rekisterissä;e) perustamiskirja ja yhtiöjärjestys, jos se on erillisessä asiakirjassa, sekä näihin asiakirjoihin tehdyt muutokset;f) yhtiön oikeudellinen muoto, pääasiallinen toimipaikka ja tarkoitus sekä merkityn pääoman määrä ainakin kerran vuodessa, jollei näitä tietoja ole e alakohdassa mainituissa asiakirjoissa;g) yhtiön nimi ja sivuliikkeen nimi, jos se ei ole sama kuin yhtiön nimi;h) sellaisten henkilöiden asettaminen, tehtävän päättyminen ja henkilötiedot, jotka ovat kelpoisia edustamaan yhtiötä suhteessa ulkopuolisiin henkilöihin ja käyttämään sen puhevaltaa oikeudenkäynneissä- yhtiön lakisääteisenä toimielimenä tai tällaisen elimen jäseninä,- yhtiön pysyvinä edustajina sivuliikkeen toiminnassa.Niiden henkilöiden valtuuksien laajuus, joilla on kelpoisuus edustaa yhtiötä, on ilmoitettava, samoin kuin se, onko heillä tällainen kelpoisuus yksin vai yhdessä;i) - yhtiön purkautuminen ja selvitysmiesten määrääminen, heidän henkilötietonsa ja toimivaltansa sekä selvitystilan päättyminen,- maksukyvyttömyysmenettelyt, akordit ja vastaavat yhtiötä koskevat menettelyt;j) tilinpäätösasiakirjat 9 artiklan mukaisesti;k) sivuliikkeen lopettaminen.9 artikla 1. Edellä 8 artiklan j kohdassa tarkoitettu julkistamisvelvollisuus koskee yhtiön tilinpäätösasiakirjoja sellaisina kuin ne on laadittu, tarkastettu ja julkistettu noudattaen sen valtion lainsäädäntöä, jonka alainen yhtiö on. Jos niitä ei ole laadittu direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY mukaisesti tai vastaavalla tavalla, jäsenvaltiot voivat vaatia, että sivuliikkeen toimintaan liittyvät tilinpäätösasiakirjat laaditaan ja julkistetaan.2. Sovelletaan, mitä 4 ja 5 artiklassa säädetään.10 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä, että sivuliikkeiden kirjeissä ja tilauslomakkeissa on mainittava, missä rekisterissä sivuliikettä koskeva asiakirjavihko on, sekä sivuliikkeen numero tuossa rekisterissä. Jos sen valtion lainsäädännössä, jonka alainen yhtiö on, edellytetään merkintää rekisteriin, on ilmoitettava sekä rekisteri, johon yhtiö on merkitty, että yhtiön rekisterinumero tuossa rekisterissä.III JAKSO Sivuliikkeitä koskevat tiedot yhtiön toimintakertomuksessa 11 artikla Lisätään direktiivin 78/660/ETY 46 artiklan 2 kohtaan alakohta seuraavasti:"e) yhtiön sivuliikkeiden olemassaolosta."IV JAKSO Siirtymäsäännökset ja loppusäännökset 12 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä asianmukaiset seuraamukset sen varalta, että 1, 2, 3, 7, 8 tai 9 artiklassa tarkoitettuja tietoja ei julkisteta taikka että 6 tai 10 artiklan mukaan vaadittavia tietoja ei mainita kirjeissä tai tilauslomakkeissa.13 artikla Jäsenvaltioiden on päätettävä, keiden tehtävänä on huolehtia tässä direktiivissä säädetyistä julkistamistoimista.14 artikla 1. Mitä 3 ja 9 artiklassa säädetään, ei koske direktiivissä 89/117/ETY (8) tarkoitettujen luotto- ja rahoituslaitosten sivuliikkeitä.2. Ennen myöhemmin toteutettavaa yhteensovittamista jäsenvaltioiden ei tarvitse soveltaa 3 ja 9 artiklaa vakuutusyhtiöiden sivuliikkeisiin.15 artikla Poistetaan direktiivin 78/660/ETY 54 artikla ja direktiivin 83/349/ETY 48 artikla.16 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 1 päivään tammikuuta 1992 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 1993 alkaen ja tilinpäätösasiakirjojen osalta ensimmäisen kerran 1 päivänä tammikuuta 1993 tai vuonna 1993 alkavan tilikauden tilinpäätökseen.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.17 artikla Direktiivin 78/660/ETY 52 artiklalla perustetun yhteyskomitean tehtävänä on myös:a) helpottaa tämän direktiivin yhdenmukaista täytäntöönpanoa säännöllisin neuvotteluin, jotka koskevat erityisesti sen soveltamiseen liittyviä käytännön ongelmia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 169 ja 170 artiklan soveltamista;b) neuvoa tarvittaessa komissiota tähän direktiiviin tehtävistä lisäyksistä tai muutoksista.18 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1989.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaE. CRESSON(1) EYVL N:o C 105, 21.4.1988, s. 6(2) EYVL N:o C 345, 21.12.1987, s. 76 jaEYVL N:o C 256, 9.10.1989, s. 72(3) EYVL N:o C 319, 30.11.1987, s. 61(4) EYVL N:o L 65, 14.3.1968, s. 8(5) EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11(6) EYVL N:o L 193, 18.7.1983, s. 1(7) EYVL N:o L 126, 12.5.1984, s. 20(8) EYVL N:o L 44, 16.2.1989, s. 40


Avis juridique important

|

31998L0081

Neuvoston direktiivi 98/81/EY, annettu 26 päivänä lokakuuta 1998, geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa annetun direktiivin 90/219/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 330 , 05/12/1998 s. 0013 - 0031

NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/81/EY,annettu 26 päivänä lokakuuta 1998,geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa annetun direktiivin 90/219/ETY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti (3),1) perustamissopimuksen mukaan ympäristöä koskeva yhteisön toiminta perustuu ennalta ehkäisevän toiminnan periaatteelle ja toiminnan tavoitteena on ympäristön säilyttäminen, suojeleminen ja parantaminen sekä ihmisten terveyden suojeleminen,2) geneettisesti muunnettujen mikro-organismien (GMM:ien) käyttö suljetuissa oloissa on syytä luokitella niiden vaarojen mukaan, joita mikro-organismeista voi aiheutua ihmisten terveydelle ja ympäristölle; luokittelun on oltava kansainvälisen käytännön mukainen ja perustuttava vaaran arviointiin,3) korkean suojelutason takaamiseksi eristämistoimenpiteiden ja muiden suljettuihin käyttöihin sovellettavien suojatoimenpiteiden on vastattava suljetun käytön luokitusta; jos asiasta ei ole varmuutta, sopivia eristämis- ja muita suojatoimenpiteitä on sovellettava ylemmän luokituksen vaatimusten mukaan, kunnes lievemmät toimenpiteet voidaan perustella asianmukaisin tiedoin,4) asianmukaisia toimenpiteitä on toteutettava GMM:ien suljetuissa oloissa tapahtuvasta käytöstä syntyvän materiaalin hävittämisen valvomiseksi,5) GMM:t, jotka hävitetään ilman asianmukaisia määräyksiä erityisistä eristämistoimenpiteistä, jotta voitaisiin rajoittaa niiden joutumista väestön keskuuteen tai ympäristöön, eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan; niihin sovelletaan muuta yhteisön lainsäädäntöä, kuten geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/220/ETY (4),6) tähän direktiiviin perustuvat poikkeukset eivät aiheuta poikkeuksia muun mahdollisesti voimassa olevan yhteisön lainsäädännön, kuten direktiivin 90/220/ETY, nojalla,7) kaikessa GMM:ihin liittyvässä toiminnassa olisi noudatettava hyvää mikrobiologista käytäntöä ja työturvallisuuden ja työhygienian periaatteita asiaan liittyvän yhteisön lainsäädännön mukaisesti,8) suljetussa käytössä sovellettavia eristämis- ja muita suojatoimenpiteitä on tarkistettava määräajoin,9) suljetun käytön parissa työskenteleviä on kuultava asiaan liittyvän yhteisön lainsäädännön määräysten mukaisesti, erityisesti työntekijöiden suojelemiseksi vaaroilta, jotka liittyvät biologisille tekijöille altistumiseen työssä (seitsemäs direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 26 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/679/ETY (5) mukaisesti,10) direktiivissä 90/219/ETY (6) on havaittu puutteita; hallinnolliset menettelyt ja ilmoitusvaatimukset olisi kytkettävä suljetun käytön vaaroihin,11) direktiivin 90/219/ETY antaminen ei mahdollistanut riittävää mukauttamista tekniseen kehitykseen; direktiivin tekniset osat on mukautettava tekniseen kehitykseen,12) täytäntöönpanon kannalta saattaisi olla hyödyllistä ottaa direktiiviin 90/219/ETY luettelo ihmisten terveydelle ja ympäristölle turvallisista GMM:ista; kyseisten GMM:ien on täytettävä tietyt turvallisuuden arviointia koskevat perusteet,13) bioteknologian nopean edistymisen, kehitettävien arviointiperusteiden luonteen ja kyseisen luettelon rajoitetun ulottuvuuden huomioon ottaen on tarkoituksenmukaista, että neuvosto määrittää ja tarkistaa kyseiset perusteet,14) tällä hetkellä on huomattavasti kokemusta ja tietoa vaaroista, jotka liittyvät GMM:ien käyttöön suljetuissa oloissa,15) näin ollen direktiiviä 90/219/ETY on muutettava vastaavasti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 90/219/ETY seuraavasti:1) Korvataan 2-16 artikla seuraavasti:"2 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `mikro-organismilla` mikrobiologista solu- tai muuta rakennetta, joka pystyy lisääntymään tai siirtämään perintöainesta, mukaan luettuina virukset, viroidit sekä eläin- ja kasvisoluviljelmät,b) `geneettisesti muunnetulla mikro-organismilla` (GMM:lla) mikro-organismia, jonka perintöainesta on muutettu tavalla, joka ei toteudu luonnossa pariutumisen tuloksena ja/tai luonnollisena rekombinaationa,Näiden määritelmien mukaan:i) geneettistä muuntumista tapahtuu ainakin käytettäessä liitteessä I olevassa A osassa lueteltuja tekniikoita,ii) liitteessä I olevassa B osassa mainittujen tekniikkojen ei katsota johtavan geneettiseen muuntumiseen.c) `suljetulla käytöllä` kaikkia toimia, joissa mikro-organismeja muunnetaan geneettisesti tai joissa GMM:ja viljellään, säilytetään, kuljetetaan, tuhotaan, hävitetään tai käytetään muulla tavalla ja joissa käytetään erityisiä eristämistoimenpiteitä mikro-organismien pääsyn rajoittamiseksi väestön keskuuteen tai ympäristöön, sekä väestön ja ympäristön turvallisuuden korkean tason turvaamiseksi,d) `onnettomuudella` kaikkia tapauksia, joihin liittyy sellainen suljetuissa oloissa käytettyjen GMM:ien merkittävä ja tahaton päästö, joka saattaa merkitä välitöntä tai myöhempää vaaraa ihmisten terveydelle tai ympäristölle,e) `käyttäjällä` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka vastaa GMM:ien suljetusta käytöstä,f) `ilmoituksella` jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten tarvitsemien tietojen esittämistä.3 artiklaTätä direktiiviä ei sovelleta:- jos geneettinen muunnos saadaan aikaan liitteessä II olevassa A osassa lueteltujen tekniikkojen tai menetelmien avulla, tai- jos suljetuissa oloissa käytetään vain sen tyyppisiä GMM:ja, jotka ovat liitteessä II olevassa B osassa lueteltujen arviointiperusteiden mukaisia, mikä on osoitus niiden turvallisuudesta ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Tällaiset GMM:t luetellaan liitteessä II olevassa C osassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan 1 kohdan soveltamista.4 artiklaGMM:ien maantie-, rautatie-, sisävesi-, meri- ja lentokuljetuksiin ei sovelleta 5 artiklan 3 ja 6 kohtaa eikä 6-12 artiklaa.Tätä direktiiviä ei sovelleta sellaisten GMM:ien säilytykseen, viljelyyn, kuljetukseen, tuhoamiseen, hävittämiseen tai käyttöön, jotka on saatettu markkinoille geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön 23 päivänä huhtikuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/220/ETY (*) tai muun sellaisen yhteisön lainsäädännön nojalla, jossa määrätään mainitussa direktiivissä säädetyn kaltaisesta erityisestä ympäristövaarojen arvioinnista, edellyttäen, että käyttö suljetuissa oloissa on markkinoille saattamista koskevan luvan edellytysten, mikäli sellaisia on, mukaista.(*) EYVL L 117, 8.5.1990, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 97/35/EY (EYVL L 169, 27.6.1997, s.72).5 artikla1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki tarpeelliset toimenpiteet toteutetaan sellaisten ihmisten terveydelle ja ympäristölle haitallisten vaikutusten välttämiseksi, joita GMM:ien suljetusta käytöstä voi seurata.2. Tätä varten käyttäjän on tehtävä arvio suljetun käytön mahdollisesti aiheuttamista, ihmisten terveyteen ja ympäristöön mahdollisesti kohdistuvista riskeistä käyttämällä vähintään liitteessä III olevassa A osassa ja B osassa esitettyjä arviointiperusteita ja menettelyä.3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella suljettu käyttö luokitellaan neljään luokkaan käyttämällä liitteessä III säädettyä menettelyä, minkä tuloksena määräytyvät 6 artiklan mukaiset eristämisen tasot:>TAULUKON PAIKKA>4. Kun ei ole selvää, mikä luokka on sopiva ehdotetulle suljetulle käytölle, on sovellettava mahdollisimman ankaria suojelutoimenpiteitä, kunnes lievempiä toimenpiteitä voidaan soveltaa toimivaltaisen viranomaisen kanssa riittäväksi katsotun näytön perusteella.5. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa arvioinnissa on otettava erityisesti huomioon jätteiden ja jätevesien poistokysymys. Tarvittaessa on toteutettava turvatoimenpiteitä ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi.6. Käyttäjän on pidettävä 2 kohdassa tarkoitetusta arvioinnista kirjaa ja annettava selonteko tarkoituksenmukaisessa muodossa toimivaltaisen viranomaisen käyttöön osana 7, 9 ja 10 artiklassa mainittua ilmoitusta tai pyydettäessä.6 artikla1. Käyttäjän on noudatettava liitteessä IV esitettyjä yleisiä periaatteita ja asianmukaisia suljetun käytön luokkaa vastaavia eristämis- ja muita suojatoimenpiteitä, paitsi jos liitteessä IV olevassa 2 kohdassa annetaan lupa käyttää muita toimenpiteitä, jotta työpaikan ja ympäristön altistuminen GMM:ille saataisiin pidettyä niin alhaisella tasolla kuin se käytännössä on mahdollista ja jotta varmistettaisiin turvallisuuden korkea taso.2. Edellä 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua arviointia ja käytettäviä eristämis- ja muita suojatoimenpiteitä on tarkistettava määräajoin ja viipymättä, jos:a) käytetyt eristämistoimenpiteet eivät ole enää riittäviä tai suljetun käytön luokka ei pidä enää paikkaansa, taib) uuden tieteellisen ja teknisen tietämyksen perusteella on syytä epäillä, että arviointi ei enää ole asianmukainen.7 artiklaKun tiloja aiotaan käyttää ensimmäistä kertaa suljettua käyttöä varten, käyttäjän on ennen tällaisen käytön aloittamista tehtävä toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus, jossa on vähintään liitteessä V olevassa A osassa luetellut tiedot.8 artiklaEdellä 7 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen tekemisen jälkeen luokkaan 1 kuuluva myöhempi suljettu käyttö voidaan aloittaa ilman nimenomaista uutta ilmoitusta. GMM:ien käyttäjien on luokkaan 1 kuuluvan suljetun käytön osalta pidettävä kirjaa kaikista 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuista arvioinneista, joita koskevat tiedot on pyynnöstä toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle.9 artikla1. Ensimmäisestä ja myöhemmästä luokkaan 2 kuuluvasta suljetusta käytöstä, jonka on määrä tapahtua tiloissa, joista on tehty 7 artiklan mukainen ilmoitus, on tehtävä ilmoitus, joka sisältää liitteessä V olevassa B osassa luetellut tiedot.2. Jos luokkaan 2 tai sitä ylempään luokkaan kuuluvaa suljettua käyttöä varten tarkoitetuista tiloista on aiemmin tehty ilmoitus ja jos siihen liittyvät lupavaatimukset on täytetty, luokkaan 2 kuuluva suljettu käyttö voidaan aloittaa välittömästi uuden ilmoituksen jättämisen jälkeen.Ilmoituksen tekijä voi kuitenkin itse pyytää virallista lupaa koskevaa päätöstä toimivaltaiselta viranomaiselta. Päätös on tehtävä viimeistään 45 päivän kuluessa ilmoituksen tekemisestä.3. Jos luokkaan 2 tai sitä ylempään luokkaan kuuluvaa suljettua käyttöä varten tarkoitetuista tiloista ei ole aiemmin tehty ilmoitusta ja ellei toimivaltainen viranomainen toisin ilmoita, luokkaan 2 kuuluva suljettu käyttö voidaan aloittaa 45 päivän kuluttua edellä 1 kohdassa mainitun ilmoituksen tekemisestä tai aikaisemmin toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella.10 artikla1. Luokkaan 3 tai 4 kuuluvasta ensimmäisestä tai myöhemmästä suljetusta käytöstä, jonka on määrä tapahtua tiloissa, joista on annettu ilmoitus 7 artiklan mukaisesti, on tehtävä ilmoitus, joka sisältää liitteessä V olevassa C osassa luetellut tiedot.2. Luokkaan 3 tai sitä ylempään luokkaan kuuluvaa suljettua käyttöä ei saa aloittaa ilman toimivaltaisen viranomaisen etukäteen antamaa kirjallista lupaa; viranomaisen on ilmoitettava päätöksestään kirjallisesti:a) viimeistään 45 päivän kuluttua uuden ilmoituksen tekemisestä, jos luokkaan 3 tai sitä ylempään luokkaan kuuluvaan suljettuun käyttöön tarkoitetuista tiloista on tehty aiemmin ilmoitus ja jos on täytetty siihen liittyvät hyväksymisvaatimukset, jotka koskevat samaan tai ylempään luokkaan kuuluvaa suljettua käyttöä kuin mikä oli määrä aloittaa,b) muissa tapauksissa viimeistään 90 päivää ilmoituksen tekemisestä.11 artikla1. Jäsenvaltioiden on nimettävä viranomainen tai viranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia panemaan täytäntöön ne toimenpiteet, joista jäsenvaltiot päättävät soveltaessaan tätä direktiiviä, ja ottamaan vastaan ja vahvistamaan saaneensa 7, 9 ja 10 artiklassa tarkoitetut ilmoitukset.2. Toimivaltaisten viranomaisten on tutkittava, ovatko ilmoitukset tämän direktiivin vaatimusten mukaisia, ovatko annetut tiedot oikeita ja täydellisiä ja ovatko 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu arviointitapa ja suljetun käytön luokka oikeita, sekä tarvittaessa tutkittava, ovatko eristämiseen, muuhun suojaamiseen, jätehuoltoon ja hätätilanteisiin liittyvät toimenpiteet asianmukaisia.3. Tarvittaessa toimivaltainen viranomainen voi:a) pyytää käyttäjää antamaan lisätietoja tai muuttamaan ehdotetun suljetun käytön olosuhteita tai muuttamaan suljetun käytön luokitusta. Tällöin toimivaltainen viranomainen voi vaatia, että ehdotettua suljettua käyttöä ei aloiteta tai jos se on jo aloitettu, että se keskeytetään tai lopetetaan, kunnes toimivaltainen viranomainen on antanut suostumuksensa saamiensa lisätietojen tai suljetun käytön muutettujen olosuhteiden perusteella,b) rajoittaa aikaa, jona suljettu käyttö sallitaan, tai asettaa käytölle tiettyjä erityisehtoja.4. Edellä 9 ja 10 artiklassa tarkoitettuja määräaikoja laskettaessa mukaan ei lueta aikaa, jona toimivaltainen viranomainen:- odottaa 3 kohdan a alakohdan mukaisesti ilmoittajalta pyytämiään lisätietoja tai- toimeenpanee julkisen kuulemisen tai kyselyn 13 artiklan mukaisesti.12 artiklaJos käyttäjä saa asiaan liittyvää uutta tietoa tai muuttaa suljettua käyttöä tavalla, joka voi merkittävästi vaikuttaa siihen liittyviin riskeihin, tästä on mahdollisimman nopeasti ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle, ja 7, 9 ja 10 artiklassa mainittua ilmoitusta on muutettava.Jos toimivaltainen viranomainen saa myöhemmin tietoa, joka voi merkittävästi vaikuttaa suljettuun käyttöön liittyviin riskeihin, se voi vaatia käyttäjää muuttamaan suljetun käytön olosuhteita, keskeyttämään käytön tai lopettamaan sen.13 artiklaJos jäsenvaltio pitää sitä asianmukaisena, se voi edellyttää, että tietyistä ehdotettuun suljettuun käyttöön liittyvistä seikoista on kuultava yleisöä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan soveltamista.14 artiklaToimivaltaisten viranomaisten on ennen suljetun käytön aloittamista varmistettava, että:a) laaditaan pelastussuunnitelma sellaisen suljetun käytön varalle, jossa eristämistoimenpiteiden epäonnistuminen saattaisi aiheuttaa välittömän tai myöhemmän vakavan vaaran tilojen ulkopuolella oleville ihmisille ja/tai ympäristölle, paitsi milloin vastaava pelastussuunnitelma on laadittu muun yhteisön lainsäädännön nojalla,b) tietoa pelastussuunnitelmasta sekä sovellettavista asiankuuluvista turvatoimenpiteistä annetaan sellaisille elimille ja viranomaisille, joita onnettomuus todennäköisesti koskisi, tarkoituksenmukaisella tavalla ja niiden tarvitsematta sitä pyytää. Tiedot on saatettava ajan tasalle määräajoin. Tietojen on myös oltava yleisesti saatavina.Asianomaisten jäsenvaltioiden on luovutettava samanaikaisesti muille jäsenvaltioille, joita asia koskee, samat tiedot, jotka annetaan omille kansalaisille, tarvittavien kahdenvälisten neuvottelujen perustaksi.15 artikla1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että käyttäjä onnettomuuden sattuessa välittömästi ilmoittaa siitä 11 artiklassa määritellylle toimivaltaiselle viranomaiselle ja antaa seuraavat tiedot:- onnettomuusolosuhteet,- kyseisten GMM:ien tunnistustiedot ja määrät,- tiedot, jotka ovat tarpeen väestön terveyteen ja ympäristöön kohdistuvien onnettomuuden vaikutusten arvioimiseksi,- tiedot toteutetuista toimenpiteistä.2. Kun 1 kohdan mukaiset tiedot on annettu, jäsenvaltioiden on:- varmistettava, että kaikki tarvittavat toimenpiteet toteutetaan ja varoitettava välittömästi niitä jäsenvaltioita, joihin onnettomuus voi vaikuttaa,- kerättävä, milloin tämä on mahdollista, onnettomuuden täydellistä analysointia varten tarvittavat tiedot ja tarvittaessa annettava suosituksia samanlaisten onnettomuuksien välttämiseksi vastaisuudessa ja niiden vaikutusten rajoittamiseksi.16 artikla1. Jäsenvaltioiden on:a) kuultava pelastussuunnitelman ehdotetun toimeenpanon osalta niitä jäsenvaltioita, joihin onnettomuus todennäköisesti vaikuttaa,b) ilmoitettava komissiolle mahdollisimman nopeasti tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvasta onnettomuudesta ja annettava tiedot onnettomuuden olosuhteista sekä kyseisten GMM:ien tunnistustiedot ja määrät, tiedot toteutetuista toimenpiteistä ja niiden tehokkuudesta sekä onnettomuuden analyysi mukaan lukien suositukset onnettomuuden vaikutusten rajoittamiseksi ja samanlaisten onnettomuuksien välttämiseksi vastaisuudessa.2. Komissio luo jäsenvaltioita kuultuaan järjestelmän 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen vaihtoa varten. Se myös toteuttaa ja asettaa jäsenvaltioiden käyttöön tietorekisterin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista onnettomuuksista; rekisterissä on oltava selvitys onnettomuuksien syistä, saadut kokemukset ja ne toimenpiteet, jotka on toteutettu samanlaisten onnettomuuksien välttämiseksi vastaisuudessa."2. Korvataan 18, 19 ja 20 artikla seuraavasti:"18 artikla1. Jäsenvaltioiden on kunkin vuoden lopussa lähetettävä komissiolle 10 artiklan mukaisesti kyseisen vuoden aikana ilmoitetuista luokkiin 3 ja 4 kuuluvista suljetuista käytöistä yhteenvetokertomus, jossa on suljetun käytön kuvaus, tarkoitus ja siihen liittyvät riskit.2. Jäsenvaltioiden on joka kolmas vuosi, ensimmäisen kerran 5 päivänä kesäkuuta 2003 lähetettävä komissiolle yhteenvetokertomus tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa asioissa saamistaan kokemuksista.3. Joka kolmas vuosi, ensimmäisen kerran 5 päivänä kesäkuuta 2004 komissio julkaisee 2 kohdassa mainittuihin kertomuksiin perustuvan yhteenvedon.4. Komissio voi julkaista yleisiä tilastotietoja tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja muista siihen liittyvistä seikoista, jos ne eivät sisällä tietoja, jotka ovat omiaan vahingoittamaan käyttäjän kilpailuasemaa.19 artikla1. Jos tietojen ilmitulo vaikuttaa vähintään yhteen ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY (*) 3 artiklan 2 kohdassa mainituista seikoista, ilmoittaja voi osoittaa tämän direktiivin perusteella annetuista ilmoituksista ne tiedot, joita on käsiteltävä luottamuksellisina. Tällöin on esitettävä todennettavat perustelut.2. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoittajaa kuultuaan päätettävä, mitä tietoja on pidettävä luottamuksellisina, ja ilmoitettava päätöksestään ilmoittajalle.3. Seuraavia 7, 9 tai 10 artiklan mukaisesti annettuja tietoja ei missään tapauksessa saa käsitellä luottamuksellisina:- GMM:ien yleiset ominaisuudet, ilmoittajan nimi ja osoite ja käyttöpaikka,- suljetun käytön luokka ja eristämistoimenpiteet,- arvio ennakoitavista, etenkin ihmisten terveydelle ja ympäristölle haitallisista vaikutuksista.4. Komissio ja toimivaltaiset viranomaiset eivät saa ilmaista sivullisille tämän direktiivin perusteella ilmoitettuja tai muuten annettuja 2 kohdan mukaisesti luottamuksellisina pidettäviä tietoja, ja niiden on suojattava saatuihin tietoihin liittyviä immateriaalioikeuksia.5. Jos ilmoittaja jostakin syystä peruuttaa ilmoituksensa, toimivaltaisen viranomaisen on säilytettävä annettujen tietojen luottamuksellisuus.(*) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.20 artiklaMuutoksista, jotka ovat tarpeen liitteessä II olevan A osan ja liitteiden III-V mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen sekä liitteessä II olevan C osan mukauttamiseksi, päätetään 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."3. Lisätään artikla seuraavasti:"20 a artiklaNeuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta liitteessä II olevassa B osassa luetelluista GMM:ien liitteessä II olevaan C osaan sisällyttämistä koskevista arviointiperusteista 5 päivänä joulukuuta 2000 mennessä. Neuvosto päättää liitteessä II olevan B osan muutoksista määräenemmistöllä komission ehdotuksesta."4. Korvataan liitteet oheisessa liitteessä olevilla liitteillä.2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 18 kuukauden kuluessa direktiivin voimaantulosta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisena ne keskeiset kansalliset säännökset, jotka ne antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 26 päivänä lokakuuta 1998.Neuvoston puolestaW. SCHÜSSELPuheenjohtaja(1) EYVL C 356, 22.11.1997, s. 14 ja EYVL C 369, 6.12.1997, s. 12.(2) EYVL C 295, 7.10.1996, s. 52.(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 12. maaliskuuta 1997 (EYVL C 115, 14.4.1997, s. 59), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 16. joulukuuta 1997 (EYVL C 62, 26.2.1998, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös tehty 16. kesäkuuta 1998 (EYVL C 210, 6.7.1998).(4) EYVL L 117, 8.5.1990, s. 15, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 97/35/EY (EYVL L 169, 27.6.1997, s. 72).(5) EYVL L 374, 31.12.1990, s.1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 97/59/EY (EYVL L 282, 15.10.1997, s. 33).(6) EYVL L 117, 8.5.1990, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 94/51/EY (EYVL L 297, 18.11.1994, s. 29).LIITE "LIITE IA OSADirektiivin 2 artiklan b alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja geneettisiä muuntamistekniikoita ovat muun muassa:1) yhdistelmänukleiinihappotekniikat, joita käytettäessä muodostuu uusia geeniaineksen yhdistelmiä siten, että organismin ulkopuolella millä tahansa tavalla tuotettuja nukleiinihappomolekyylejä lisätään virukseen, bakteeriplasmidiin tai muuhun vektoriin ja ne liitetään sellaiseen isäntäorganismiin, jossa ne eivät luonnossa esiinny mutta jossa ne voivat lisääntyä,2) tekniikat, joissa mikro-organismiin viedään suoraan mikro-organismin ulkopuolella valmistettua perintöainesta, mukaan lukien mikroinjektio, makroinjektio ja mikrokapselointi,3) solufuusio- tai hybridisaatiotekniikat, joissa muodostetaan uusia perintöainesyhdistelmiä sisältäviä eläviä soluja sulauttamalla yhteen kaksi tai useampia soluja tavoilla, jotka eivät toteudu luonnossa.B OSADirektiivin 2 artiklan b alakohdan ii alakohdassa tarkoitetut tekniikat, joiden ei katsota aiheuttavan geneettistä muuntumista edellyttäen, että niissä ei käytetä yhdistelmänukleiinihappomolekyylejä eikä GMM:ja, jotka on saatu aikaan muilla kuin liitteessä II olevassa A osassa tarkoitetuilla direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jääneillä tekniikoilla tai menetelmillä:1) koeputkihedelmöitys2) luonnossa toteutuvat prosessit, kuten konjugaatio, transduktio ja transformaatio3) polyploidian aiheuttaminen.LIITE IIA OSADirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävät sellaiset mikro-organismeja tuottavat geneettisen muuntamisen tekniikat ja menetelmät, joissa ei käytetä yhdistelmänukleiinihappomolekyylejä eikä muita GMM:ja kuin niitä, jotka on saatu aikaan yhdellä tai useammalla seuraavassa mainituista tekniikoista tai menetelmistä:1. mutageneesi,2. sellaisten prokaryoottisten lajien solujen solufuusio (myös protoplastifuusio), joka vaihtavat geeniainesta tunnettujen fysiologisten prosessien avulla,3. minkä tahansa eukaryoottisten lajien solujen solufuusio (myös protoplastifuusio), mukaan lukien hybridoomien tuottaminen ja kasvisolufuusiot,4. sisäinen kloonaus, jossa organismin solusta otetaan nukleiinihapposekvenssejä, jotka (tai joiden synteettinen vastine) mahdollisesti viedään kokonaan tai osittain ja siten, että tätä vaihetta mahdollisesti edeltää entsyyminen tai mekaaninen vaihe, uudelleen saman lajin soluihin tai sellaisten fylogeneettisesti läheisten lajien soluihin, jotka voivat luonnossa vaihtaa perintöainesta fysiologisten prosessien avulla, ja jonka tuloksena muodostuva mikro-organismi ei todennäköisesti aiheuta tauteja ihmisille, eläimille eikä kasveille;sisäisessä kloonauksessa voidaan käyttää sellaisia yhdistelmävektoreita, joita on kauan käytetty turvallisesti kyseisissä mikro-organismeissa.B OSAGMM:ien turvallisuus ihmisten terveydelle ja ympäristölle - arviointiperusteet:. . . (täydennetään 20 a artiklan menettelyn mukaisesti)C OSANe GMM:ien tyypit, jotka täyttävät B osassa luetellut arviointiperusteet:. . . (täydennetään 21 artiklan menettelyn mukaisesti)LIITE IIIEDELLÄ 5 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUSSA ARVIOINNISSA NOUDATETTAVAT PERIAATTEETTässä liitteessä kuvataan yleisluonteisesti, mitkä tekijät on otettava huomioon ja mitä menettelytapaa on noudatettava 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun arvioinnin suorittamiseksi. Sitä täydennetään erityisesti jäljempänä olevan B osan osalta ohjeilla, jotka komissio laatii 21 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.Ohjeiden on oltava valmiit 5 päivään kesäkuuta 2000 mennessä.A. Arviointitekijät1. Mahdollisesti haitallisina vaikutuksina pidetään:- ihmisille aiheutuvia tauteja, mukaan lukien allergia- tai toksiset vaikutukset- eläimille tai kasveille aiheutuvia tauteja- haitallisia vaikutuksia, jotka johtuvat siitä, että tautia on mahdotonta hoitaa tai estää tehokkaasti- haitallisia vaikutuksia, jotka johtuvat asettumisesta tai leviämisestä ympäristöön- haitallisia vaikutuksia, jotka johtuvat lisätyn geeniaineksen luonnollisesta siirtymisestä muihin organismeihin.2. Edellä 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun arvioinnin olisi perustuttava:a) kaikkien mahdollisten haittavaikutusten tunnistamiseen, erityisesti sellaisten, jotka liittyvät:i) vastaanottajamikro-organismiinii) lisättyyn (luovuttajaorganismista peräisin olevaan) geeniainekseeniii) vektoriiniv) luovuttajamikro-organismiin (jos luovuttajamikro-organismia käytetään toiminnan aikana)v) tuloksena saatuun GMM:iinb) toiminnan ominaisuuksiinc) mahdollisesti haitallisten vaikutusten vakavuuteend) todennäköisyyteen, jolla mahdollisesti haitalliset vaikutukset toteutuvat.B. Menettely3. Arvioinnin ensimmäisenä vaiheena olisi oltava vastaanottaja- ja tarvittaessa luovuttajamikro-organismin haitallisten ominaisuuksien, kaikkien vektoriin tai lisättyyn ainekseen liittyvien haitallisten ominaisuuksien sekä kaikkien vastaanottajan olemassa olevien ominaisuuksien muutosten tunnistaminen.4. Yleensä 5 artiklan määritelmän mukaisesti luokkaan 1 sisällytettäviksi sopivina pidetään vain sellaisia GMM:ja, joilla on seuraavat ominaisuudet:i) vastaanottaja- tai emomikro-organismi ei todennäköisesti aiheuta tauteja ihmisille, eläimille tai kasveille (1)(1) Tämä koskee vain todennäköisesti altistuvassa ympäristössä olevia eläimiä ja kasveja.ii) vektori ja lisättävä aines ovat luonteeltaan sellaisia, että ne eivät tuota fenotyypiltään GMM:a, joka todennäköisesti aiheuttaisi tauteja ihmisille, eläimille tai kasveille (1) tai vaikuttaisi haitallisesti ympäristöön,iii) GMM ei todennäköisesti aiheuta tauteja ihmisille, eläimille tai kasveille (1) eikä se todennäköisesti vaikuta haitallisesti ympäristöön.5. Saadakseen täytäntöönpanon kannalta tarpeellisen tiedon tästä menettelystä käyttäjän olisi ensin otettava huomioon asiaa koskeva yhteisön lainsäädäntö ja erityisesti neuvoston direktiivi 90/679/ETY (2). Lisäksi voidaan ottaa huomioon kansainväliset tai kansalliset luokittelujärjestelmät (esimerkiksi WHO, NIH, jne.) ja niihin tieteen ja tekniikan kehityksen johdosta tehdyt tarkistukset.Nämä järjestelmät koskevat luonnollisia mikro-organismeja ja perustuvat yleensä mikro-organismien kykyyn aiheuttaa tauteja ihmisille, eläimille tai kasveille sekä niistä todennäköisesti aiheutuvien tautien vakavuuteen ja siirtyvyyteen. Direktiivissä 90/679/ETY mikro-organismit luokitellaan biologisina tekijöinä neljään vaararyhmään niiden terveelle aikuiselle ihmiselle mahdollisesti aiheuttaman vaaran mukaan. Kyseisiä vaararyhmiä voidaan käyttää ohjeellisena lähtökohtana luokiteltaessa suljetuissa oloissa tapahtuvaa toimintaa 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin neljään riskiluokkaan. Käyttäjä voi myös ottaa huomioon kasvi- ja eläinpatogeenien luokittelujärjestelmät (jotka tavallisesti määritellään kansallisella tasolla). Edellä mainitut luokittelujärjestelmät osoittavat ainoastaan tilapäisesti toiminnan riskiluokan ja siihen liittyvät eristämis- ja valvontatoimenpiteet.6. Edellä 3-5 artiklan mukaisesti suoritetun vaarojen tunnistamisen olisi johdettava GMM:in liittyvän riskitason tunnistamiseen.7. Eristämis- ja muiden suojatoimenpiteiden valinta olisi sen jälkeen tehtävä GMM:ihin liittyvän riskitason perusteella ja ottaen huomioon:i) geneettisesti muunnetuille mikro-organismeille todennäköisesti altistuvan ympäristön ominaisuudet (esimerkiksi, onko GMM:ille todennäköisesti altistuvassa ympäristössä sellaisia tunnettuja eläimiä tai kasveja, joihin mikro-organismien käyttö suljetuissa oloissa voi vaikuttaa epäsuotuisasti),ii) toiminnan ominaisuudet (esimerkiksi sen luonne, laajuus),iii) muut kuin normitetut toimenpiteet (esimerkiksi eläinten rokottaminen GMM:illa; laitteet, jotka todennäköisesti tuottavat aerosoleja).Edellä kuvattujen alakohtien i), ii) ja iii) huomioiminen tietyn toiminnan yhteydessä voi johtaa siihen, että 6 kohdan mukaisesti määritelty GMM:iin liittyvä riskitaso muuttuu korkeammaksi tai matalammaksi tai että se pysyy samana.8. Edellä esitetyllä tavalla toteutettu arviointi johtaa lopulta siihen, että toiminta luokitellaan yhteen 5 artiklan 3 kohdassa kuvatuista luokista.9. Suljetun käytön lopullinen luokittelu olisi varmistettava tarkastelemalla uudelleen loppuun suoritettua 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua arviointia.(1) Tämä koskee vain todennäköisesti altistuvassa ympäristössä olevia eläimiä ja kasveja.(2) EYVL L 374, 31.12.1990, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 97/59/EY (EYVL L 282, 15.10.1997, s.33).LIITE IVERISTÄMIS- JA MUUT SUOJATOIMENPITEETYleiset periaatteet1. Näissä taulukoissa esitetään kutakin erityistasoa vastaavat tavanomaiset vähimmäisvaatimukset ja -toimenpiteet.Eristäminen voidaan myös toteuttaa hyvien työskentelytapojen, koulutuksen, eristämislaitteiden ja erityisen tilasuunnittelun avulla. Kaikessa GMM:ien parissa tapahtuvassa toiminnassa on noudatettava hyvää mikrobiologista käytäntöä ja seuraavia työturvallisuuden ja työhygienian periaatteita:i) Pidetään työpaikan ja ympäristön altistus GMM:ille mahdollisimman alhaisella tasolla.ii) Suoritetaan teknistä valvontaa siellä, missä mahdollisesti vahingollisia eliöitä syntyy, ja täydennetään sitä tarvittaessa asianmukaisin suojavaattein ja -laittein.iii) Testataan asianmukaisesti ja ylläpidetään valvontatoimenpiteet ja laitteet.iv) Tarkistetaan tarvittaessa, onko prosessiin kuuluvia eläviä organismeja päässyt ensisijaisen fysikaalisen eristyksen ulkopuolelle.v) Huolehditaan siitä, että henkilöstöllä on asianmukainen koulutus.vi) Perustetaan tarvittaessa biologista turvallisuutta käsitteleviä komiteoita tai alakomiteoita.vii) Laaditaan tarvittaessa henkilöstön turvallisuuden varmistamiseksi työpaikkakohtaiset työskentelyohjeistot.viii) Asetetaan tarvittaessa näkyville biologisesta vaarasta varoittavia opasteita.ix) Huolehditaan siitä, että henkilökunnalla on pesu- ja dekontaminaatiomahdollisuus.x) Kirjataan toiminnot asianmukaisesti.xi) Kielletään syöminen, juominen, tupakointi, ehostaminen ja ihmiskäyttöön tarkoitetun ruoan varastoiminen työalueella.xii) Kielletään suulla pipetointi.xiii) Huolehditaan siitä, että turvallisuuden varmistamiseksi on olemassa tarvittavat kirjalliset menettelytapastandardit.xiv) Huolehditaan siitä, että käytettävissä on tehokkaita desinfiointiaineita ja määritellyt desinfiointimenettelyt GMM:ien leviämisen varalta.xv) Huolehditaan siitä, että kontaminoituneet laboratoriolaitteet ja -materiaalit voidaan tarvittaessa varastoida turvallisesti.2. Taulukkojen otsikot ovat ohjeelliset.Taulukossa I a esitetään laboratoriotoimintaa koskevat vähimmäisvaatimukset.Taulukossa I b esitetään taulukkoon I a tehdyt lisäykset ja muutokset sellaisen kasvi/kasvatushuonetoiminnan osalta, jossa käytetään GMM:ja.Taulukossa I c esitetään taulukkoon I a tehdyt lisäykset ja muutokset sellaisen eläintoiminnan osalta, jossa käytetään GMM:ja.Taulukossa II esitetään muuta toimintaa kuin laboratoriotoimintaa koskevat vähimmäisvaatimukset.Joissakin erityistapauksissa voi olla tarpeen yhdistää toimenpiteitä samalta eristystasolta sekä taulukosta I a että taulukosta II.Joissakin tapauksissa käyttäjät voivat toimivaltaisen viranomaisen luvalla olla soveltamatta tiettyyn eristystasoon liittyvää eritelmää tai yhdistää kahden eri tason eritelmiä.Näissä taulukoissa "vapaaehtoista" tarkoittaa, että käyttäjä voi soveltaa näitä toimenpiteitä tapauskohtaisesti 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella.3. Soveltaessaan tätä liitettä jäsenvaltiot voivat vaatimusten selventämiseksi sisällyttää seuraaviin taulukoihin 1 ja 2 kohdan yleiset periaatteet.>TAULUKON PAIKKA>Taulukko I bKasvi- ja kasvatushuoneita koskevat eristämis- ja muut suojatoimenpiteetKäsitteillä kasvihuone ja kasvatushuone tarkoitetaan sellaista rakennetta, jossa on seinät, katto ja lattia, ja joka on suunniteltu ja jota käytetään pääasiallisesti kasvien kasvattamiseen valvotussa ja suojatussa ympäristössä.Kaikkia taulukon I a määräyksiä sovelletaan seuraavin lisäyksin/muutoksin:>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>LIITE VA OSADirektiivin 7 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen on sisällettävä seuraavat tiedot:- käyttäjän/käyttäjien sekä valvonnasta ja turvallisuudesta vastaavien henkilöiden nimet- valvonnasta ja turvallisuudesta vastaavien henkilöiden koulutus ja pätevyys- yksityiskohtaiset tiedot kaikista biologisista komiteoista ja alakomiteoista- tilojen osoite ja yleiskuvaus- tehtävän työn kuvaus- suljetun käytön luokka- luokkaan 1 kuuluvan suljetun käytön osalta yhteenveto 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta arvioinnista ja jätehuoltoa koskevat tiedot.B OSADirektiivin 9 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen on sisällettävä seuraavat tiedot:- päivä, jolloin 7 artiklassa mainittu ilmoitus on tehty- valvonnasta ja turvallisuudesta vastaavien henkilöiden nimet, koulutus ja pätevyys- käytettävät vastaanottaja-, luovuttaja- ja/tai emomikro-oranismit ja tarvittaessa isäntävektori(t)- muuntamisessa käytettävän geeniaineksen lähde/lähteet ja käyttötarkoitus/käyttötarkoitukset- GMM:ien tunnistetiedot ja ominaisuudet- suljetun käytön tarkoitus ja odotetut tulokset- arvioidut käytettävät viljelytilavuudet- toteutettavien eristämis- ja muiden suojatoimenpiteiden kuvaus sekä tiedot jätehuollosta, kuten syntyvistä jätteistä, niiden käsittelystä, lopullisesta muodosta ja määränpäästä- yhteenveto 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta arvioinnista- tiedot, jotka toimivaltainen viranomainen tarvitsee arvioidakseen 14 artiklan mukaisesti laadittujen pelastussuunnitelmien tehokkuutta.C OSADirektiivin 10 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen on sisällettävä seuraavat tiedot:a) - päivä, jolloin 7 artiklassa mainittu ilmoitus on tehty- valvonnasta, turvallisuudesta ja ilmoittamisesta vastaavien henkilöiden nimet, koulutus ja pätevyysb) - käytettävä(t) vastaanottaja- tai emomikro-organismi(t)- käytettävä isäntävektori tai käytettävät isäntävektorit (tarvittaessa)- muuntamisessa käytettävän geeniaineksen lähde/lähteet ja käyttötarkoitus/käyttötarkoitukset- GMM:ien tunnistetiedot ja ominaisuudet- käytettävät viljelytilavuudetc) - toteutettavien eristämis- ja muiden suojatoimenpiteiden kuvaus sekä tiedot jätehuollosta, kuten syntyvien jätteiden tyypistä ja muodosta, niiden käsittelystä, lopullisesta muodosta ja määränpäästä- suljetun käytön tarkoitus ja odotetut tulokset- laitoksen osien kuvausd) tarvittaessa tiedot onnettomuuksien ehkäisytoimista ja pelastussuunnitelmista;- erityinen vaara, joka johtuu laitoksen sijainnista- ennalta ehkäisevät toimenpiteet, esimerkiksi turva- ja hälytyslaitteet ja eristämistavat- menettelyt ja suunnitelmat, joilla tarkistetaan eristämistoimenpiteiden jatkuva tehokkuus- kuvaus henkilökunnalle annetuista tiedoista- tiedot, jotka toimivaltainen viranomainen tarvitsee arvioidakseen 14 artiklan mukaisesti laadittujen pelastussuunnitelmien tehokkuuttae) jäljennös 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta arvioinnista."


Avis juridique important

|

32000L0045

Komission direktiivi 2000/45/EY, annettu 6 päivänä heinäkuuta 2000, yhteisön analyysimenetelmistä rehun A-vitamiinin, E-vitamiinin ja tryptofaanin määrittämiseksi (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 174 , 13/07/2000 s. 0032 - 0050

Komission direktiivi 2000/45/EY,annettu 6 päivänä heinäkuuta 2000,yhteisön analyysimenetelmistä rehun A-vitamiinin, E-vitamiinin ja tryptofaanin määrittämiseksi(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten 20 päivänä heinäkuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/373/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla(2), ja erityisesti sen 2 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Direktiivissä 70/373/ETY säädetään, että rehun laadusta ja koostumuksesta annettujen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten noudattamisen valvomiseksi tehtävissä virallisissa tarkastuksissa on käytettävä yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmiä.(2) Rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/524/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 2439/1999(4), säädetään, että A- ja E-vitamiinipitoisuudet on merkittävä pakkauksiin, jos näitä aineita on lisätty esiseoksiin ja rehuihin.(3) Rehuseosten pitämisestä kaupan 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 79/373/ETY(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/16/EY(6), ja erityisravinnoksi tarkoitetuista rehuista 13 päivänä syyskuuta 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/74/ETY(7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/25/EY(8), säädetään aminohappojen ilmoittamisesta rehujen päällysmerkinnöissä.(4) Kyseisten aineiden valvomiseksi olisi vahvistettava yhteisön menetelmät.(5) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän rehukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaJäsenvaltioiden on säädettävä, että määritettäessä A-vitamiini-, E-vitamiini- ja tryptofaanipitoisuuksia rehuissa ja esiseoksissa virallisia tarkastuksia varten on käytettävä tämän direktiivin liitteessä esitettyä menetelmää.2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä elokuuta 2000. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava niistä välittömästi komissiolle.Niiden on sovellettava näitä toimenpiteitä 1 päivästä syyskuuta 2000.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 6 päivänä heinäkuuta 2000.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 170, 3.8.1970, s. 2.(2) EYVL C 241, 29.8.1994, s. 1.(3) EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1.(4) EYVL L 297, 18.11.1999, s. 8.(5) EYVL L 86, 6.4.1979, s. 30.(6) EYVL L 105, 3.5.2000, s. 36.(7) EYVL L 237, 22.9.1993, s. 23.(8) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 35.LIITEA OSAA-VITAMIININ MÄÄRITYS1 Tarkoitus ja soveltamisalaTämän määritysmenetelmän avulla voidaan määrittää A-vitamiini (retinoli) rehuseoksista ja esiseoksista. A-vitamiini käsittää all-trans-retinyylialkoholin ja sen cis-isomeerit, jotka saadaan määritetyiksi tällä menetelmällä. A-vitamiinpitoisuus ilmoitetaan kansainvälisinä yksikköinä (ky) kilogrammaa kohti. Yksi ky vastaa 0,300 μg:n all-trans-A-vitamiinialkoholin tai 0,344 μg:n all-trans-A-vitamiiniasetaatin tai 0,550 μg:n all-trans-A-vitamiinipalmitaatin aktiivisuutta.Määritysraja on 2000 ky A-vitamiinia/kg.2 PeriaateNäyte hydrolysoidaan etanoli-kaliumhydroksidiliuoksella, ja A-vitamiini uutetaan petrolieetteriin. Liuotin haihdutetaan pois, ja haihdutusjäännös liuotetaan metanoliin ja laimennetaan tarvittaessa halutulle pitoisuusalueelle. A-vitamiinipitoisuus määritetään korkean erotuskyvyn käänteisfaasinestekromatografialla (RP-HPLC) UV- tai fluoresenssidetektoria käyttäen. Kromatografiset ajo-olosuhteet valitaan siten, että all-trans-A-vitamiinialkoholi ja sen cis-isomeerit eivät erotu toisistaan.3 Reagenssit3.1 Etanoli, σ = 96 %3.2 Petrolieetteri, kiehumisväli 40-60 °C3.3 Metanoli3.4 Kaliumhydroksidiliuos, β = 50 g/100 ml3.5 Natriumaskorbaattiliuos, β = 10 g/100 ml (ks. 7.7 huomautukset)3.6 Natriumsulfidi, Na2S · x H2O (x = 7-9)3.6.1 Natriumsulfidiliuos, c = 0,5 mol/l glyserolissa, β = 120 g/l (kun x = 9) (ks. 7.8 huomautukset)3.7 Fenolftaleiiniliuos, β = 2 g/100 ml etanolissa (3.1)3.8 2-Propanoli3.9 HPLC-ajoliuos: metanolin (3.3) ja veden seos, esim. 980 + 20 (v + v). Tarkka suhde määräytyy käytetyn kolonnin ominaisuuksien perusteella.3.10 Typpi, happivapaa3.11 All-trans-A-vitamiiniasetaatti, analyysilaatua, jonka aktiivisuus on varmennettu, esim. 2,80 x 106 ky/g.3.11.1 All-trans-A-vitamiiniasetaatin kantaliuos: Punnitaan 0,1 milligramman tarkkuudella 50 mg A-vitamiiniasetaattia (3.11) 100 ml:n mittapulloon. Liuotetaan 2-propanoliin (3.8) ja täytetään merkkiin samalla liuottimella. Tämän liuoksen nimellinen A-vitamiinipitoisuus on 1400 ky/ml. Tarkka pitoisuus määritetään 5.6.3.1 kohdan mukaisesti.3.12 All-trans-A-vitamiinipalmitaatti, analyysilaatua, jonka aktiivisuus on varmennettu, esim. 1,80 x 106 ky/g.3.12.1 All-trans-A-vitamiinipalmitaatin kantaliuos: Punnitaan 0,1 milligramman tarkkuudella 80 mg A-vitamiinipalmitaattia (3.12) 100 ml:n mittapulloon. Liuotetaan 2-propanoliin (3.8) ja täytetään merkkiin samalla liuottimella. Tämän liuoksen nimellinen A-vitamiini-pitoisuus on 1400 ky/ml. Tarkka pitoisuus määritetään 5.6.3.2 kohdan mukaisesti.3.13 2,6-Di-tert-butyyli-4-metyylifenoli (BHT) (ks. huomautukset 7.5).4 Välineistö4.1 Vakuumipyöröhaihdutin4.2 Ruskeat lasiastiat4.2.1 Tasapohjaisia tai pyöreäpohjaisia keittokolveja, 500 ml, joissa on lasihios.4.2.2 Mittapulloja, joissa on lasihiostulpat, kapeakaulaisia, 10, 25, 100 ja 500 ml.4.2.3 Erotussuppiloita, kartiomaisia, 1000 ml, joissa on lasihiostulpat.4.2.4 Kartiopohjaisia kolveja, 250 ml, joissa on lasihios.4.3 Allihn jäähdyttäjä, vaipan pituus 300 mm, jossa on lasihios ja liitin kaasunsyöttöputkelle.4.4 Laskostettua suodatinpaperia suodatukseen, halkaisija 185 mm (esim. Schleicher &  Schüll 597 HY 1/2).4.5 HPLC-laitteisto, jossa injektori.4.5.1 Nestekromatografiakolonni, 250 mm x 4 mm, C18, hiukkaskoko 5 tai 10 μm, tai vastaava (suorituskykyvaatimus: vain yksi piikki kaikille retinoli-isomeereille ko. HPLC-ajo-olosuhteilla).4.5.2 Vaihtuva-aallonpituuksinen UV- tai fluoresenssi-detektori.4.6 Spektrofotometri ja 10 mm:n kvartsikyvetit.4.7 Vesihaude, jossa on magneettisekoitin.4.8 Uuttolaitteisto, jossa on (ks. kuva 1):4.8.1 Lasisylinteri, tilavuus 1 l, jossa on lasihioskaula ja tulppa.4.8.2 Lasihiosliitin, jossa on sivuputki ja keskeltä läpi menevä liikuteltava putki. Liikuteltavassa putkessa on oltava U:n muotoinen alapää ja toisessa päässä nokka, niin että sylinterissä oleva ylempi nestekerros voidaan siirtää erotussuppiloon.5 SuoritusHuom.A-vitamiini on herkkä (UV-)valolle ja hapettumiselle. Kaikki toimenpiteet olisi suoritettava valolta suojattuna (käyttäen ruskeita tai alumiinifoliolla suojattuja lasitarvikkeita) ja hapelta suojattuna (typpivirtauksessa). Uuton aikana nestepinnan yläpuolella oleva ilma on korvattava typellä (ylipaineen muodostuminen estettävä raottamalla tulppaa silloin tällöin).5.1 Näytteen valmistusNäyte jauhetaan niin että se läpäisee 1 mm:n seulan. Vältettävä näytteen lämpenemistä. Näytteen jauhaminen on tehtävä välittömästi ennen punnitusta ja saippuointia A-vitamiinin hajoamisen välttämiseksi.5.2 SaippuointiA-vitamiinipitoisuudesta riippuen punnitaan 0,01 g:n tarkkuudella 2-25 g näytettä 500 ml:n tasapohjaiseen tai pyöreäpohjaiseen kolviin (4.2.1). Lisätään peräkkäin kolvia pyörittäen 130 ml etanolia (3.1), noin 100 mg BHT:tä (3.13), 2 ml natriumaskorbaattiliuosta (3.5) ja 2 ml natriumsulfidiliuosta (3.6). Kiinnitetään jäähdyttäjä (4.3) kolviin, ja kolvi pannaan vesihauteeseen, jossa on magneettisekoitin (4.7). Kuumennetaan kiehumispisteeseen ja annetaan kiehua 5 minuuttia. Lisätään 25 ml kaliumhydroksidiliuosta (3.4) jäähdyttäjän läpi (4.3) ja annetaan kiehua vielä 25 minuuttia sekoittaen hitaassa typpivirrassa. Jäähdyttäjä huuhdellaan noin 20 ml:lla vettä ja kolein sisältö jäähdytetään huoneen lämpötilaan.5.3 UuttoSaippuointiliuos siirretään dekantoimalla kvantitatiivisesti, huuhtomalla kaikkiaan 250 ml:lla vettä, 1000 ml:n erotussuppiloon (4.2.3) tai uuttolaitteeseen (4.8). Saippuointikolvi huuhdotaan ensin 25 ml:lla etanolia (3.1) ja sitten 100 ml:lla petrolieetteriä (3.2) ja huuhteluliuos siirretään erotussuppiloon tai uuttolaitteeseen. Veden ja etanolin lopputilavuuksien suhteen pitäisi olla noin 2:1. Ravistellaan voimakkaasti 2 minuuttia ja annetaan laskeutua 2 minuuttia.5.3.1 Uutto erotussuppiloa (4.2.3) käyttäenKun kerrokset ovat erottuneet (kts. huomautus 7.3), petrolieetterikerros siirretään toiseen erotussuppiloon (4.2.3). Uutto toistetaan kahdesti 100 ml:lla petrolieetteriä ja kahdesti 50 ml:lla petrolieetteriä (3.2).Yhdistetyt uutokset pestään erotussuppilossa, pyörittäen varovasti (emulsion muodostumisen välttämiseksi), kahdesti 100 ml:lla vettä ja sitten toistuvasti ravistelemalla edelleen, 100 ml:lla vettä kerrallaan, kunnes pesuvesi on väritön lisättäessä fenolftaleiiniliuosta (3.7) (neljä pesukertaa riittää yleensä). Pesty uutos suodatetaan suspendoitujen vesijäämien poistamiseksi kuivan laskostetun suodatinpaperin läpi (4.4) 500 ml:n mittapulloon (4.2.2). Erotussuppilo ja suodatinpaperi huuhdotaan 50 ml:lla petrolieetteriä (3.2), täytetään merkkiin petrolieetterillä (3.2) ja sekoitetaan hyvin.5.3.2 Uutto uuttolaitteella (4.8)Kun kerrokset ovat erottuneet (ks. huomautus 7.3), pannaan lasisylinterin (4.8.1) tulpan tilalle lasihiosliitin (4.8.2) ja asetetaan liikuteltavan putken U:n muotoinen alapää siten, että se on juuri faasien rajakohdan yläpuolella. Johtamalla paineistettua typpeä sivuputkeen siirretään ylempi petrolieetterikerros 1000 ml:n erotussuppiloon (4.2.3). Lisätään 100 ml petrolieetteriä (3.2) lasisylinteriin, suljetaan tulpalla ja ravistellaan hyvin. Annetaan faasien erottua ja siirretään ylempi kerros erotussuppiloon kuten edellä. Uutto toistetaan vielä 100 ml:lla petrolieetteriä (3.2) ja kahdesti 50 ml:lla petrolieetteriä (3.2), ja petrolieetterikerrokset siirretään erotussuppiloon.Yhdistetyt petrolieetteriuutokset pestään kuten 5.3.1 kohdassa ja jatketaan kuten ko. kohdassa kerrottu.5.4 Näyteliuoksen valmistus HPLC-ajoja vartenPipetoidaan tietty määrä petrolieetteriliuosta (joka on saatu kohdassa 5.3.1 tai 5.3.2) 250 ml:n kartiopohjaiseen kolviin (4.2.4). Haihdutetaan liuotin lähes kuiviin pyöröhaihduttimella (4.1) alennetussa paineessa. Vesihauteen lämpötila saa olla enintään 40 °C. Ilmanpaine palautetaan normaaliksi typellä (3.10) ja kolvi otetaan pois pyöröhaihduttimesta. Jäljellä oleva liuotin haihdutetaan typpivirrassa (3.10) ja jäännös liuotetaan välittömästi tunnettuun tilavuuteen (10-100 ml) metanolia (3.3) (A-vitamiinipitoisuuden olisi oltava välillä 5-30 ky/ml).5.5 Määritys HPLC:lläA-vitamiini erotetaan C18-käänteisfaasikolonnilla (4.5.1) ja sen pitoisuus mitataan UV-detektorilla (325 nm) tai fluoresenssi-detektorilla (eksitaatio: 325 nm, emissio: 475 nm) (4.5.2).Injektoidaan tietty määrä (esim. 20 μl) kohdassa 5.4 saatua metanoliliuosta ja eluoidaan HPLC-ajoliuoksella (3.9). Lasketaan useiden saman näyteliuoksen injektioiden sekä useiden kalibrointiliuosten (5.6.2) injektioiden piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvo.HPLC-ajo-olosuhteetSeuraavat ajo-olosuhteet ovat ohjeellisia; muita ajo-olosuhteita voidaan käyttää, jos niillä saadaan vastaavat tulokset.>TAULUKON PAIKKA>5.6 Kalibrointi5.6.1 Käyttöstandardiliuosten valmistusPipetoidaan 20 ml A-vitamiiniasetaatin kantaliuosta (3.11.1) tai 20 ml A-vitamiinipalmitaatin kantaliuosta (3.12.1) 500 ml:n tasapohjaiseen tai pyöreäpohjaiseen kolviin 4.2.1) ja hydrolysoidaan kuten kohdassa 5.2, mutta ilman BHT-lisäystä. Tämän jälkeen uutetaan petrolieetterillä (3.2) kohdan 5.3 mukaisesti ja täytetään 500 ml:aan petrolieetterillä (3.2). Haihdutetaan 100 ml tätä uutosta pyöröhaihduttimella (ks. 5.4) lähes kuiviin, jäljellä oleva liuotin poistetaan typpivirralla (3.10) ja jäännös liuotetaan 10,0 ml:aan metanolia (3.3). Tämän liuoksen nimellinen pitoisuus on 560 ky/ml A-vitamiinia. Tarkka pitoisuus on määritettävä kohdan 5.6.3.3 mukaisesti. Käyttöstandardiliuos valmistetaan juuri ennen käyttöä.Pipetoidaan 2,0 ml tätä käyttöstandardiliuosta 20 ml:n mittapulloon, täytetään merkkiin metanolilla (3.3) ja sekoitetaan. Tämän laimennetun käyttöstandardiliuoksen nimellinen pitoisuus on 56 ky/ml A-vitamiinia.5.6.2 Kalibrointiliuosten valmistus ja kalibrointikäyrä.Pipetoidaan 1,0, 2,0, 5,0 ja 10,0 ml laimennettua käyttöstandardiliuosta 20 ml:n mittapulloihin, täytetään merkkiin metanolilla (3.3) ja sekoitetaan. Näiden liuosten nimelliset pitoisuudet ovat 2,8, 5,6, 14,0 ja 28,0 ky/ml A-vitamiinia.Injektoidaan 20 μl kutakin kalibrointiliuosta useita kertoja ja määritetään piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvot. Piirretään kalibrointikäyrä käyttäen korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvoja, ottaen huomioon UV-pitoisuustarkistustulokset (5.6.3.3).5.6.3 Standardiliuosten UV-standardisointi5.6.3.1 A-vitamiiniasetaattikantaliuosPipetoidaan 2,0 ml A-vitamiiniasetaattikantaliuosta (3.11.1) 50 ml:n mittapulloon (4.2.2) ja täytetään merkkiin 2-propanolilla (3.8). Tämän liuoksen nimellinen pitoisuus on 56 ky/ml A-vitamiinia. Pipetoidaan 3,0 ml tätä laimennettua A-vitamiiniasetaattiliuosta 25 ml:n mittapulloon ja täytetään merkkiin 2-propanolilla (3.8). Tämän liuoksen nimellinen pitoisuus on 6,72 ky/ml A-vitamiinia. Mitataan liuoksen UV-spektri 2-propanolia (3.8) vastaan spektrofotometrillä (4.6) välillä 300-400 nm. Ekstinktiomaksimin on oltava välillä 325-327 nm.A-vitamiinipitoisuuden laskeminen:>PIC FILE= "L_2000174FI.003601.EPS">5.6.3.2 A-vitamiinipalmitaattikantaliuosPipetoidaan 2,0 ml A-vitamiinipalmitaattikantaliuosta (3.12.1) 50 ml:n mittapulloon (4.2.2) ja täytetään merkkiin 2-propanolilla (3.8). Tämän liuoksen nimellinen pitoisuus on 56 ky/ml A-vitamiinia. Pipetoidaan 3,0 ml tätä laimennettua A-vitamiinipalmitaattiliuosta 25 ml:n mittapulloon ja täytetään merkkiin 2-propanolilla (3.8). Tämän liuoksen nimellinen pitoisuus on 6,72 ky/ml A-vitamiinia. Mitataan liuoksen UV-spektri 2-propanolia (3.8) vastaan spektrofotometrillä (4.6) välillä 300 nm-400 nm. Ekstinktiomaksimin on oltava välillä 325-327 nm.A-vitamiinipitoisuuden laskeminen:>PIC FILE= "L_2000174FI.003602.EPS">5.6.3.3 A-vitamiinin käyttöstandardiliuosPipetoidaan 3,0 ml laimentamatonta A-vitamiinin käyttöstandardiliuosta, joka on valmistettu kohdan 5.6.1 mukaisesti, 50 ml:n mittapulloon (4.2.2) ja täytetään merkkiin 2-propanolilla (3.8). Pipetoidaan 5,0 ml tätä liuosta 25 ml:n mittapulloon ja täytetään merkkiin 2-propanolilla (3.8). Tämän liuoksen nimellinen pitoisuus on 6,72 ky/ml A-vitamiinia. Mitataan liuoksen UV-spektri 2-propanolia (3.8) vastaan spektrofotometrillä (4.6) välillä 300-400 nm. Ekstinktiomaksimin on oltava välillä 325-327 nm.A-vitamiinipitoisuuden laskeminen:>PIC FILE= "L_2000174FI.003603.EPS">6 Tulosten laskeminenNäyteliuoksen A-vitamiinipitoisuus (ky/ml) lasketaan näyteliuoksen A-vitamiinipiikkien korkeuden (pinta-alan) keskiarvosta kalibrointikäyrän (5.6.2) avulla.Näytteen A-vitamiinipitoisuus w (ky/kg) lasketaan seuraavan kaavan avulla:>PIC FILE= "L_2000174FI.003701.EPS">jossaβ= näyteliuoksen (5.4) A-vitamiinipitoisuus (ky/ml)V1= näyteliuoksen (5.4) tilavuus (ml)V2= kohdassa 5.4 otetun näyteliuoksen tilavuus (ml)m= punnittu näytemäärä (g)7 Huomautuksia7.1 Jos näytteiden A-vitamiinipitoisuus on alhainen, voi olla hyödyllistä yhdistää kahden saippuointierän petrolieetteriuutokset (punnittu määrä: 25 g) yhdeksi näyteliuokseksi HPLC-määritystä varten.7.2 Analyysiä varten otetussa näytemäärässä ei saisi olla yli 2 g rasvaa.7.3 Jos faasit eivät erotu, lisätään noin 10 ml etanolia (3.1) emulsion hajottamiseksi.7.4 Kun on kyseessä kalanmaksaöljy ja muut puhtaat rasvat, saippuointiajan olisi oltava 45-60 minuuttia.7.5 Hydrokinonia voi käyttää BHT:n sijasta.7.6 Käytettäessä normaalifaasikolonnia retinoli-isomeerit voivat erottua toisistaan.7.7 Natriumaskorbaattiliuoksen voi korvata noin 150 mg:lla askorbiinihappoa.7.8 Natriumsulfidiliuoksen voi korvata noin 50 mg:lla EDTA:a.8 ToistettavuusSamasta näytteestä tehdyn kahden rinnakkaisen määrityksen tulosten ero ei saa olla suurempi kuin 15 % suuremmasta arvosta.9 Laboratorioiden välisen vertailun tulokset(1)>TAULUKON PAIKKA>Kuva 1: Uuttolaitteisto (4.8)>PIC FILE= "L_2000174FI.003801.EPS">B OSAE-VITAMIININ MÄÄRITYS1 Tarkoitus ja soveltamisalaTämän määritysmenetelmän avulla voidaan määrittää E-vitamiini rehuseoksista ja esiseoksista. E-vitamiinipitoisuus ilmoitetaan mg/kg DL-α-tokoferoliasetaattia. 1 mg DL-α-tokoferoliasetaattia vastaa 0,91 mg:aa DL-α-tokoferolia (E-vitamiinia).Määritysraja on 2 mg E-vitamiinia/kg.2 PeriaateNäyte hydrolysoidaan etanoli-kaliumhydroksidiliuoksella ja E-vitamiini uutetaan petrolieetteriin. Liuotin haihdutetaan pois, haihdutusjäännös liuotetaan metanoliin ja laimennetaan tarvittaessa halutulle pitoisuusalueelle. E-vitamiinipitoisuus määritetään korkean erotuskyvyn käänteisfaasinestekromatografialla (RP-HPLC) fluoresenssi- tai UV-detektoria käyttäen.3 Reagenssit3.1 Etanoli, σ = 96 %3.2 Petrolieetteri, kiehumisväli 40-60 °C.3.3 Metanoli3.4 Kaliumhydroksidiliuos, β = 50 g/100 ml3.5 Natriumaskorbaattiliuos, β = 10 g/100 ml (ks. 7.7 huomautukset)3.6 Natriumsulfidi, Na2S · x H2O (x = 7-9)3.6.1 Natriumsulfidiliuos, c = 0,5 mol/1 glyserolissa, β = 120 g/l (kun x = 9) (ks. 7.8 huomautukset)3.7 Fenolftaleiiniliuos, β = 2 g/100 ml etanolissa (3.1)3.8 HPLC-ajoliuos: metanolin (3.3) ja veden seos, esim. 980 + 20 (v + v). Tarkka suhde määräytyy käytetyn kolonnin ominaisuuksien perusteella.3.9 Typpi, happivapaa3.10 DL-α-tokoferoliasetaatti, analyysilaatua, varmennettu aktiivisuus3.10.1 DL-α-tokoferoliasetaatin kantaliuos: Punnitaan 0,1 mg:n tarkkuudella 100 mg DL-α-tokoferoliasetaattia (3.10) 100 ml:n mittapulloon, liuotetaan etanoliin (3.1) ja täytetään merkkiin etanolilla. 1 ml tätä liuosta sisältää 1 mg DL-α-tokoferoliasetaattia. (UV-tarkistus, ks. 5.6.1.3; stabilointi, ks. 7.4, huomautukset)3.11 DL-α-tokoferoli, analyysilaatua, varmennettu aktiivisuus3.11.1 Punnitaan 0,1 mg:n tarkkuudella 100 mg DL-α-tokoferolia (3.10) 100 ml:n mittapulloon, liuotetaan etanoliin (3.1) ja täytetään merkkiin etanolilla. 1 ml tätä liuosta sisältää 1 mg DL-α-tokoferolia. (UV-tarkistus, ks. 5.6.2.3; stabilointi, ks. 7.4 huomautukset)3.12 2,6-Di-tert-butyyli-4-metyylifenoli (BHT) (ks. huomautukset 7.5)4 Välineistö4.1 Vakuumipyöröhaihdutin4.2 Ruskeat lasiastiat4.2.1 Tasapohjaisia tai pyöreäpohjaisia keittokolveja, 500 ml, joissa on lasihios4.2.2 Mittapulloja, joissa on lasihiostulpat, kapeakaulaisia, 10, 25, 100 ja 500 ml.4.2.3 Erotussuppiloita, kartiomaisia, 1000 ml, joissa on lasihiostulpat.4.2.4 Kartiopohjaisia kolveja, 250 ml, joissa on lasihios.4.3 Allihn-jäähdyttäjä, vaipan pituus 300 mm, jossa on lasihios ja liitin kaasunsyöttöputkelle.4.4 Laskostettua suodatinpaperia suodatukseen, halkaisija 185 mm (esim. Schleicher &  Schüll 597 HY 1/2).4.5 HPLC-laitteisto, jossa injektori.4.5.1 Nestekromatografiakolonni, 250 mm x 4 mm, C18, hiukkaskoko 5 tai 10 μm, tai vastaava.4.5.2 Vaihtuva-aallonpituuksinen fluoresenssi- tai UV- detektori.4.6 Spektrofotometri ja 10 mm:n kvartsikyvetit.4.7 Vesihaude, jossa on magneettisekoitin.4.8 Uuttolaitteisto, jossa on (ks. kuva 1):4.8.1 Lasisylinteri, 1 l, jossa on lasihioskaula ja tulppa.4.8.2 Lasihiosliitin, jossa on sivuputki ja keskeltä läpi menevä liikuteltava putki. Liikuteltavassa putkessa on oltava U:n muotoinen alapää ja toisessa päässä nokka, niin että sylinterissä oleva ylempi nestekerros voidaan siirtää erotussuppiloon.5 SuoritusHuom.E-vitamiini on herkkä (UV-)valolle ja hapettumiselle. Kaikki toimenpiteet olisi suoritettava valolta suojattuna (käyttäen ruskeita tai alumiinifoliolla suojattuja lasitarvikkeita) ja hapelta suojattuna (typpivirtauksessa). Uuton aikana nestepinnan yläpuolella oleva ilma on korvattava typellä (ylipaineen muodostuminen estettävä raottamalla tulppaa silloin tällöin).5.1 Näytteen valmistusNäyte jauhetaan niin että se läpäisee 1 mm:n seulan. Vältettävä näytteen lämpenemistä. Näytteen jauhaminen on tehtävä välittömästi ennen punnitusta ja saippuointia E-vitamiinin hajoamisen välttämiseksi.5.2 SaippuointiE-vitamiinipitoisuudesta riippuen punnitaan 0,01 g:n tarkkuudella 2-25 g näytettä 500 ml:n tasapohjaiseen tai pyöreäpohjaiseen kolviin (4.2.1). Lisätään peräkkäin kolvia pyörittäen 130 ml etanolia (3.1), noin 100 mg BHT:tä (3.12), 2 ml natriumaskorbaattiliuosta (3.5) ja 2 ml natriumsulfidiliuosta (3.6). Kiinnitetään jäähdyttäjä (4.3) kolviin ja kolvi pannaan vesihauteeseen, jossa on magneettisekoitin (4.7). Kuumennetaan kiehumispisteeseen ja annetaan kiehua 5 minuuttia. Lisätään 25 ml kaliumhydroksidiliuosta (3.4) jäähdyttäjän läpi (4.3) ja annetaan kiehua vielä 25 minuuttia sekoittaen hitaassa typpivirrassa. Jäähdyttäjä huuhdellaan noin 20 ml:lla vettä ja kolein sisältö jäähdytetään huoneenlämpötilaan.5.3 UuttoSaippuointiliuos siirretään dekantoimalla kvantitatiivisesti, huuhtomalla kaikkiaan 250 ml:lla vettä, 1000 ml:n erotussuppiloon (4.2.3) tai uuttolaitteeseen (4.8). Saippuointikolvi huuhdotaan ensin 25 ml:lla etanolia (3.1) ja sitten 100 ml:lla petrolieetteriä (3.2) ja huuhteluliuos siirretään erotussuppiloon tai uuttolaitteeseen. Veden ja etanolin lopputilavuuksien suhteen pitäisi olla noin 2:1. Ravistellaan voimakkaasti 2 minuuttia ja annetaan laskeutua 2 minuuttia.5.3.1 Uutto erotussuppiloa (4.2.3) käyttäenKun kerrokset ovat erottuneet (ks. huomautus 7.3), petrolieetterikerros siirretään toiseen erotussuppiloon (4.2.3). Uutto toistetaan kahdesti 100 ml:lla petrolieetteriä ja kahdesti 50 ml:lla petrolieetteriä (3.2).Yhdistetyt uutokset pestään erotussuppilossa, pyörittäen varovasti (emulsion muodostumisen välttämiseksi), kahdesti 100 ml:lla vettä ja sitten toistuvasti ravistelemalla edelleen 100 ml:lla vettä kerrallaan, kunnes pesuvesi on väritön lisättäessä fenolftaleiiniliuosta (3.7) (neljä pesukertaa riittää yleensä). Pesty uutos suodatetaan suspendoitujen vesijäämien poistamiseksi kuivan laskostetun suodatinpaperin läpi (4.4) 500 ml:n mittapulloon (4.2.2). Erotussuppilo ja suodatinpaperi huudotaan 50 ml:lla petrolieetteriä (3.2), täytetään merkkiin petrolieetterillä (3.2) ja sekoitetaan hyvin.5.3.2 Uutto uuttolaitteella (4.8)Kun kerrokset ovat erottuneet (ks. huomautus 7.3), pannaan lasisylinterin (4.8.1) tulpan tilalle lasihiosliitin (4.8.2) ja asetetaan liikuteltavan putken U:n muotoinen alapää siten, että se on juuri faasien rajakohdan yläpuolella. Johtamalla paineistettua typpeä sivuputkeen siirretään ylempi petrolieetterikerros 1000 ml:n erotussuppiloon (4.2.3). Lisätään 100 ml petrolieetteriä (3.2) lasisylinteriin, suljetaan tulpalla ja ravistellaan hyvin. Annetaan faasien erottua ja siirretään ylempi kerros erotussuppiloon kuten edellä. Uutto toistetaan vielä 100 ml:lla petrolieetteriä (3.2) ja kahdesti 50 ml:lla petrolieetteriä (3.2) ja petrolieetterikerrokset siirretään erotussuppiloon.Yhdistetyt petrolieetteriuutokset pestään kuten 5.3.1 kohdassa ja jatketaan kuten ko. kohdassa kerrottu.5.4 Näyteliuoksen valmistus HPLC-ajoja vartenPipetoidaan tietty määrä petrolieetteriliuosta (joka on saatu kohdassa 5.3.1 tai 5.3.2) 250 ml:n kartiopohjaiseen kolviin (4.2.4). Liuotin haihdutetaan lähes kuiviin pyöröhaihduttimella (4.1) alennetussa paineessa. Vesihauteen lämpötila saa olla korkeintaan 40 °C. Ilmanpaine palautetaan normaaliksi typellä (3.9) ja kolvi otetaan pois pyöröhaihduttimesta. Jäljellä oleva liuotin haihdutetaan typpivirrassa (3.9) ja jäännös liuotetaan välittömästi tunnettuun tilavuuteen (10-100 ml) metanolia (3.3) (DL-α-tokoferolipitoisuuden olisi oltava välillä 5-30 μg/ml).5.5 Määritys HPLC:IIäE-vitamiini erotetaan C18-käänteisfaasikolonnilla (4.5.1) ja sen pitoisuus mitataan fluoresenssi-detektorilla (eksitaatio: 295 nm, emissio: 330 nm) tai UV-detektorilla (292 nm) (4.5.2).Injektoidaan tietty määrä (esim. 20 μl) kohdassa 5.4 saatua metanoliliuosta ja eluoidaan HPLC-ajoliuoksella (3.8). Lasketaan useiden saman näyteliuoksen injektioiden sekä useiden kalibrointiliuosten (5.6.2) injektioiden piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvo.HPLC-ajo-olosuhteetSeuraavat ajo-olosuhteet ovat ohjeellisia; muita ajo-olosuhteita voidaan käyttää, jos niillä saadaan vastaavat tulokset.>TAULUKON PAIKKA>5.6 Kalibrointi (DL-α-tokoferoliasetaatti tai DL-α-tokoferoli)5.6.1 DL-α-tokoferoliasetaattistandardi5.6.1.1 Käyttöstandardiliuoksen valmistusPipetoidaan 25 ml DL-α-tokoferoliasetaattikantaiiuosta (3.10.1) 500 ml:n tasapohjaiseen tai pyöreäpohjaiseen kolviin (4.2.1) ja hydrolysoidaan kuten kohdassa 5.2. Tämän jälkeen uutetaan petrolieetterillä (3.2) kohdan 5.3 mukaisesti ja täytetään 500 ml:aan petrolieetterillä. Haihdutetaan 25 ml tätä uutosta pyöröhaihduttimella (ks. 5.4) lähes kuiviin, jäljellä oleva liuotin poistetaan typpivirralla (3.9) ja jäännös liuotetaan 25,0 ml:aan metanolia (3.3). Tämän liuoksen nimellinen pitoisuus on 45,5 g/ml DL-α-tokoferolia, mikä vastaa 50 g/ml:aa DL-α-tokoferoliasetaattia. Käyttöstandardiliuos valmistetaan juuri ennen käyttöä.5.6.1.2 Kalibrointiliuosten valmistus ja kalibrointikäyräPipetoidaan 1,0, 2,0, 4,0 ja 10,0 ml käyttöstandardiliuosta 20 ml:n mittapulloihin, täytetään merkkiin metanolilla (3.3) ja sekoitetaan. Näiden liuosten nimelliset pitoisuudet ovat 2,5, 5,0, 10,0 ja 25,0 g/ml DL-α-tokoferoliasetaattia, ts. 2,28, 4,55, 9,10 μg/ml ja 22,8 μg/ml DL-α-tokoferolia.Injektoidaan 20 μl kutakin kalibrointiliuosta useita kertoja ja määritetään piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvot. Piirretään kalibrointikäyrä käyttäen piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvoja.5.6.1.3 DL-α-tokoferoliasetaattikantaliuoksen (3.10.1) UV-standardisointiLaimennetaan 5,0 ml DL-α-tokoferoliasetaattikantaliuosta (3.10.1) 25,0 ml:ksi etanolilla ja mitataan tämän liuoksen UV-spektri etanolia (3.1) vastaan spektrofotometrillä (4.6) välillä 250-320 nm.Absorptiomaksimin pitäisi olla aallonpituudella 284 nm:>PIC FILE= "L_2000174FI.004201.EPS">Tällä laimennuksella pitäisi saada ekstinktioarvo 0,84-0,88.5.6.2 DL-α-tokoferolistandardi5.6.2.1 Käyttöstandardiliuoksen valmistusPipetoidaan 2 ml DL-α-tokoferolikantaliuosta (3.11.1) 50 ml:n mittapulloon, liuotetaan metanoliin (3.3) ja täytetään merkkiin metanolilla. Tämän liuoksen nimellinen pitoisuus on 40 μg/ml DL-α-tokoferolia, joka vastaa 44,0 μg/ml:aa DL-α-tokoferoliasetaattia. Käyttöstandardiliuos valmistetaan juuri ennen käyttöä.5.6.2.2 Kalibrointiliuosten valmistus ja kalibrointikäyräPipetoidaan 1,0, 2,0, 4,0 ja 10,0 ml kantastandardiliuosta 20 ml:n mittapulloihin, täytetään merkkiin metanolilla (3.3) ja sekoitetaan. Näiden liuosten nimelliset pitoisuudet ovat 2,0, 4,0, 8,0 ja 20,0 μg/ml DL-atokoferolia, ts. 2,20, 4,40, 8,79 μg/ml ja 22,0 μg/ml DL-α-tokoferoliasetaattia.Injektoidaan 20 μl kutakin kalibrointiliuosta useita kertoja ja määritetään piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvot. Piirretään kalibrointikäyrä käyttäen piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvoja.5.6.2.3 DL-α-tokoferolikantaliuoksen (3.11.1) UV-standardisointiLaimennetaan 2,0 ml DL-α-tokoferolikantaliuosta (3.11.1) 25,0 ml:ksi etanolilla ja mitataan tämän liuoksen UV-spektri etanolia (3.1) vastaan spektrofotometrillä (4.6) välillä 250-320 nm. Absorptiomaksimin pitäisi olla aallonpituudella 292 nm:>PIC FILE= "L_2000174FI.004202.EPS">Tällä laimennuksella pitäisi saada ekstinktioarvo 0,6.6 Tulosten laskeminenNäyteliuoksen E-vitamiinipitoisuus μg/ml (laskettuna α-tokoferoliasetaattina) määritetään näyteliuoksen E-vitamiinipiikkien korkeuden (pinta-alan) keskiarvosta kalibrointikäyrän (5.6.1.2 tai 5.6.2.2) avulla.Näytteen E-vitamiinipitoisuus w (mg/kg) lasketaan seuraavan kaavan avulla:>PIC FILE= "L_2000174FI.004203.EPS">jossaß= näyteliuoksen (5.4) E-vitamiinipitoisuus (μg/ml)V1= näyteliuoksen (5.4) tilavuus (ml)V2= kohdassa 5.4 otetun näyteliuoksen tilavuus (ml)m= punnittu näytemäärä (g)7 Huomautuksia7.1 Jos näytteiden E-vitamiinipitoisuus on alhainen, voi olla hyödyllistä yhdistää kahden saippuointierän petrolieetteriuutokset (punnittu määrä: 25 g) yhdeksi näyteliuokseksi HPLC-määritystä varten.7.2 Analyysiä varten otetussa näytemäärässä ei saisi olla yli 2 g rasvaa.7.3 Jos faasit eivät erotu, lisätään noin 10 ml etanolia (3.1) emulsion hajottamiseksi.7.4 Sen jälkeen, kun DL-α-tokoferoliasetaattiliuoksen pitoisuus on määritetty 5.6.1.3 kohdan mukaisesti tai DL-α-tokoferoliliuoksen pitoisuus 5.6.2.3 kohdan mukaisesti spektrofotometrisesti, lisätään noin 10 mg BHT:tä (3.12) liuokseen (3.10.1 tai 3.10.2). Liuos säilytetään jääkaapissa (enintään 4 viikkoa).7.5 Hydrokinonia voi käyttää BHT:n sijasta.7.6 Käytettäessä normaalifaasikolonnia α-, β-, χ- ja δ-tokoferolit voivat erottua toisistaan.7.7 Natriumaskorbaattiliuoksen voi korvata noin 150 mg:lla askorbiinihappoa.7.8 Natriumsulfidiliuoksen voi korvata noin 50 mg:lla EDTA:a.8 ToistettavuusSamasta näytteestä tehdyn kahden rinnakkaisen määrityksen tulosten ero ei saa olla suurempi kuin 15 % suuremmasta arvosta.9 Laboratorioiden välisen vertailun tulokset(2)>TAULUKON PAIKKA>Kuva 1: Uuttolaitteisto (4.8)>PIC FILE= "L_2000174FI.004401.EPS">C OSATRYPTOFAANIN MÄÄRITYS1 Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmän avulla määritetään rehuissa olevan tryptofaanin kokonaismäärä ja vapaan tryptofaanin määrä. Menetelmällä ei voi erottaa D- ja L-muotoja toisistaan.2 PeriaateTryptofaanin kokonaismäärän määrittämiseksi näyte hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa kyllästetyllä bariumhydroksidiliuoksella ja kuumennetaan 110 °C:ssa 20 tuntia. Hydrolyysin jälkeen lisätään sisäinen standardi.Vapaan tryptofaanin määrittämiseksi näytettä uutetaan lievästi happamissa olosuhteissa yhdessä sisäisen standardin kanssa.Tryptofaani ja sisäinen standardi hydrolysaatissa tai uutoksessa määritetään HPLC:llä käyttäen fluoresenssi-detektoria.3 Reagenssit3.1 Veden tulee olla kaksoistislattua tai vastaavan laatuista (johtokyky <  10 ìS/cm).3.2 Standardiaine: tryptofaani (puhtaus/pitoisuus >= 99 %), kuivattu tyhjiässä fosforipentoksidin päällä.3.3 Sisäinen standardiaine: a-metyylitryptofaani (puhtaus/pitoisuus >= 99 %), kuivattu tyhjiössä fosforipentoksidin päällä.3.4 Bariumhydroksidioktahydraatti (on varottava, ettei Ba(OH)2 · 8 H2O joudu paljon kosketuksiin ilman kanssa; tällöin muodostuisi BaCO3:a, joka voi häiritä määritystä) (ks. huomautus 9.3).3.5 Natriumhydroksidi3.6 Ortofosforihappo, w = 85 %3.7 Suolahappo, ρ20 1,19 g/ml3.8 Metanoli, HPLC-laatua3.9 Petrolieetteri, kiehumisväli 40-60 °C3.10 Natriumhydroksidiliuos, c = 1 mol/l:Liuotetaan 40,0 g NaOH:ta (3.5) veteen ja täytetään 1 litraksi vedellä (3.1).3.11 Suolahappo, c = 6 mol/l:Mitataan 492 ml suolahappoa (3.7) ja täytetään 1 litraksi vedellä.3.12 Suolahappo, c = 1 mol/l:Mitataan 82 ml suolahappoa (3.7) ja täytetään 1 litraksi vedellä.3.13 Suolahappo, c = 0,1 mol/1:Mitataan 8,2 ml suolahappoa (3.7) ja täytetään 1 litraksi vedellä.3.14 Ortofosforihappo, c = 0,5 mol/l:Mitataan 34 ml ortofosforihappoa (3.6) ja täytetään 1 litraksi vedellä (3.1).3.15 Väkevä tryptofaaniliuos (3.2), c = 2,50 μmol/ml:Liuotetaan 500 ml:n mittapullossa 0,2553 g tryptofaania (3.2) suolahappoon (3.13) ja täytetään merkkiin suolahapolla (3.13). Säilyy - 18 °C:ssa enintään 4 viikkoa.3.16 Väkevä sisäisen standardin liuos, c = 2,50 mol/ml:Liuotetaan 500 ml:n mittapullossa 0,2728 g α-metyylitryptofaania (3.3) suolahappoon (3.13) ja täytetään merkkiin suolahapolla (3.13). Säilyy - 18 °C:ssa enintään 4 viikkoa.3.17 Tryptofaanin ja sisäisen standardin kalibrointistandardiliuos:Mitataan 2,00 ml väkevää tryptofaaniliuosta (3.15) ja 2,00 ml väkevää sisäisen standardin (α-metyylitryptofaani) liuosta (3.16). Laimennetaan vedellä (3.1) ja metanolilla (3.8) siten, että liuoksen tilavuus ja metanolipitoisuus on suunnilleen sama kuin valmiin hydrolysaatin (metanolia 10-30 %).Tämä liuos on valmistettava juuri ennen käyttöä.Liuosta on suojeltava suoralta auringonvalolta valmistuksen aikana.3.18 Etikkahappo3.19 1,1,1-Trikloori-2-metyyli-2-propanoli3.20 Etanoliamiini  > 98 %3.21 Valmistetaan liuos, jossa on 1 g 1,1,1-trikloori-2-metyyli-2-propanolia (3.19) 100 ml:ssa metanolia (3.8).3.22 HPLC-ajoliuos: 3,00 g etikkahappoa (3.18) + 900 ml vettä (3.1) + 50,0 ml 1,1,1-trikloori-2-metyyli-2-propanolia (3.19) metanolissa (3.21) (1 g/100 ml). pH säädetään arvoon 5,00 etanoliamiinilla (3.20). Täytetään 1000 ml:ksi vedellä (3.1).4 Välineistö4.1 HPLC-laitteisto, jossa on spektrofluorimetri-detektori4.2 Nestekromatografiakolonni, 125 mm x 4 mm, C18, hiukkaskoko 3 μm, tai vastaava4.3 pH-mittari4.4 Polypropyleenipullo, tilavuus 125 ml, jossa on leveä kaula ja kierretulppa4.5 Kalvosuodatin 0,45 μm4.6 Autoklaavi, 110 (+- 2) °C; 1,4 (+- 0,1) bar4.7 Mekaaninen ravistelija tai magneettisekoitin4.8 Vortex-sekoitin5 Suoritus5.1 Näytteiden valmistusNäyte jauhetaan siten, että se läpäisee 0,5 mm:n seulan. Näytteet, joilla on suuri kosteuspitoisuus, on ilmakuivattava korkeintaan 50 °C:n lämpötilassa tai kylmäkuivattava ennen jauhamista. Näytteet, joilla on suuri rasvapitoisuus, on uutettava petrolieetterillä (3.9) ennen jauhamista.5.2 Vapaan tryptofaanin määritys (uutoksesta)Punnitaan 1 mg:n tarkkuudella sopiva määrä (1-5 g) kohdan (5.1) mukaan valmistettua näytettä pyöreäpohjaiseen kolviin. Lisätään 100,0 ml suolahappoa, c = 0,1 mol/l (3.13) ja 5,00 ml väkevää sisäisen standardin liuosta (3.16). Ravistellaan tai sekoitetaan 60 minuuttia mekaanisella ravistelijalla tai magneettisekoittimella (4.7). Annetaan sakan laskeutua ja pipetoidaan 10,0 ml supernatanttiliuosta dekanterilasiin. Lisätään 5 ml ortofosforihappoa, c = 0,5 mol/l (3.14). Säädetään pH arvoon 3 natriumhydroksidilla, c = 1,0 mol/l (3.10). Lisätään metanolia (3.8) niin että lopputilavuudessa on 10-30 % metanolia. Siirretään liuos sopivankokoiseen mittapulloon ja laimennetaan vedellä sopivaan tilavuuteen kromatografiavaihetta varten (suunnilleen sama tilavuus kuin kalibrointistandardiliuoksella (3.17)).Suodatetaan muutama ml liuosta 0,45 μm:n kalvosuodattimen (4.5) läpi ennen kuin injektoidaan HPLC-kolonniin. Siirrytään kromatografiavaiheeseen (kohta 5.4).Standardiliuos ja uutokset suojataan suoralta auringonvalolta. Jos näyteliuoksia ei voida analysoida samana päivänä, uutoksia voi säilyttää 5 °C:ssa enintään 3 päivää.5.3 Tryptofaanin kokonaismäärän määritys (hydrolysaatista)Punnitaan 0,2 mg:n tarkkuudella 0,1-1 g kohdan (5.1) mukaan valmistettua näytettä polypropyleenipulloon (4.4). Punnitussa näytemäärässä pitäisi typpipitoisuuden olla noin 10 mg. Lisätään 8,4 g bariumhydroksidioktahydraattia (3.4) ja 10 ml vettä. Sekoitetaan vortex-sekoittimella (4.8) tai magneettisekoittimella (4.7). Teflon-päällystetty magneetti jätetään seokseen. Huuhdotaan pullon seinämät 4 ml:lla vettä. Pannaan tulppa ja suljetaan pullo löyhästi. Pullo pannaan kiehuvaan autoklaaviin (4.6) ja annetaan olla höyryllä 30-60 minuuttia. Suljetaan autoklaavi ja autoklavoidaan 110 (+- 2) °C:ssa 20 tuntia.Lämpötila on laskettava juuri alle 100 °C:een ennen kuin autoklaavi avataan. Jotta Ba(OH)2 · 8 H2O ei kiteytyisi, lämpimään seokseen lisätään 30 ml huoneenlämpöistä vettä. Ravistellaan tai sekoitetaan varovasti. Lisätään 2,00 ml väkevää sisäistä standardiliuosta (α-metyylitryptofaani, 3.16). Jäähdytetään pullot vesi jäähauteella 15 minuuttia.Lisätään 5 ml ortofosforihappoa, c = 0,5 mol/l (3.14). Pullo pidetään jäähdytyshauteessa ja liuos neutraloidaan HCl:llä, c = 6 mol/l (3.11) sekoittaen samalla, ja pH säädetään arvoon 3,0 HCl:llä, c = 1 mol/l (3.12). Lisätään metanolia niin että lopputilavuudessa on 10-30 % metanolia. Siirretään liuos sopivankokoiseen mittapulloon ja laimennetaan vedellä tiettyyn sopivaan tilavuuteen kromatografiavaihetta varten (esim. 100 ml). Metanolin lisääminen ei saa aiheuttaa saostumista.Suodatetaan muutama ml liuosta 0,45 μm:n kalvosuodattimen (4.5) läpi ennen HPLC-kolonniin injektointia. Siirrytään kromatografiavaiheeseen (kohta 5.4).Standardiliuos ja hydrolysaatit suojataan suoralta auringonvalolta. Jos hydrolysaatteja ei voida analysoida samana päivänä, niitä voi säilyttää 5 °C:ssa enintään 3 päivää.5.4 HPLC-määritysSeuraavat isokraattisen erotuksen olosuhteet ovat ohjeellisia; ajo voidaan suorittaa muissa olosuhteissa, jos niillä saadaan samanlaiset tulokset (ks. myös huomautukset 9.1 ja 9.2):>TAULUKON PAIKKA>6 Tulosten laskeminen>PIC FILE= "L_2000174FI.004701.EPS">A= sisäisen standardin piikin pinta-ala, kalibrointistandardiliuos (3.17)B= tryptofaanin piikin pinta-ala, uutos (5.2) tai hydrolysaatti (5.3)C= kalibrointiliuokseen (3.17) lisätyn väkevän tryptofaaniliuoksen (3.15) tilavuus ml (2 ml)D= kalibrointiliuokseen (3.17) lisätyn väkevän tryptofaaniliuoksen (3.15) pitoisuus μmol/ml (= 2,50)E= uuttovaiheessa (5.2) lisätyn (= 5,00 ml) tai hydrolysaattiin (5.3) lisätyn (= 2,00 ml) väkevän sisäisen standardiliuoksen (3.16) tilavuus mlF= sisäisen standardin piikin pinta-ala, uutos (5.2) tai hydrolysaatti (5.3)G= tryptofaanin piikin pinta-ala, kalibrointistandardiliuos (3.17)H= kalibrointiliuokseen (3.17) lisätyn väkevän sisäisen standardiliuoksen (3.16) tilavuus ml (2 ml)W= näytteen paino g (korjattuna alkuperäiseen painoon, jos näytettä on kuivattu ja/tai jos siitä on poistettu rasva)MW= tryptofaanin molekyylipaino (= 204,23)7 ToistettavuusSamasta näytteestä tehdyn kahden rinnakkaisen määrityksen tulosten ero ei saa olla suurempi kuin 10 % suuremmasta tuloksesta.8 Laboratorioiden välisen vertailun tuloksetJärjestettiin EY-vertailu (4. vertailututkimus), jossa 12 laboratoriota analysoi kolme näytettä hydrolyysimenetelmän varmentamiseksi. Kustakin näytteestä tehtiin viisi rinnakkaismääritystä. Tulokset esitetty seuraavassa taulukossa.>TAULUKON PAIKKA>Järjestettiin myös toinen EY-vertailu (3. vertailututkimus), jossa 13 laboratoriota analysoi kaksi näytettä vapaan tryptofaanin uuttomenetelmän varmentamiseksi. Kustakin näytteestä tehtiin viisi rinnakkaismääritystä. Tulokset esitetty seuraavassa taulukossa.>TAULUKON PAIKKA>Vielä järjestettiin EY-vertailututkimus, jossa seitsemän laboratoriota analysoi neljä näytettä, tarkoituksena tryptofaanin varmentaminen hydrolyysissä. Tulokset esitetty seuraavassa taulukossa. Kustakin näytteestä tehtiin viisi rinnakkaismääritystä.>TAULUKON PAIKKA>9 Huomautuksia9.1 Seuraavilla erityisillä kromatografiaolosuhteilla voidaan erottaa paremmin tryptofaani ja α-metyylitryptofaani.>TAULUKON PAIKKA>9.2 Kromatografia vaihtelee HPLC-laitetyypin ja käytetyn kolonnin täytemateriaalin mukaan. Valitun järjestelmän pitää pystyä erottamaan tryptofaanin piikki ja sisäisen standardin piikki pohjaviivalle asti: Lisäksi on tärkeää, että hajoamistuotteet eroavat hyvin tryptofaanista ja sisäisestä standardista. Hydrolysaatteja on ajettava ilman sisäistä standardia, jotta voidaan tarkistaa pohjaviiva sisäisen standardin kohdalla epäpuhtauksien suhteen. On tärkeää, että ajoaika on riittävän pitkä, jotta kaikki hajoamistuotteet eluoituvat. Myöhään eluoituvat piikit saattavat muuten häiritä myöhempiä kromatografia-ajoja.Kromatografiajärjestelmän vasteen pitäisi olla lineaarinen toiminta-alueella. Lineaarinen vaste pitäisi mitata sisäisen standardin vakiopitoisuudella (normaalilla pitoisuudella) ja erilaisilla tryptofaanipitoisuuksilla. On tärkeää, että sekä tryptofaanin että sisäisen standardin piikkien koot ovat HPLC-fluoresenssijärjestelmän lineaarisella alueella. Jos joko tryptofaanin ja/tai sisäisen standardin piikki on liian pieni tai liian suuri (piikit ovat liian pienet tai suuret), analyysi pitäisi toistaa käyttäen erilaista näytemäärää ja/tai muuttaen lopputilavuutta.9.3 BariumhydroksidiBariumhydroksidi tulee vanhetessaan vaikealiukoisemmaksi. HPLC-määritystä varten tehty liuos voi sen vuoksi olla samea, minkä vuoksi voidaan saada alhaisia tryptofaanituloksia.(1) Vertailun järjestäjä: Verband Deutscher Landwirtschaftlicher Untersuchungs- und Forschungsanstalten (VDLUFA), rehutyöryhmä.(2) Vertailun järjestäjä: Verband Deutscher Landwirtschaftlicher Untersuchungs- und Forschungsanstalten (VDLUFA), rehutyöryhmä.


Avis juridique important

|

31981L1057

Neuvoston direktiivi 81/1057/ETY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1981, lisäyksistä lääkärin, yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan, hammaslääkärin ja eläinlääkärin tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta annettuihin direktiiveihin 75/362/ETY, 77/452/ETY, 78/686/ETY ja 78/1026/ETY saavutettujen oikeuksien osalta

Virallinen lehti nro L 385 , 31/12/1981 s. 0025 - 0026 Suomenk. erityispainos Alue 16 Nide 1 s. 0050  Espanjank. erityispainos: Luku 06 Nide 2 s. 0126  Ruotsink. erityispainos Alue 16 Nide 1 s. 0050  Portugalink. erityispainos: Luku 06 Nide 2 s. 0126

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä joulukuuta 1981,lisäyksistä lääkärin, yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan, hammaslääkärin ja eläinlääkärin tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta annettuihin direktiiveihin 75/362/ETY, 77/452/ETY, 78/686/ETY ja 78/1026/ETY saavutettujen oikeuksien osalta (81/1057/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 49, 57 ja 66 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettälääkärin, yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan, hammaslääkärin ja eläinlääkärin tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi annetuissa direktiiveissä 75/362/ETY(), 77/452/ETY(), 78/686/ETY() ja 78/1026/ETY()olevat saavutettuja oikeuksia koskevat säännökset koskevat lääkärin, yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan, hammaslääkärin ja eläinlääkärin tutkintotodistuksia, todistuksia ja muita muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja, jotka jäsenvaltiot ovat antaneet ennen näiden direktiivien täytäntöönpanoa,nämä säännökset eivät näin ollen sellaisinaan koske tutkintotodistuksia, todistuksia ja muita muodollista kelpoisuutta osoittavia asiakirjoja, jotka ovat todisteita koulutuksesta,joka ei täytä direktiiveissä 75/363/ETY(), 77/453/ETY(), 78/687/ETY() ja 78/1027/ETY() tarkoitettuja koulutuksen vähimmäisvaatimuksia ja joka on suoritettu loppuun mainittujen direktiivien täytäntöönpanon jälkeen, mutta aloitettu ennen näiden direktiivien täytäntöönpanoa, jaon suotavaa, että tämä aukko poistetaan,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaDirektiivin 75/362/ETY 9 artiklan 1 ja 2 kohtaa, direktiivin 77/452/ETY 4 artiklaa, direktiivin 78/686/ETY 7 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja direktiivin 78/1026/ETY 4 artiklaa tulee soveltaa myös niihin tutkintotodistuksiin, todistuksiin ja muihin muodollista kelpoisuutta osoittaviin asiakirjoihin, jotka on annettu koulutuksesta, joka ei täytä direktiivin 75/363/ETY 1, 2, 3, 4 ja 5 artiklassa, direktiivin 77/453/ETY 1 artiklassa, direktiivin 78/687/ETY 1, 2 ja 3 artiklassa ja direktiivin 78/1027/ETY 1 artiklassa säädettyjä koulutuksen vähimmäisvaatimuksia ja joka on suoritettu loppuun näiden direktiivien täytäntöönpanon jälkeen, mutta aloitettu ennen näiden direktiivien täytäntöönpanoa.2 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1982. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä joulukuuta 1981.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. HOWE() EYVL N:o C 121, 23.5.1981, s. 3() EYVL N:o C 172, 13.7.1981, s. 114() EYVL N:o C 185, 27.7.1981, s. 7() EYVL N:o L 167, 30.6.1975, s. 1() EYVL N:o L 176, 15.7.1977, s. 1() EYVL N:o L 233, 24.8.1978, s. 1() EYVL N:o L 362, 23.12.1978, s. 1() EYVL N:o L 167, 30.6.1975, s. 14() EYVL N:o L 176, 15.7.1977, s. 8() EYVL N:o L 233, 24.8.1978, s. 10() EYVL N:o L 362, 23.12.1978, s. 7