title: Neuvoston direktiivi (EU) 2016/881, annettu 25 päivänä toukokuuta 2016, direktiivin 2011/16/EU muuttamisesta siltä osin kuin on kyse pakollisesta automaattisesta tietojenvaihdosta verotuksen alalla

text:
                  3.6.2016

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  L 146/8

            NEUVOSTON DIREKTIIVI (EU) 2016/881,
      annettu 25 päivänä toukokuuta 2016,
      direktiivin 2011/16/EU muuttamisesta siltä osin kuin on kyse pakollisesta automaattisesta tietojenvaihdosta verotuksen alalla
      EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 113 ja 115 artiklan,
      ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
      sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
      ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
      ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
      noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Veropetoksiin ja verovilppiin liittyvät haasteet ovat viime vuosina lisääntyneet huomattavasti, ja niistä on tullut keskeinen huolenaihe unionissa ja maailmanlaajuisesti. Automaattinen tietojenvaihto on tässä mielessä tärkeä väline: komissio korosti 6 päivänä joulukuuta 2012 antamassa tiedonannossa, jossa vahvistetaan toimintasuunnitelma veropetosten ja verovilpin torjunnan tehostamiseksi, tarvetta edistää voimakkaasti automaattista tietojenvaihtoa tulevana eurooppalaisena ja kansainvälisenä veroasioita koskevana avoimuuden ja tietojenvaihdon standardina. Eurooppa-neuvosto pyysi 22 päivänä toukokuuta 2013 antamissaan päätelmissä, että automaattista tietojenvaihtoa laajennettaisiin sekä unionin että maailmanlaajuisella tasolla veropetosten, verovilpin ja aggressiivisen verosuunnittelun torjumiseksi.

                  (2)

                  Koska Monikansalliset Yritysryhmät toimivat eri maissa, ne voivat harjoittaa sellaista aggressiivista verosuunnittelua, joka ei ole mahdollista kotimaisille yrityksille. Kun Monikansalliset Yritysryhmät menettelevät näin, vaikutus puhtaasti kotimaisiin yrityksiin, jotka ovat yleensä pieniä tai keskisuuria yrityksiä (pk-yrityksiä), voi olla erityisen suuri, koska niiden verorasitus on suurempi kuin Monikansallisilla Yritysryhmillä. Toisaalta kaikille jäsenvaltioille voi syntyä tulonmenetyksiä ja vaarana on, että syntyy kilpailua, jossa Monikansallisia Yritysryhmiä houkutellaan tarjoamalla niille suurempia veroetuuksia.

                  (3)

                  Jäsenvaltioiden veroviranomaiset tarvitsevat kattavia ja merkityksellisiä tietoja Monikansallisten Yritysryhmien rakenteesta, siirtohinnoittelupolitiikasta ja sisäisistä liiketoimista unionin sisällä ja sen ulkopuolella. Kyseisten tietojen avulla veroviranomaiset voivat reagoida haitallisiin verotukseen liittyviin käytäntöihin tekemällä muutoksia lainsäädäntöön tai suorittamalla asianmukaisia riskinarviointeja ja verotarkastuksia sekä todeta, noudattavatko yritykset käytäntöjä, jotka johtavat huomattaviin keinotekoisiin tulonsiirtoihin verotuksellisesti edullisiin ympäristöihin.

                  (4)

                  Lisääntynyt avoimuus veroviranomaisia kohtaan voisi houkuttaa Monikansallisia Yritysryhmiä hylkäämään tietyt käytännöt ja maksamaan oikeudenmukainen osuutensa veroista maahan, jossa voitot tuotetaan. Sen vuoksi Monikansallisten Yritysryhmien avoimuuden parantaminen on olennainen osa veropohjan rapautumisen ja voitonsiirtojen estämistä.

                  (5)

                  Neuvoston ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselmassa, joka koskee menettelysääntöjä etuyhteydessä keskenään olevien yritysten siirtohinnoitteluasiakirjoista Euroopan unionissa, jäljempänä ’EU TPD -menettelysäännöt’ (3), vahvistetaan jo Monikansallisille Yritysryhmille unionissa keinot tietojen antamiseksi veroviranomaisille maailmanlaajuisista liiketoiminnoista ja siirtohinnoittelupolitiikoista (’kantatiedosto’) sekä paikallisen yksikön konkreettisista liiketoimista (’paikallistiedosto’). EU TPD -menettelysäännöissä ei kuitenkaan tällä hetkellä ole minkäänlaista mekanismia maakohtaisten raporttien antamiselle.

                  (6)

                  Monikansallisten Yritysryhmien olisi maakohtaisessa raportissa ilmoitettava vuosittain kultakin verotukselliselta lainkäyttöalueelta, jolla ne harjoittavat liiketoimintaa, tulojen määrä, voitto ennen tuloveroja sekä maksetut ja kertyneet tuloverot. Monikansallisten Yritysryhmien olisi myös ilmoitettava kunkin verotuksellisen lainkäyttöalueen osalta työntekijöidensä lukumäärä, oman pääomansa kirjanpidollinen arvo, kertyneet voittovaransa ja aineelliset hyödykkeensä. Monikansallisten Yritysryhmien olisi myös yksilöitävä kukin tietyllä verotuksellisella lainkäyttöalueella liiketoimintaa harjoittava ryhmän yksikkö ja ilmoitettava, millaista liiketoimintaa kukin yksikkö harjoittaa.

                  (7)

                  Julkisten varojen käytön tehostamiseksi ja Monikansallisten Yritysryhmien hallinnollisen taakan vähentämiseksi raportointivelvollisuuden olisi koskettava ainoastaan sellaisia Monikansallisia Yritysryhmiä, joiden vuotuinen konsolidoitu tulo ylittää tietyn määrän. Tällä direktiivillä olisi varmistettava, että samat tiedot kerätään ja annetaan verohallintojen saataville hyvissä ajoin kaikkialla unionissa.

                  (8)

                  Sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi unionin on taattava oikeudenmukainen kilpailu unionin Monikansallisten Yritysryhmien ja sellaisten unionin ulkopuolisten Monikansallisten Yritysryhmien välillä, joiden yksi tai useampi yksikkö sijaitsee unionissa. Näin ollen raportointivelvollisuuden olisi koskettava niitä molempia. Jotta siirtyminen uuteen järjestelyyn tapahtuisi sujuvasti, jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava lykätä vuodella raportointivelvollisuuden soveltamista Osayksikköihin, joiden kotipaikka on jäsenvaltiossa ja jotka eivät ole Monikansallisen Yritysryhmän Perimmäisiä Emoyksikköjä eivätkä niiden Sijaisemoyksikköjä.

                  (9)

                  Jäsenvaltioiden olisi vahvistettava niitä seuraamuksia koskevat säännöt, joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja varmistettava, että nämä seuraamukset pannaan täytäntöön. Vaikka seuraamusten valinta on jäsenvaltioiden harkinnassa, säädettyjen seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.

                  (10)

                  Sisämarkkinoiden asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi on tarpeen varmistaa, että jäsenvaltiot hyväksyvät koordinoituja sääntöjä Monikansallisten Yritysryhmien avoimuusvelvoitteista.

                  (11)

                  Jäsenvaltioiden välisen tietojenvaihdon osalta neuvoston direktiivissä 2011/16/EU (4) säädetään jo pakollisesta automaattisesta tietojenvaihdosta useilla aloilla.

                  (12)

                  Jäsenvaltioiden välisen maakohtaisten raporttien pakollisen automaattisen vaihtamisen olisi kaikissa tapauksissa sisällettävä sellaisten määriteltyjen perustietojen ilmoittaminen, jotka olisivat niiden jäsenvaltioiden saatavilla, joissa maakohtaisen raportin mukaan joko on Monikansallisen Yritysryhmän yhden tai useamman yksikön verotuksellinen kotipaikka tai joissa ne ovat verovelvollisia Monikansallisen Yritysryhmän kiinteästä toimipaikasta harjoitetun liiketoiminnan osalta.

                  (13)

                  Sekä verohallintojen että Monikansallisten Yritysryhmien kustannusten ja hallinnollisen rasitteen minimoimiseksi on tarpeen vahvistaa sääntöjä, jotka vastaavat kansainvälisiä kehityssuuntauksia ja vaikuttavat myönteisellä tavalla niiden täytäntöönpanoon. Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö, jäljempänä ’OECD’, julkaisi 19 päivänä heinäkuuta 2013 veropohjan rapautumista ja voitonsiirtoja koskevan toimintasuunnitelmansa, jäljempänä ’BEPS-toimintasuunnitelma’, joka on tärkeä kansainvälisten verosääntöjen muuttamista koskeva aloite. OECD esitteli 5 päivänä lokakuuta 2015 loppuraporttinsa, jotka G20-ryhmän valtiovarainministerit vahvistivat. G20-ryhmän päämiehet vahvistivat myös OECD-paketin 15 ja 16 päivänä marraskuuta 2015 pidetyssä kokouksessa.

                  (14)

                  BEPS-toimintasuunnitelman toimenpidettä 13 koskevan työn perusteella Monikansallisille Yritysryhmille annettiin joukko tietojen antamista koskevia standardeja, jotka koskivat muun muassa päätiedostoa, paikallisesti pidettyä tiedostoa ja maakohtaista raporttia. Sen vuoksi OECD:n standardit on aiheellista ottaa huomioon maakohtaista raporttia koskevia sääntöjä vahvistettaessa.

                  (15)

                  Tilanteessa, jossa Osayksikkö ei voi saada tai hankkia kaikkia tämän direktiivin mukaisten raportointivaatimusten täyttämiseksi tarvittavia tietoja, jäsenvaltiot voisivat pitää tätä osoituksena tarpeesta arvioida ylätason siirtohinnoitteluriskejä sekä muita veropohjan rapautumiseen ja voitonsiirtoon liittyviä riskejä, jotka kohdistuvat tähän Monikansalliseen Yritysryhmään.

                  (16)

                  Jos jäsenvaltio toteaa, että toinen jäsenvaltio on toistuvasti jättänyt toimittamatta automaattisesti maakohtaisia raportteja, sen olisi pyrittävä konsultoimaan kyseistä jäsenvaltiota.

                  (17)

                  Maakohtaista raportointia koskevissa unionin toimissa olisi jatkossakin otettava erityisesti huomioon OECD:ssä tapahtuva kehitys. Pannessaan tätä direktiiviä täytäntöön jäsenvaltioiden olisi käytettävä tämän direktiivin esimerkkien tai tulkintojen lähteenä OECD:n laatimaa OECD:n ja G20-ryhmän yhteisen BEPS-hankkeen toimenpidettä 13 koskevaa vuoden 2015 loppuraporttia, jotta tämän direktiivin soveltamisen johdonmukaisuus varmistettaisiin kaikissa jäsenvaltioissa.

                  (18)

                  On tarpeen määrittää jäsenvaltioiden välillä maakohtaisista raporteista käytävän tietojenvaihdon kielelliset vaatimukset. On myös tarpeen hyväksyä direktiivin 2011/16/EU 3 artiklan 13 kohdassa määritellyn yhteisen tietoliikenneverkon, jäljempänä ’CCN-verkko’, parantamiseksi tarvittavat käytännön järjestelyt. Jotta direktiivin 2011/16/EU 20 artiklan 6 kohdan ja 21 artiklan 6 kohdan täytäntöönpanolle voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (5) mukaisesti.

                  (19)

                  Resurssien käytön tehostamiseksi, tietojenvaihdon helpottamiseksi ja sen estämiseksi, että kaikkien jäsenvaltioiden on tehtävä samanlaiset muutokset järjestelmiinsä, tietojenvaihdon olisi tapahduttava käyttäen CCN-verkkoa. Komission olisi hyväksyttävä järjestelmän parantamista varten tarpeelliset käytännön järjestelyt direktiivin 2011/16/EU 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.

                  (20)

                  Pakollisen tietojenvaihdon soveltamisala olisi sen vuoksi laajennettava koskemaan maakohtaista raporttia koskevien tietojen automaattista vaihtoa.

                  (21)

                  Jäsenvaltioiden komissiolle toimitettavassa direktiivin 2011/16/EU 23 artiklan mukaisessa vuosittaisessa raportissa olisi esiteltävä yksityiskohtaisesti mainitun direktiivin 8 aa artiklan sekä sen liitteessä III olevan II jakson 1 kohdan mukaisen paikallisen raportoinnin laajuus sekä annettava luettelo kaikista lainkäyttöalueista, jotka ovat unionissa toimivien Osayksikköjen Perimmäisten Emoyksikköjen kotipaikkoja mutta joiden osalta ei ole annettu tai vaihdettu kokonaisia raportteja.

                  (22)

                  Tämän direktiivin mukainen tietojenvaihto ei johda liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden, kaupallisen menettelyn tai sellaisen tiedon paljastamiseen, jonka paljastaminen olisi yleisen oikeusjärjestyksen perusteiden vastaista.

                  (23)

                  Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet.

                  (24)

                  Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli jäsenvaltioiden välistä tehokasta hallinnollista yhteistyötä sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta soveltuvin edellytyksin, vaan se voidaan vaaditun yhdenmukaisuuden ja tehokkuuden vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

                  (25)

                  Direktiivi 2011/16/EU olisi näin ollen muutettava tämän mukaisesti,

            ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
      1 artikla
      Muutetaan direktiivi 2011/16/EU seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan 3 artiklan 9 kohta seuraavasti:

                        ”9.
                        ’automaattisella tietojenvaihdolla’

                              a)

                              kun sovelletaan 8 artiklan 1 kohtaa sekä 8 a ja 8 aa artiklaa, ilman edeltävää pyyntöä tapahtuvaa ennalta määriteltyjen tietojen järjestelmällistä ilmoittamista toiselle jäsenvaltiolle ennalta vahvistetuin säännöllisin väliajoin. Kun sovelletaan 8 artiklan 1 kohtaa, saatavilla olevilla tiedoilla tarkoitetaan tiedot ilmoittavan jäsenvaltion verotusasiakirjoissa olevia tietoja, jotka voidaan saada käyttöön kyseisen jäsenvaltion tietojen keräämis- ja käsittelymenettelyjä noudattaen;

                              b)

                              kun sovelletaan 8 artiklan 3 a kohtaa, ilman edeltävää pyyntöä tapahtuvaa ennalta määriteltyjen tietojen järjestelmällistä ilmoittamista muissa jäsenvaltioissa asuvista henkilöistä asianomaiselle asuinjäsenvaltiolle ennalta vahvistetuin säännöllisin väliajoin;

                              c)

                              kun sovelletaan muita tämän direktiivin säännöksiä kuin 8 artiklan 1 ja 3 a kohtaa sekä 8 a ja 8 aa artiklaa, tämän kohdan a ja b alakohdassa säädettyä ennalta määriteltyjen tietojen järjestelmällistä ilmoittamista.

                        Isoilla alkukirjaimilla 8 artiklan 3 a ja 7 a kohdassa, 21 artiklan 2 kohdassa sekä 25 artiklan 2 ja 3 kohdassa kirjoitetuilla ilmauksilla on merkitys, joka niillä on liitteessä I olevissa vastaavissa määritelmissä. Isoilla alkukirjaimilla 8 aa artiklassa ja liitteessä III kirjoitetuilla ilmauksilla on merkitys, joka niillä on liitteessä III olevissa vastaavissa määritelmissä.”;

                  2)

                  lisätään II luvun II jaksoon artikla seuraavasti:
                  ”8 aa artikla
                  Maakohtaista raporttia koskevan pakollisen automaattisen tietojenvaihdon laajuus ja edellytykset
                  1.   Jokaisen jäsenvaltion on toteuttava tarvittavat toimenpiteet vaatiakseen Monikansallisen Yritysryhmän Perimmäistä Emoyksikköä, jonka verotuksellinen kotipaikka on kyseisen jäsenvaltion alueella, tai muuta liitteessä III olevan II jakson mukaista Raportoivaa Yksikköä antamaan maakohtaisen raportin Raportoitavasta Tilivuodestaan 12 kuukauden kuluessa liitteessä III olevan II jakson mukaisesta Monikansallisen Yritysryhmän Raportoitavan Tilivuoden viimeisestä päivästä.
                  2.   Sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen, joka vastaanotti maakohtaisen raportin 1 kohdan mukaisesti, on automaattista tietojenvaihtoa käyttäen toimitettava maakohtainen raportti 4 kohdassa säädetyssä määräajassa niille muille jäsenvaltioille, joissa maakohtaisen raportin sisältämien tietojen mukaan joko on Raportoivan Yksikön Monikansallisen Yritysryhmän yhden tai useamman Osayksikön verotuksellinen kotipaikka tai joissa ne ovat verovelvollisia kiinteästä toimipaikasta harjoitetun liiketoiminnan osalta.
                  3.   Maakohtaisessa raportissa on oltava seuraavat tiedot Monikansallisesta Yritysryhmästä:

                              a)

                              kootut tiedot kunkin sellaisen lainkäyttöalueen osalta, jolla Monikansallinen Yritysryhmä harjoittaa toimintaa, tulojen määrästä, voitosta (tappiosta) ennen tuloveroja, maksetuista tuloveroista, kertyneistä tuloveroista, oman pääoman kirjanpidollisesta arvosta, kertyneistä voittovaroista, työntekijöiden määrästä ja muista aineellisista hyödykkeistä kuin käteisestä tai muista rahavaroista;

                              b)

                              kunkin Monikansallisen Yritysryhmän Osayksikön tunnistetiedot, josta käyvät ilmi kyseisen Osayksikön verotuksellisen kotipaikan mukainen lainkäyttöalue ja se lainkäyttöalue, jonka lainsäädännön mukaisesti kyseinen Osayksikkö on organisoitu, jos tämä lainkäyttöalue on eri kuin verotuksellisen kotipaikan mukainen lainkäyttöalue, sekä kyseisen Osayksikön pääasiallisen liiketoiminnan tai pääasiallisten liiketoimintojen luonne.

                        4.   Maakohtainen raportti on toimitettava 15 kuukauden kuluessa sen Monikansallisen Yritysryhmän Tilivuoden viimeisestä päivästä, jota maakohtainen raportti koskee. Ensimmäinen maakohtainen raportti on toimitettava 1 päivänä tammikuuta 2016 tai sen jälkeen alkavalta Monikansallisen Yritysryhmän Tilivuodelta, ja se on tehtävä 18 kuukauden kuluessa kyseisen Tilivuoden viimeisestä päivästä.”;

                  3)

                  lisätään 16 artiklaan kohta seuraavasti:
                  ”6.   Sen estämättä, mitä tämän artiklan 1–4 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden välillä 8 aa artiklan nojalla annettavia tietoja käytetään ylätason siirtohinnoitteluriskien sekä muiden veropohjan rapautumiseen ja voitonsiirtoon liittyvien riskien arviointiin, mukaan lukien niiden riskien arviointi, jotka aiheutuvat siitä, että Monikansallisen Yritysryhmän jäsenet eivät noudata sovellettavia siirtohinnoittelun sääntöjä, sekä tarvittaessa taloudelliseen ja tilastolliseen analyysiin. Vastaanottavan jäsenvaltion veroviranomaisten tekemät siirtohinnoitteluoikaisut eivät saa perustua 8 aa artiklan nojalla vaihdettuihin tietoihin. Sen estämättä, mitä edellä säädetään, jäsenvaltioiden välillä 8 aa artiklan nojalla vaihdettuja tietoja ei ole kiellettyä käyttää perustana lisäselvityksille, jotka koskevat Monikansallisen Yritysryhmän siirtohinnoittelujärjestelyjä tai muita verokysymyksiä verotarkastuksen aikana, ja näin ollen Osayksikön verotettaviin tuloihin voidaan tehdä asianmukaisia oikaisuja.”;

                  4)

                  lisätään 20 artiklaan kohta seuraavasti:
                  ”6.   Edellä olevan 8 aa artiklan nojalla tapahtuvassa maakohtaista raporttia koskevassa automaattisessa tietojenvaihdossa on käytettävä liitteessä III olevan III jakson taulukoissa 1, 2 ja 3 olevaa vakiomuotoista lomaketta. Komissio hyväksyy kyseistä tietojenvaihtoa koskevat kielijärjestelyt täytäntöönpanosäädöksillä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016. Kyseiset kielijärjestelyt eivät estä jäsenvaltioita toimittamasta 8 aa artiklassa tarkoitettuja tietoja jollakin unionin virallisella kielellä ja työkielellä. Niissä voidaan kuitenkin määrätä, että kyseisten tietojen pääkohdat on lähetettävä myös jollakin muulla unionin virallisella kielellä. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.”;

                  5)

                  lisätään 21 artiklaan kohta seuraavasti:
                  ”6.   Edellä olevan 8 aa artiklan 2 kohdan nojalla annettavat tiedot on annettava sähköisesti CCN-verkkoa käyttäen. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä tarvittavat käytännön järjestelyt CCN-verkon parantamiseksi. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.”;

                  6)

                  korvataan 23 artiklan 3 kohta seuraavasti:
                  ”3.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittainen arviointi 8, 8 a ja 8 aa artiklassa tarkoitetun automaattisen tietojenvaihdon tehokkuudesta ja saavutetuista käytännön tuloksista. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä kyseisen vuosittaisen arvioinnin toimittamismuodon ja -edellytykset. Kyseiset täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.”;

                  7)

                  lisätään artikla seuraavasti:
                  ”25 a artikla
                  Seuraamukset
                  Jäsenvaltioiden on vahvistettava niitä seuraamuksia koskevat säännöt, joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla annettujen 8 aa artiklaa koskevien kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet niiden täytäntöönpanon varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.”;

                  8)

                  korvataan 26 artikla seuraavasti:
                  ”26 artikla
                  Komiteamenettely
                  1.   Komissiota avustaa hallinnollista veroyhteistyötä käsittelevä komitea. Tämä komitea on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 182/2011 (*) tarkoitettu komitea.
                  2.   Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.

                     (*)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).”;"

                  9)

                  lisätään liite III, jonka teksti on tämän direktiivin liitteenä.

            2 artikla
      1.   Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 4 päivänä kesäkuuta 2017. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
      Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 5 päivästä kesäkuuta 2017.
      Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
      2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
      3 artikla
      Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
      4 artikla
      Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltiolle.

         Tehty Brysselissä 25 päivänä toukokuuta 2016.

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            J. R. V. A. DIJSSELBLOEM

         (1)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 12. toukokuuta 2016 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

         (2)  Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto, annettu 28. huhtikuuta 2016 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

         (3)  Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselma, annettu 27 päivänä kesäkuuta 2006, etuyhteydessä keskenään olevien yritysten siirtohinnoitteluasiakirjoja Euroopan unionissa koskevista menettelysäännöistä (EUVL C 176, 28.7.2006, s. 1).

         (4)  Neuvoston direktiivi 2011/16/EU, annettu 15 päivänä helmikuuta 2011, hallinnollisesta yhteistyöstä verotuksen alalla ja direktiivin 77/799/ETY kumoamisesta (EUVL L 64, 11.3.2011, s. 1).

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).

         LIITE

               ”LIITE III

                  MONIKANSALLISTEN YRITYSRYHMIEN RAPORTOINTISÄÄNNÖT

               I JAKSO

                  MÄÄRITELMÄT

                           1.

                           Termillä ”Ryhmä” tarkoitetaan sellaisten yritysten joukkoa, jotka liittyvät toisiinsa omistajuuden tai määräysvallan kautta siten, että Ryhmän joko on tehtävä Konsernitilinpäätös sovellettavien kirjanpitoperiaatteiden mukaan tilinpäätösraportointia varten tai sen olisi tehtävä näin, jos jonkin asianomaisen yrityksen oman pääoman ehtoisilla osuuksilla käytäisiin kauppaa arvopaperipörssissä.

                           2.

                           Termillä ”Yritys” tarkoitetaan 3 artiklan 11 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden kaikkia liiketoiminnan harjoittamisen muotoja.

                           3.

                           Termillä ”Monikansallinen Yritysryhmä” tarkoitetaan kaikkia ryhmiä, joissa on kaksi tai useampia yrityksiä, joiden verotukselliset kotipaikat ovat eri lainkäyttöalueilla, tai joissa on yritys, jonka verotuksellinen kotipaikka on yhdellä lainkäyttöalueella ja joka on verovelvollinen toisella lainkäyttöalueella sijaitsevasta kiinteästä toimipaikasta harjoitetun liiketoiminnan osalta ja joka ei ole Soveltamisalan Ulkopuolinen Monikansallinen Yritysryhmä.

                           4.

                           Termillä ”Soveltamisalan Ulkopuolinen Monikansallinen Yritysryhmä” tarkoitetaan minä tahansa Ryhmän Tilivuonna Ryhmää, jonka konsolidoitu tulo on yhteensä alle 750 000 000 euroa tai alle määrän, joka paikallisessa rahayksikössä ilmaistuna vastaa noin 750 000 000 euroa tammikuussa 2015, Raportoitavaa Tilivuotta välittömästi edeltävänä Tilivuonna, sellaisena kuin tämä määrä ilmoitetaan sen kyseistä edeltävää Tilivuotta koskevassa Konsernitilinpäätöksessä.

                           5.

                           Termillä ”Osayksikkö” tarkoitetaan seuraavia:

                                       a)

                                       Monikansallisen Yritysryhmän erillinen liiketoimintayksikkö, joka on mukana Monikansallisen Yritysryhmän Konsernitilinpäätöksessä tilinpäätösraportointia varten, tai joka olisi mukana, jos tällaisen Monikansallisen Yritysryhmän liiketoimintayksikön oman pääoman ehtoisilla osuuksilla käytäisiin kauppaa arvopaperipörssissä;

                                       b)

                                       kaikki sellaiset liiketoimintayksiköt, jotka eivät ole mukana Monikansallisen Yritysryhmän Konsernitilinpäätöksessä pelkästään niiden koon tai olennaisuuden vuoksi;

                                       c)

                                       kaikki Monikansallisen Yritysryhmän minkä tahansa a tai b alakohdassa tarkoitetun erillisen liiketoimintayksikön kiinteät toimipaikat, jos liiketoimintayksikkö laatii tällaiselle kiinteälle toimipaikalle erillisen tilinpäätöksen taloudellista raportointia, sääntelyä, verojen ilmoittamista tai sisäisen johtamisen valvontaa varten.

                           6.

                           Termillä ”Raportoiva Yksikkö” tarkoitetaan Osayksikköä, jonka on annettava 8 aa artiklan 3 kohdan mukainen maakohtainen raportti verotuksellisen kotipaikkansa mukaisella lainkäyttöalueella Monikansallisen Yritysryhmän puolesta. Raportoiva Yksikkö voi olla Perimmäinen Emoyksikkö, Sijaisemoyksikkö tai jokin II jakson 1 kohdassa kuvatuista yksiköistä.

                           7.

                           Termillä ”Perimmäinen Emoyksikkö” tarkoitetaan Monikansallisen Yritysryhmän Osayksikköä, joka täyttää seuraavat kriteerit:

                                       a)

                                       se omistaa suoraan tai välillisesti riittävän osuuden tällaisen Monikansallisen Yritysryhmän yhdestä tai useammasta muusta Osayksiköstä, minkä vuoksi sen on verotuksellisen kotipaikkansa mukaisella lainkäyttöalueella yleisesti sovellettavia kirjanpitoperiaatteita noudattaen tehtävä Konsernitilinpäätös tai sen olisi tehtävä näin, jos sen oman pääoman ehtoisilla osuuksilla käytäisiin kauppaa sen verotuksellisen kotipaikan mukaisen lainkäyttöalueen arvopaperipörssissä;

                                       b)

                                       tällaisessa Monikansallisessa Yritysryhmässä ei ole muuta Osayksikköä, joka omistaa suoraan tai välillisesti a alakohdassa tarkoitetun osuuden ensin mainitusta Osayksiköstä.

                           8.

                           Termillä ”Sijaisemoyksikkö” tarkoitetaan Monikansallisen Yritysryhmän Osayksikköä, jonka asianomainen Monikansallinen Yritysryhmä on nimittänyt Perimmäisen Emoyksikön ainoaksi sijaiseksi antamaan maakohtaisen raportin kyseisen Monikansallisen Yritysryhmän puolesta kyseisen Osayksikön verotuksellisen kotipaikan mukaisella lainkäyttöalueella, edellyttäen että yksi tai useampi II jakson 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa vahvistetuista edellytyksistä soveltuu.

                           9.

                           Termillä ”Tilivuosi” tarkoitetaan vuotuista tilikautta, jolta Monikansallisen Yritysryhmän Perimmäinen Emoyksikkö tekee tilinpäätöksensä.

                           10.

                           Termillä ”Raportoitava Tilivuosi” tarkoitetaan Tilivuotta, jonka taloudelliset ja operatiiviset tulokset otetaan huomioon 8 aa artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa maakohtaisessa raportissa.

                           11.

                           Termillä ”Ehdot Täyttävä Toimivaltaisten Viranomaisten Sopimus” tarkoitetaan sopimusta, joka on tehty jonkin Kansainvälisen Sopimuksen osapuolina olevien EU:n jäsenvaltioiden valtuutettujen edustajien ja unionin ulkopuolisten lainkäyttöalueiden välillä ja joka edellyttää maakohtaisten raporttien automaattista vaihtamista osapuolten lainkäyttöalueiden välillä.

                           12.

                           Termillä ”Kansainvälinen Sopimus” tarkoitetaan monenkeskistä yleissopimusta veroasioissa annettavasta keskinäisestä virka-avusta, mitä tahansa kahden- tai monenvälistä verosopimusta tai mitä tahansa verotietojen vaihtamista koskevaa sopimusta, jonka osapuoli asianomainen jäsenvaltio on ja jonka ehdoissa määrätään oikeudellinen toimivalta verotietojen vaihtamiselle, myös tällaisten tietojen automaattiselle vaihtamiselle, lainkäyttöalueiden välillä.

                           13.

                           Termillä ”Konsernitilinpäätös” tarkoitetaan Monikansallisen Yritysryhmän tilinpäätöstä, jossa Perimmäisen Emoyksikön ja Osayksikköjen omaisuuserät, velat, tulot, menot ja kassavirrat esitetään ikään kuin kyseessä olisi yksi taloudellinen yksikkö.

                           14.

                           Termillä ”Järjestelmällinen Laiminlyönti” tarkoitetaan lainkäyttöalueen osalta joko sitä, että lainkäyttöalueella on jäsenvaltion kanssa tehty voimassa oleva Ehdot Täyttävä Toimivaltaisten Viranomaisten Sopimus mutta se on keskeyttänyt automaattisen tietojenvaihdon (ja keskeyttämisen syy ei ole kyseisen Sopimuksen ehtojen mukainen), tai sitä, että lainkäyttöalue muutoin jättää toistuvasti antamatta jäsenvaltiolle hallussaan olevia sellaisten Monikansallisten Yritysryhmien maakohtaisia raportteja, joilla on Osayksikköjä kyseisessä jäsenvaltiossa.

                     II JAKSO

                  YLEISET RAPORTOINTIVAATIMUKSET

                           1.

                           Osayksikön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa ja joka ei ole Monikansallisen Yritysryhmän Perimmäinen Emoyksikkö, on annettava maakohtainen raportti sen Monikansallisen Yritysryhmän, jonka Osayksikkö se on, Raportoitavalta Tilivuodelta, jos seuraavat kriteerit täyttyvät:

                                       a)

                                       yksikön verotuksellinen kotipaikka on jossakin jäsenvaltiossa;

                                       b)

                                       jokin seuraavista edellytyksistä soveltuu:

                                                   i)

                                                   Monikansallisen Yritysryhmän Perimmäinen Emoyksikkö ei ole velvollinen antamaan maakohtaista raporttia verotuksellisen kotipaikkansa mukaisella lainkäyttöalueella;

                                                   ii)

                                                   Perimmäisen Emoyksikön verotuksellisen kotipaikan mukaisella lainkäyttöalueella on voimassa oleva Kansainvälinen Sopimus, jonka osapuoli asianomainen jäsenvaltio on, mutta sillä ei ole sellaista voimassa olevaa Ehdot Täyttävää Toimivaltaisten Viranomaisten Sopimusta, jonka osapuoli asianomainen jäsenvaltio olisi siihen määräpäivään mennessä, joka vahvistetaan Raportoitavaa Tilivuotta koskevan maakohtaisen raportin antamiselle 8 aa artiklan 1 kohdassa;

                                                   iii)

                                                   Perimmäisen Emoyksikön verotuksellisen kotipaikan mukainen lainkäyttöalue on syyllistynyt Järjestelmälliseen Laiminlyöntiin, josta asianomainen jäsenvaltio on ilmoittanut Osayksikölle, jonka verotuksellinen kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa.

                                             Jäsenvaltiot voivat päättää, että tämän jakson 1 kohdassa Osayksiköille asetettua velvollisuutta sovelletaan maakohtaisiin raportteihin 1 päivänä tammikuuta 2017 tai sen jälkeen alkavista Raportoitavista Tilivuosista alkaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 aa artiklan 1 kohdassa tarkoitettua Perimmäisen Emoyksikön tai sen Sijaisemoyksikön velvollisuutta antaa ensimmäinen maakohtainen raportti Monikansallisen Yritysryhmän Tilivuodesta, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2016 tai sen jälkeen.
                                       Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa määritellyn Osayksikön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa, on pyydettävä Perimmäistä Emoyksikköään toimittamaan sille kaikki vaadittavat tiedot, jotta se voisi täyttää velvollisuutensa laatia maakohtainen raportti 8 aa artiklan 3 kohdan mukaisesti. Jos kyseinen Osayksikkö ei tästä huolimatta ole saanut tai hankkinut kaikkia vaadittavia tietoja raportoidakseen Monikansallisen Yritysryhmän puolesta, sen on annettava maakohtainen raportti, joka sisältää kaikki sen hallussa olevat saadut tai hankitut tiedot, ja ilmoitettava jäsenvaltiolle, jossa sillä on kotipaikka, että Perimmäinen Emoyksikkö on kieltäytynyt asettamasta tarvittavia tietoja saataville. Tämä ei vaikuta asianomaisen jäsenvaltion oikeuteen soveltaa kansallisen lainsäädäntönsä mukaisia seuraamuksia, ja kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava kaikille jäsenvaltioille tästä kieltäytymisestä.
                                       Kun samassa Monikansallisessa Yritysryhmässä on useampi kuin yksi Osayksikkö, jonka verotuksellinen kotipaikka on unionissa, ja jokin ensimmäisen alakohdan b alakohdassa vahvistetuista edellytyksistä soveltuu, Monikansallinen Yritysryhmä voi nimetä jonkin näistä Osayksiköistä antamaan 8 aa artiklan 3 kohdan mukaiset vaatimukset täyttävän maakohtaisen raportin miltä tahansa Raportoitavalta Tilivuodelta 8 aa artiklan 1 kohdassa säädetyssä määräajassa ja ilmoittamaan jäsenvaltiolle, että raportin antamisen tarkoituksena on täyttää kaikkien niiden Osayksikköjen raportointivaatimukset, jotka kuuluvat tähän Monikansalliseen Yritysryhmään ja joiden verotuksellinen kotipaikka on unionissa. Kyseisen jäsenvaltion on 8 aa artiklan 2 kohdan nojalla toimitettava vastaanotettu maakohtainen raportti niille muille jäsenvaltioille, joissa maakohtaisen raportin sisältämien tietojen mukaan Raportoivan Yksikön Monikansallisen Yritysryhmän yhden tai useamman Osayksikön verotuksellinen kotipaikka sijaitsee tai joissa ne ovat verovelvollisia kiinteästä toimipaikasta harjoitetun liiketoiminnan osalta.
                                       Kun Osayksikkö ei voi saada tai hankkia kaikkia 8 aa artiklan 3 kohdan mukaisia maakohtaisen raportin antamiseksi vaadittavia tietoja, tällaista Osayksikköä ei saa nimetä Monikansallisen Yritysryhmän Raportoivaksi Yksiköksi tämän kohdan neljännen alakohdan mukaisesti. Tämä sääntö ei vaikuta Osayksikön velvollisuuteen ilmoittaa jäsenvaltiolle, jossa sillä on kotipaikka, että Perimmäinen Emoyksikkö on kieltäytynyt asettamasta tarvittavia tietoja saataville.

                           2.

                           Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, kun yhtä tai useampaa 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa vahvistettua edellytystä sovelletaan, 1 kohdassa kuvatun yksikön ei tarvitse antaa maakohtaista raporttia miltään Raportoitavalta Tilivuodelta, jos Monikansallinen Yritysryhmä, jonka Osayksikkö se on, on antanut maakohtaisen raportin saataville 8 aa artiklan 3 kohdan mukaisesti tällaiselta Tilivuodelta sellaisen Sijaisemoyksikön kautta, joka antaa maakohtaisen raportin verotuksellisen kotipaikkansa mukaisen lainkäyttöalueen veroviranomaiselle 8 aa artiklan 1 kohdassa määritettynä päivänä tai sitä ennen ja joka siinä tapauksessa, että sen verotuksellinen kotipaikka on unionin ulkopuolisella lainkäyttöalueella, täyttää seuraavat edellytykset:

                                       a)

                                       Sijaisemoyksikön verotuksellisen kotipaikan mukainen lainkäyttöalue edellyttää, että on annettava 8 aa artiklan 3 kohdan mukaiset vaatimukset täyttävät maakohtaiset raportit;

                                       b)

                                       Sijaisemoyksikön verotuksellisen kotipaikan mukaisella lainkäyttöalueella on voimassa oleva Ehdot Täyttävä Toimivaltaisten Viranomaisten Sopimus, jonka osapuoleksi asianomainen jäsenvaltio on liittynyt siihen määräpäivään mennessä, joka 8 aa artiklan 1 kohdassa on asetettu maakohtaisen raportin antamiselle Raportoitavalta Tilivuodelta;

                                       c)

                                       Sijaisemoyksikön verotuksellisen kotipaikan mukainen lainkäyttöalue ei ole ilmoittanut jäsenvaltiolle Järjestelmällisestä Laiminlyönnistä;

                                       d)

                                       Sijaisemoyksikön verotuksellisen kotipaikan mukainen lainkäyttöalue on viimeistään tällaisen Monikansallisen Yritysryhmän Raportoitavan Tilivuoden viimeisenä päivänä saanut Osayksiköltä, jonka verotuksellinen kotipaikka on samalla lainkäyttöalueella, ilmoituksen siitä, että kyseinen yksikkö on Sijaisemoyksikkö;

                                       e)

                                       jäsenvaltiolle on annettu 4 kohdan mukainen ilmoitus.

                           3.

                           Jäsenvaltioiden on pyydettävä, että Monikansallisen Yritysryhmän Osayksikkö, jonka verotuksellinen kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, ilmoittaa jäsenvaltiolle, onko se Perimmäinen Emoyksikkö, Sijaisemoyksikkö vai 1 kohdan nojalla nimetty Osayksikkö, viimeistään tällaisen Monikansallisen Yritysryhmän Raportoitavan Tilivuoden viimeisenä päivänä. Jäsenvaltiot voivat pidentää määräaikaa siihen päivään, jona kyseisen Osayksikön on palautettava edellistä tilivuotta koskeva veroilmoitus.

                           4.

                           Jäsenvaltioiden on pyydettävä, että kun Monikansallisen Yritysryhmän Osayksikkö, jonka verotuksellinen kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, ei ole Perimmäinen Emoyksikkö, Sijaisemoyksikkö eikä 1 kohdan nojalla nimetty Osayksikkö, se ilmoittaa kyseiselle jäsenvaltiolle Raportoivan Yksikön tunnistetiedot ja verotuksellisen kotipaikan viimeistään tällaisen Monikansallisen Yritysryhmän Raportoitavan Tilivuoden viimeisenä päivänä. Jäsenvaltiot voivat pidentää määräaikaa siihen päivään, jona kyseisen Osayksikön on palautettava edellistä tilivuotta koskeva veroilmoitus.

                           5.

                           Maakohtaisessa raportissa on täsmennettävä, missä rahayksikössä määrät ilmaistaan kyseisessä raportissa.

                     III JAKSO

                  MAAKOHTAINEN RAPORTTI

               Α.   Maakohtaisen raportin lomake
               Taulukko 1.   Yleiskatsaus tulojen, verojen ja liiketoiminnan jakautumisesta verotuksellisten lainkäyttöalueiden perusteella jaoteltuna

                           Monikansallisen Yritysryhmän nimi:
                           Asianomainen Tilivuosi:
                           Käytetty rahayksikkö:

                           Verotuksellinen lainkäyttöalue

                           Tulot

                           Voitto (tappio) ennen tuloveroja

                           Maksetut tuloverot (kassaperusteisena)

                           Kertynyt tulovero – kuluva vuosi

                           Oman pääoman kirjanpidollinen arvo

                           Kertyneet voittovarat

                           Työntekijöiden lukumäärä

                           Muut aineelliset hyödykkeet kuin käteinen tai muut rahavarat

                           Osapuoli, joka ei ole etuyhteydessä

                           Etuyhteydessä oleva osapuoli

                           Yhteensä

               Taulukko 2.   Luettelo kaikista Monikansallisen Yritysryhmän Osayksiköistä toimialaluokittain verotuksellisten lainkäyttöalueiden perusteella jaoteltuna

                           Monikansallisen Yritysryhmän nimi:
                           Asianomainen Tilivuosi:

                           Verotuksellinen lainkäyttöalue

                           Osayksiköt, joiden kotipaikka on kyseisellä verotuksellisella lainkäyttöalueella

                           Verotuksellinen lainkäyttöalue, jonka mukaisesti on organisoitu tai perustettu, jos eri kuin lainkäyttöalue, jolla verotuksellinen kotipaikka on

                           Pääasiallinen liiketoiminta

                           Tutkimus ja kehittäminen

                           Henkisen omaisuuden hallinta tai hallinnointi

                           Ostaminen tai hankinnat

                           Valmistus tai tuotanto

                           Myynti, markkinointi tai jakelu

                           Hallinto, johto tai tukipalvelut

                           Palvelujen tarjoaminen osapuolille, jotka eivät ole etuyhteydessä

                           Yritysryhmän sisäinen rahoitus

                           Säännellyt rahoituspalvelut

                           Vakuutus

                           Osakkeiden tai muiden omapääomaosuuksien omistus

                           Lepäävä

                           Muu (1)

                           1.

                           2.

                           3.

                           1.

                           2.

                           3.

                     Taulukko 3.   Lisätietoja
               Monikansallisen Yritysryhmän nimi:
               Asianomainen Tilivuosi:
               Lisätkää lyhyesti mahdollisia muita tietoja tai selvityksiä, joita pidätte tarpeellisina tai jotka helpottavat maakohtaisessa raportissa olevien pakollisten tietojen ymmärtämistä
               B.   Yleisohjeet maakohtaisen raportin tekemistä varten
               1.   Tarkoitus
               Lomaketta käytetään Monikansallisten Yritysryhmien tulojen, verojen ja liiketoimintojen jakautumisen raportoimiseksi kutakin verotuksellista lainkäyttöaluetta kohden.
               2.   Sivuliikkeiden ja kiinteiden toimipaikkojen kohtelu
               Kiinteän toimipaikan tiedot on raportoiva sen verotuksellisen lainkäyttöalueen osalta, jolla se sijaitsee, eikä sen liiketoimintayksikön, jonka osa kiinteä toimipaikka on, verotuksellisen kotipaikan mukaisen lainkäyttöalueen osalta. Sen liiketoimintayksikön, jonka osa kiinteä toimipaikka on, verotuksellisen kotipaikan mukaista lainkäyttöaluetta koskevat raportit eivät sisällä kiinteään toimipaikkaan liittyviä taloudellisia tietoja.
               3.   Vuotuisen lomakkeen kattama ajanjakso
               Lomakkeen on katettava raportoivan monikansallisen yrityksen Tilivuosi. Osayksikköjen osalta lomakkeessa on raportoivan monikansallisen yrityksen harkinnan mukaan oltava johdonmukaisesti jompikumpi seuraavista tiedoista:

                           a)

                           sitä asianomaisten Osayksikköjen Tilivuotta koskevat tiedot, joka päättyy samana päivänä kuin raportoivan monikansallisen yrityksen Tilivuosi tai enintään 12 kuukautta ennen kyseistä päivää;

                           b)

                           raportoivan monikansallisen yrityksen Tilivuotta koskevat tiedot kaikkien asianomaisten raportoitujen Osayksikköjen osalta.

                     4.   Tietolähde
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on johdonmukaisesti käytettävä samoja tietolähteitä vuodesta toiseen lomaketta täyttäessään. Raportoiva monikansallinen yritys voi valintansa mukaisesti käyttää tietoja konsernitilinpäätöksen raportointipaketeistaan, erillisten yksikköjen lakisääteisistä tilinpäätöksistä, määräysten mukaisista tilinpäätöksistä tai sisäisestä laskentatoimesta. Raportoitavia tuloja, voittoa ja veroja ei ole tarpeen täsmäyttää Konsernitilinpäätöksen tietoihin. Jos raportoinnin perustana käytetään lakisääteisiä tilinpäätöksiä, kaikki määrät on muunnettava raportoivan monikansallisen yrityksen ilmoitetuksi toimintavaluutaksi käyttäen kyseisen vuoden keskimääräistä valuuttakurssia, joka ilmoitetaan lisätietoja koskevassa lomakkeen kohdassa. Eri verotuksellisilla lainkäyttöalueilla sovellettujen kirjanpitoperiaatteiden eroja ei tarvitse kuitenkaan oikaista.
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on annettava lisätietoja koskevassa lomakkeen kohdassa lyhyt kuvaus lomakkeen laatimisessa käytetyistä tiedoista. Jos vuodesta toiseen käytetty tietolähde vaihdetaan, raportoivan monikansallisen yrityksen on ilmoitettava tämän syyt ja seuraukset lisätietoja koskevassa lomakkeen kohdassa.
               C.   Erityisohjeet maakohtaisen raportin tekemistä varten
               1.   Yleiskatsaus tulojen, verojen ja liiketoiminnan jakautumisesta verotuksellisten lainkäyttöalueiden perusteella jaoteltuna (Taulukko 1)
               1.1   Verotuksellinen lainkäyttöalue
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on lueteltava lomakkeen ensimmäisessä sarakkeessa kaikki verotukselliset lainkäyttöalueet, joissa Monikansallisen Yritysryhmän Osayksiköillä on verotuksellinen kotipaikka. Verotuksellinen lainkäyttöalue on määritelty valtioksi tai ei-valtiolliseksi lainkäyttöalueeksi, jolla on itsenäinen veronkanto-oikeus. Erillinen rivi on varattava sellaisille Monikansallisen Yritysryhmän Osayksiköille, joilla raportoiva monikansallinen yritys ei katso olevan verotuksellista kotipaikkaa millään verotuksellisella lainkäyttöalueella. Jos Osayksiköllä on kotipaikka useammalla kuin yhdellä verotuksellisella lainkäyttöalueella, sovellettavan verosopimuksen määrittelysääntöjä on sovellettava kotipaikan verotuksellisen lainkäyttöalueen määrittämiseksi. Kun sovellettavaa verosopimusta ei ole, Osayksiköstä on annettava raportti sillä verotuksellisella lainkäyttöalueella, jolla sen tosiasiallinen johto on. Tosiasiallisen johdon sijaintipaikka on määritettävä kansainvälisesti sovittuja vaatimuksia noudattaen.
               1.2   Tulot
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on merkittävä otsikon ”Tulot” alla oleviin kolmeen sarakkeeseen seuraavat tiedot:

                           a)

                           kaikkien asianomaisen verotuksellisen lainkäyttöalueen Monikansallisen Yritysryhmän Osayksikköjen sellaisten tulojen summa, jotka on saatu liiketoimista etuyhteydessä keskenään olevien yritysten kanssa;

                           b)

                           kaikkien asianomaisen verotuksellisen lainkäyttöalueen Monikansallisen Yritysryhmän Osayksikköjen sellaisten tulojen summa, jotka on saatu liiketoimista riippumattomien osapuolten kanssa;

                           c)

                           a ja b alakohdassa tarkoitetut summat yhteensä.

                     Tuloihin kuuluvat vaihto-omaisuuden ja omaisuuden myynnistä saadut tuotot sekä palvelu-, rojalti-, korko- ja preemiotulot sekä mahdolliset muut määrät. Tuloihin eivät kuulu muilta Osayksiköiltä saadut maksut, joita kohdellaan osinkoina maksajan verotuksellisella lainkäyttöalueella.
               1.3   Voitto (tappio) ennen tuloveroja
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on merkittävä lomakkeen viidenteen sarakkeeseen voiton (tappion) summa ennen tuloveroja kaikkien niiden Osayksikköjen osalta, joiden verotuksellinen kotipaikka on asianomaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella. Voittoon (tappioon) ennen tuloveroja kuuluvat myös kaikki satunnaiset tulo- ja menoerät.
               1.4   Maksetut tuloverot (kassaperusteisena)
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on merkittävä lomakkeen kuudenteen sarakkeeseen kaikkien Osayksikköjen, joiden verotuksellinen kotipaikka on asianomaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella, asiankuuluvana Tilivuonna tosiasiallisesti maksamien tuloverojen kokonaismäärä. Maksettuihin veroihin kuuluvat Osayksikön sille verotukselliselle lainkäyttöalueelle, jolla osayksikön verotuksellinen kotipaikka on, tai kaikille muille verotuksellisille lainkäyttöalueille tosiasiallisesti maksamat verot. Maksettuihin veroihin kuuluvat lähdeverot, jotka muut yksiköt (etuyhteydessä keskenään olevat yritykset ja riippumattomat yritykset) ovat maksaneet asianomaiselle Osayksikölle suoritettujen maksujen osalta. Jos yritys A, jonka kotipaikka on verotuksellisella lainkäyttöalueella A, saa korkoa verotuksellisella lainkäyttöalueella B, verotuksellisella lainkäyttöalueella B maksetun lähdeveron raportoi näin ollen yritys A.
               1.5   Kertynyt tulovero (Kuluva vuosi)
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on merkittävä lomakkeen seitsemänteen sarakkeeseen raportointivuonna verotettavaan voittoon tai tappioon perustuva vero kaikkien sellaisten Osayksikköjen osalta, joiden verotuksellinen kotipaikka on asianomaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella. Kauden verotettavaan tuloon perustuvissa veroissa otetaan huomioon ainoastaan kuluva vuosi, eivätkä niihin kuulu lykätyt verot tai varaukset epävarmoja verovelkoja varten.
               1.6   Oman pääoman kirjanpidollinen arvo
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on merkittävä lomakkeen kahdeksanteen sarakkeeseen oman pääoman kirjanpidollisen arvon summa kaikkien sellaisten Osayksikköjen osalta, joiden verotuksellinen kotipaikka on asianomaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella. Kiinteiden toimipaikkojen osalta oman pääoman kirjanpidollisen arvon raportoi se oikeushenkilö, jonka kiinteästä toimipaikasta on kyse, paitsi jos kiinteän toimipaikan verotuksellisella lainkäyttöalueella on voimassa määritelty pääomavaatimus sääntelytarkoituksia varten.
               1.7   Kertyneet voittovarat
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on merkittävä lomakkeen yhdeksänteen sarakkeeseen kertyneiden voittovarojen kokonaissumma vuoden lopussa kaikkien sellaisten Osayksikköjen osalta, joiden verotuksellinen kotipaikka on asianomaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella. Kiinteiden toimipaikkojen osalta kertyneet voittovarat raportoi se oikeushenkilö, jonka kiinteästä toimipaikasta on kyse.
               1.8   Työntekijöiden lukumäärä
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on merkittävä lomakkeen kymmenenteen sarakkeeseen työntekijöiden kokonaislukumäärä kokoaikaiseksi muutettuna kaikkien sellaisten Osayksikköjen osalta, joiden verotuksellinen kotipaikka on asianomaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella. Työntekijöiden lukumäärä voidaan raportoida vuoden lopussa olevana määränä, asianomaisen vuoden keskiarvona tai jollakin muulla perusteella, jota sovelletaan vuodesta toiseen johdonmukaisesti eri verotuksellisilla lainkäyttöalueilla. Tätä varten Osayksikön tavanomaisiin toimintoihin osallistuvat riippumattomat sopimuskumppanit voidaan ilmaista raportissa työntekijöinä. Työntekijöiden lukumäärän kohtuullinen pyöristäminen tai ilmaiseminen likiarvona on sallittua, edellyttäen että tällainen pyöristäminen tai likiarvona ilmaiseminen ei olennaisesti vääristä työntekijöiden suhteellista jakautumista eri verotuksellisten lainkäyttöalueiden kesken. Lähestymistavan on oltava johdonmukainen vuodesta toiseen kaikkien yksikköjen osalta.
               1.9   Muut aineelliset hyödykkeet kuin käteinen tai muut rahavarat
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on merkittävä lomakkeen yhdenteentoista sarakkeeseen aineellisten hyödykkeiden nettokirjanpitoarvojen summa kaikkien sellaisten Osayksikköjen osalta, joiden verotuksellinen kotipaikka on asianomaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella. Kiinteiden toimipaikkojen osalta aineelliset hyödykkeet merkitään sen verotuksellisen lainkäyttöalueen osalta, jolla asianomainen kiinteä toimipaikka sijaitsee. Aineellisilla hyödykkeillä ei tarkoiteta tässä käteistä eikä muita rahavaroja, aineettomia hyödykkeitä tai rahoitusvaroja.
               2.   Luettelo kaikista Monikansallisen Yritysryhmän Osayksiköistä toimialaluokittain verotuksellisten lainkäyttöalueiden perusteella jaoteltuna (Taulukko 2)
               2.1   Osayksiköt, joiden kotipaikka on kyseisellä verotuksellisella lainkäyttöalueella
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on lueteltava kunkin verotuksellisen lainkäyttöalueen ja oikeushenkilön nimen osalta kaikki Monikansallisen Yritysryhmän Osayksiköt, joiden verotuksellinen kotipaikka on asianomaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella. Kuten yleisohjeiden 2 kohdassa mainitaan kiinteiden toimipaikkojen osalta, kiinteät toimipaikat on kuitenkin lueteltava sen verotuksellisen lainkäyttöalueen osalta, jolla ne sijaitsevat. Oikeushenkilö, jonka kiinteästä toimipaikasta on kyse, on ilmoitettava.
               2.2   Verotuksellinen lainkäyttöalue, jonka mukaisesti on organisoitu tai perustettu, jos eri kuin verotuksellinen lainkäyttöalue, jolla verotuksellinen kotipaikka on
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on merkittävä sen verotuksellisen lainkäyttöalueen nimi, jonka lainsäädännön mukaisesti Monikansallisen Yritysryhmän Osayksikkö on organisoitu tai perustettu, jos se on eri kuin verotuksellinen lainkäyttöalue, jolla sen verotuksellinen kotipaikka on.
               2.3   Pääasiallinen liiketoiminta
               Raportoivan monikansallisen yrityksen on määritettävä Osayksikön pääasiallinen liiketoiminta asianomaisella verotuksellisella lainkäyttöalueella rastittamalla yksi tai useampi soveltuvista kohdista.”

            (1)  Määritelkää Osayksikön toiminnan luonne kohdassa ”Lisätietoja”.


Avis juridique important

|

31975L0268

Neuvoston direktiivi 75/268/ETY, annettu 28 päivänä huhtikuuta 1975, vuoristoalueiden ja eräiden epäsuotuisien alueiden maataloudesta

Virallinen lehti nro L 128 , 19/05/1975 s. 0001 - 0007 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 6 s. 0074  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 12 s. 0095  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 6 s. 0074  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 8 s. 0153  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 8 s. 0153

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 28 päivänä huhtikuuta 1975,vuoristoalueiden ja eräiden epäsuotuisien alueiden maataloudesta (75/268/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO,joka ottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettäperustamissopimuksen 39 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla maatalouden yhteiskunnallinen rakenne ja eri maatalousalueiden rakenteelliset ja luonnolliset eroavaisuudet on otettava huomioon laadittaessa yhteistä maatalouspolitiikkaa,perustamissopimuksen 39 artiklan 1 ja 1 kohdan a ja b alakohdassa mainittujen yhteisön maatalouspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi yhteisön tasolla on annettava epäsuotuisimpien maatalousalueiden tilanteeseen, erityisesti niiden luonnollisten tuotantoedellytysten kannalta, mukautettuja erityisiä säännöksiä,liittymissopimuksen liitteen maataloustoimintaa rinteisillä alueilla koskevan yhteisön julistuksen(3) mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan rinteisten maatalousalueiden erityiset olosuhteet verrattuna sen muihin alueisiin sekä alkuperäisessä muodossaan olevan yhteisön toisinaan hyvinkin huomattavat erot eri jäsenvaltioiden alueilla ja laajentuneen yhteisön tiettyjen alueiden erityiset olosuhteet voivat vaatia toimia näistä erityisolosuhteista johtuvien ongelmien ratkaisemiseksi, erityisesti näiden alueiden viljelijöiden kohtuullisen tulotason turvaamiseksi,on tärkeää jatkaa vuoristoalueilla ja tietyillä muilla epäsuotuisilla alueilla maaseutuympäristön hoidon turvaamista; jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tai aikovat toteuttaa tässä tarkoituksessa rakentavia toimenpiteitä ja on tarpeen kannustaa tätä pyrkimystä; viljelijät tekevät tässä suhteessa perustavan laatuista työtä,verrattuna yhteisön muihin alueisiin näiden alueiden maataloustulojen jatkuva väheneminen ja erityisen puutteelliset työolosuhteet aiheuttavat laajan paon maataloudesta ja maaseudulta, mikä johtaa aiemmin viljellyn maan heitteillejättöön ja vaarantaa lisäksi elinvoimaisuuden ja asutuksen alueilla, jonka väestö on erittäin riippuvainen maataloudesta,yhteisö tukisi jäsenvaltioiden ponnisteluja epäsuotuisten alueiden maataloustoiminnan säilyttämiseksi säännöksillä, joilla sallitaan jäsenvaltioiden näiden alueiden kaikkia tai osaa erityistukijärjestelmän mukaisista näiden alueiden erityistarpeita vastaavista toimenpiteistä,näiden alueiden pysyvät luonnonhaitat, erityisesti maaperän laatu, maaston jyrkkyys sekä kasvukauden lyhyys ovat voitettavissa ainoastaan sellaisilla toimilla, joiden hinta muodostuu kohtuuttomaksi, johtavat korkeisiin tuotantokustannuksiin ja estävät tiloja saamasta samanlaisia tuloja kuin muiden alueiden vastaaville tilatyypeille olisi mahdollista,maatilojen uudenaikaistamisesta 17 päivänä huhtikuuta 1972 annettu neuvoston direktiivi 72/159/ETY(4), jäljempänä "direktiivi 72/159/ETY", kattaa ainoastaan osittain luonnonhaitoista johtuvien epäsuotuisten alueiden tilat samoin kuin tietyissä tapauksissa, joilla maatalouden harjoittamiseen liittyy näiden alueiden tilanteeseen erityisesti luontuva matkailu ja kotiteollisuus; siellä toimintaansa harjoittavat viljelijät voisivat huomata jäävänsä investointituen ulkopuolelle erityisesti sen vuoksi, että heidän on vaikeata saavuttaa sellainen vaadittu tulotaso, joka on välttämätön maataloustoiminnan harjoittamisen varmistamiseksi pitkällä aikavälillä,jäsenvaltioiden tehtävänä on antaa komissiolle tiedoksi epäsuotuisat alueet, joille ne ehdottavat sovellettaviksi kaikkia tai osaa erityistoimenpiteitä sekä antaa komissiolle alueisiin liittyvät tiedot; olisi säädettävä siitä, että määriteltyjä perusteita vastaavia epäsuotuisia maatalousalueita koskeva luettelo annetaan perustamissopimuksen 43 artiklaa noudattaen,näiden alueiden maataloutta koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi on välttämätöntä myöntää vuosittain tasaushyvitystä niille viljelijöille, jotka harjoittavat epäsuotuisilla alueilla pysyvästi maataloutta; olisi jätettävä jäsenvaltioiden tehtäväksi vahvistaa tämä hyvitys sen mukaan, kuinka vakavista haitoista on kysymys eri tyyppisille alueille sekä hyvitysmäärien että kyseisten tuotteiden suhteen määritellyissä rajoissa ja edellytyksin,direktiivin 72/159/ETY tavoitteisiin on pyrittävä myös epäsuotuisilla alueilla, vaikka pääomien puute ja tilojen korkeat investointikustannukset puoltavat edullisempia rahoitusehtoja,samoista syistä direktiivin 72/159/ETY 10 artiklan mukaisen tilojen rohkaisemista lampaan- ja vuohenlihan tuotantoon siirtymiseksi koskevan järjestelmän parantaminen on perusteltua aiheuttamatta kuitenkaan liian korkeita tukipalkkioita suhteessa katraiden suuruuteen,tasaushyvitystä voidaan pitää olennaisena osana tilan tuloja; ottaen huomioon direktiivin 72/159/ETY 2 artiklan 2 kohta olisi sallittava maatalousyrittäjän, joka esittää kehittämissuunnitelman, sisällyttää hyvitys saavutettavaan työtuloon tätä suunnitelmaa toteutettaessa,erityisesti epäsuotuisien maatalousalueiden ongelmien vuoksi on tärkeää helpottaa näillä maatalousalueilla yhtäläisen tulon hankkimista sallimalla sisällyttää saavutettavaa tuloa koskevaan laskelmaan suurempi osa muusta maataloustoiminnasta saatavista tuloista kuin mitä direktiiviissä 72/159/ETY säädetään; samasta syystä on matkailuun ja kotiteollisuuteen suuntautuneiden epäsuotuisien maatalousalueiden kohdalla aihetta sisällyttää kehittämissuunnitelman mukaisesti tuettaviin investointeihin rajoitettuja matkailuun ja kotiteollisuuteen liittyviä investointeja,tilojen järkeistäminen ja maaseutuympäristön hoidon tarve tekevät välttämättömäksi tuen myöntämisen rehun tuotantoa, maanparannusta ja haka- sekä vuoristolaidunten yhteistä varustusta koskeviin yhteisiin investointeihin,yhteisön tukeen oikeutettujen alueiden määrittelyä koskevat perusteet ovat myös sovellettavissa niiden alueiden määrittelyyn, joilla jäsenvaltiot voivat myöntää erityistä investointitukea kehittämissuunnitelmaa vailla oleville tiloille; mukautetun järjestelmän mukaisesti toteutettavan tilojen nykyaikaistamisen vaarantamisen välttämiseksi, on tarpeen rajoittaa näitä tukia,edellä esitetyn mukaisesti suunnitellut toimenpiteet mukauttavat ja täydentävät direktiivissä 72/159/ETY säädettyjä toimenpiteitä, jotka ovat välttämättömiä tämän direktiivin tavoitteiden toteuttamiseksi kyseisillä alueilla; sen vuoksi tämän direktiivin rahoitusta koskevia ja yleisiä säännöksiä on sovellettava tarpeelliset mukautukset huomioon ottaen, jaon tärkeää antaa direktiivi ottaen huomioon neuvoston 21 päivänä tammikuuta 1974 antamaan aiempaan tekstiin tehdyt tietyt muutokset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 LUKU Epäsuotuisien maatalousalueiden erityisen tukijärjestelmän käyttöönotto 1 artikla Maataloustoiminnan jatkumisen turvaamiseksi sekä tiettyjen epäsuotuisien alueiden vähimmäisasutuksen ylläpitämiseksi tai maaseutuympäristön hoitamiseksi tietyillä epäsuotuisilla alueilla, joita koskeva luettelo vahvistetaan 2 artiklan mukaisesti, jäsenvaltiot ovat oikeutettuja ottamaan käyttöön 4 artiklassa tarkoitetun erityisen tukijärjestelmän tarkoituksena helpottaa näillä alueilla maataloustoimintaa ja parantaa viljelijöiden ansioita.Toteutettaessa tällaisen järjestelmän mukaisia toimenpiteitä on otettava huomioon kunkin alueen tilanne ja kehittämistavoitteet.2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi yhteisön epäsuotuisat maatalousalueet ottaen huomioon 3 artiklassa tarkoitetut ominaispiirteet ja joihin ne ehdottavat sovellettavaksi 4 artiklassa tarkoitettua erityistä järjestelmää. Niiden on samalla ilmoitettava kaikista hyödyllisistä tiedoista, jotka koskevat näiden alueiden ominaispiirteitä ja niitä erityisen tukijärjestelmän mukaisia toimenpiteitä, joita ne ehdottavat siellä sovellettaviksi.2. Neuvosto vahvistaa perustamissopimuksen 43 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen 3 artiklassa tarkoitetun yhteisön luettelon epäsuotuisista maatalousalueista, joita varten jäsenvaltiot ovat oikeutettuja ottamaan käyttöön 4 artiklassa tarkoitetun erityisen tukijärjestelmän.3. Jäsenvaltion 1 kohdan mukaisesti esittämästä pyynnöstä alueiden rajoja voidaan kuitenkin muuttaa direktiivin 72/159/ETY 18 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Nämä muutokset eivät saa kasvattaa kyseisessä jäsenvaltiossa kaikkien alueiden viljelyalaa enempää kuin 0.5 prosenttia kyseisen valtion viljelyalasta.3 artikla 1. Epäsuotuisat maatalousalueet käsittävät vuoristoalueet, joilla maataloustoiminta on välttämätöntä luonnon suojelemiseksi erityisesti eroosiolta tai vapaa-ajan tarpeiden vuoksi sekä muut alueet, joilla vähimmäisasutus tai maaseutuympäristön hoito eivät ole turvattuja.2. Näillä alueilla on oltava riittävät yhteiset perusrakenteet, jotka koskevat erityisesti tiloille johtavia kulkuväyliä, sähköä ja juomakelpoista vettä sekä matkailuun että vapaa-ajan viettoon suuntautuneilla alueilla veden puhdistusta. Jos tällaisia perusrakenteita ei ole, on julkisten perusrakenneohjelmien yhteydessä ryhdyttävä mahdollisimman nopeasti niiden rakentamiseen.3. Vuoristoalueet muodostuvat kunnista tai kunnan osista, joille on oltava ominaista maan käyttömahdollisuuksien huomattava rajoittuminen ja työkustannusten oleellinen nousu, jotka johtuvat:- joko alueen korkean sijainnin vuoksi tai erittäin vaikeat ilmasto-olosuhteet, ovat lyhentäneet kasvukautta merkittävästi,- tai alemmilla korkeuksilla suurimmassa osassa maa-aluetta mekanisointi ei ole mahdollista jyrkkien rinteiden vuoksi tai edellyttää erityisen kalliin kaluston hyväksikäyttöä,- tai on kyse näiden kahden tekijän yhteisvaikutuksesta niiden ollessa erillisinä vähemmän korostuneita; tällöin tämän yhteisvaikutuksen aiheuttaman haitan on vastattava kahdessa ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun tilanteen mukaisia haittoja.4. Epäsuotuisat alueet, joita uhkaa väestökato ja joilla maaseutuympäristön hoito on välttämätöntä, muodostuvat luonnollisten tuotantoedellytysten kannalta yhdenmukaisista maatalousalueista ja niillä on oltava seuraavat ominaisuudet samanaikaisesti:a) viljely ja voimaperäistämiseen huonosti soveltuvat heikkotuottoiset maat, joiden tuotantokykyä ei voida parantaa ilman kohtuuttomia kustannuksia ja jotka ovat pääasiassa hyödynnettävissä laajaperäiseen kotieläintuotantoon;b) luonnonoloista johtuvan heikon tuottavuuden takia tulosten saavuttaminen on keskimääräistä merkittävästi heikompaa mitattuna maatalouden taloudellista tilannetta kuvaavilla indekseillä;c) maataloustoiminnasta erittäin riippuvaisen väestön alhainen tai aleneva tiheys ja jonka kiihtyvä aleneminen vaarantaisi alueen elinvoimaisuuden ja asutuksen.5. Tässä artiklassa tarkoitettuihin epäsuotuisiin alueisiin voidaan rinnastaa erityisten haittojen vaivaamat pienet alueet, joilla maataloustoiminnan säilyminen on välttämätöntä maaseutuympäristön hoidon ja matkailuelinkeinon varmistamiseksi tai rannikoiden suojeluun liittyvistä syistä. Näiden alueiden kokonaispinta-ala ei jäsenvaltiossa saa olla suurempi kuin 2.5 prosenttia kyseisen valtion pinta-alasta.4 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu erityinen tukijärjestelmä käsittää seuraavat toimenpiteet:- pysyvien luonnonhaittojen korvaavan hyvityksen myöntäminen II osastossa säädetyin edellytyksin,- direktiivin 72/159/ETY 8 ja 10 artiklassa tarkoitettujen tukien myöntäminen kehityskelpoisille tiloille III osastossa säädetyin edellytyksin,- tukien myöntäminen yhteisiin investointeihin 11 artiklassa säädetyin edellytyksin,- kansallisten tukien myöntäminen tiloille 1 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden toteuttamiseksi 12 artiklassa säädetyin edellytyksin.2. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa ainoastaan osan 1 kohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä.II OSASTO Tasaushyvitys 5 artikla Jäsenvaltiot voivat vuosittain myöntää maataloustoimintaan tasaushyvitystä, joka vahvistetaan 3 artiklassa kuvattujen pysyvien luonnonhaittojen perusteella, 6 ja 7 artiklassa säädetyissä rajoissa ja edellytyksin.Pysyvien luonnonhaittojen vuoksi myönnetty tasaushyvitys, joka on näitä rajoja suurempi eikä vastaa näitä edellytyksiä, on kielletty 2 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistetussa luettelossa esiintyvillä alueilla.6 artikla 1. Jäsenvaltioiden myöntäessä tasaushyvitystä edunsaajien on oltava maanviljelijöitä, jotka viljelevät vähintään kolmen hehtaarin alalla ja jotka sitoutuvat jatkamaan tämän direktiivin tavoitteiden mukaista maataloustoimintaa vähintään viisi vuotta; maanviljelijä voidaan vapauttaa tästä velvoitteesta, kun hän lopettaa maatalouden maataloudesta luopumisen edistämiseksi ja viljelymaan käytöstä rakenteiden parantamiseksi 17 päivänä huhtikuuta 1972 annetun neuvoston direktiivin 72/160/ETY(5) N:o L 96, 23.4.1972, s. 9 2 artiklan 1 kohdassa säädetyin edellytyksin; hän vapautuu tästä velvoitteesta erityisesti julkiseen käyttöön tapahtuvan pakkolunastuksen tai maanhankinnan vuoksi.Viljelijä, joka nauttii eläkejärjestelmän mukaista eläkettä, vapautetaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta velvoitteesta.2. Jäsenvaltiot voivat säätää tasayshyvityksen myöntämiseen liittyvistä täydentävistä tai rajoittavista edellytyksistä.7 artikla 1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tasaushyvityksen määrät suhteessa maatalouden harjoittamiseen vaikuttavien pysyvien luonnonhaittojen vakavuuteen ja jäljempänä mainituissa rajoissa siten, että hyvitys ei voi olla pienempi kuin 15 laskentayksikköä nautayksikköä, jäljempänä "NY", kohden ja tarvittaessa 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuilla alueilla hehtaaria kohden:a) nautojen, lampaiden tai vuohien ollessa kyseessä hyvitys lasketaan suhteessa pidettävään eläinmäärään. Hyvitys ei saa olla suurempi kuin 50 laskentayksikköä nautayksikköä kohden. Myönnettävä hyvitys ei saa olla suurempi kuin 50 laskentayksikköä hehtaaria kohden tilan koko rehualan osalta. Nautoja, lampaita ja vuohia koskeva nautayksikköjen (NY) muuntotaulukko on liitteessä.Lehmät, joiden maito on tarkoitettu pidettäväksi kaupan, voidaan ottaa hyvityslaskelmassa huomioon ainoastaan 3 artiklan 3 kohdassa määriteltyjen alueiden osalta sekä niiden 3 artiklan 4 ja 5 kohdassa määriteltyjen alueiden osalta, joilla maidontuotanto muodostaa huomattavan osan tilojen tuotannosta.Jäsenvaltioiden käyttäessä hyväkseen tätä mahdollisuutta 3 artiklan 4 ja 5 kohdan määritellyillä alueilla hyvitys ei saa olla suurempi kuin 80 prosenttia nautayksikköä kohden myönnetystä hyvityksestä alueella, ja hyvityslaskelmassa edunsaajana olevan maatalouden harjoittajan lypsylehmien määrä ei saa olla suurempi kuin 10 yksikköä;b) kun kyse on muusta kuin naudan-, lampaan- tai vuohentuotannosta, 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuilla alueilla hyvitys lasketaan viljellyn pinta-alan perusteella vähennettynä karjan ruokintaan varatulla alalla, vehnän tuotantoon varatulla alalla ja omenan, päärynän ja persikan viljelyyn varatulla alalla, joka ala on suurempi kuin 50 aaria tilaa kohden. Se ei saa olla suurempi kuin 50 laskentayksikköä hehtaaria kohden.2. Jäsenvaltiot voivat olla myöntämättä tasaushyvitystä sellaiselle tuotannolle tai osalle sitä, joka voi käyttää hyväkseen 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua toimenpidettä.3. Vahvistaessaan tämän artiklan soveltamisen koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä jäsenvaltioiden on säädettävä edunsaajille maksettavien hyvitysten laskennassa käytettävien tietojen tehokkaan valvonnan keinoista.III OSASTO Maatilojen kehittämiseen tähtäävät erikoistoimenpiteet 8 artikla Jäsenvaltioiden toteuttaessa 4 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukaista toimenpidettä sovelletaan 9 ja 10 artiklaa.9 artikla 1. Direktiivin 72/159/ETY 8 artiklan mukaisen tukijärjestelmän, joka koskee kyseisen direktiivin 2 ja 4 artiklan kehittämissuunnitelman esittäneitä viljelijöitä, edunsaajan vähimmäisvastuuta on vähennettävä samassa suhteessa kuin muilla alueilla sovellettavaa vähimmäisvastuuta. Se ei saa kuitenkaan olla pienempi kuin kaksi prosenttia.Korkotukea tai siihen rinnastettavaa tukea pääomatukena tai kuoletusten lykkäämisellä on lisättävä samassa suhteessa kuin muilla alueilla. Se ei saa kuitenkaan olla suurempi kuin seitsemän prosenttia.2. Direktiivin 72/159/ETY 10 artiklassa tarkoitettua tuotannonohjauspalkkioita samoin kuin 15 päivänä toukokuuta 1973 annetussa neuvoston direktiivissä 73/131/ETY säädettyjä tilakohtaisia enimmäismääriä maatilojen nykyaikaistamisesta 17 päivänä(6) huhtikuuta 1972 annetun direktiivin 10 artiklassa tarkoitetusta tuotannonohjauspalkkiosta EYVL N:o L 153, 9.6.1973, s. 24 voidaan nostaa kolmanneksella. Tämä lisäys voidaan toteuttaa ainoastaan, jos tilalla on enemmän kuin 0,5 nautayksikköä rehuhehtaaria kohden.3. Edellä 5 artiklassa tarkoitetun tasaushyvityksen saaja voi lukea tasaushyvityksen direktiivin 72/159/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi työtuloksi kehittämissuunnitelman loppuun saattamiseksi.10 artikla 1. Direktiivin 72/159/ETY 8 ja 10 artiklassa säädetty tukijärjestelmä, sellaisena kuin se on mukautettu tämän direktiivin 9 artiklan 1 ja 2 kohdassa, on sovellettavissa myös silloin, kun kehittämissuunnitelma ei täytä mainitun direktiivin 4 artiklan 4 kohdan b alakohdan edellytystä siitä, että muusta kuin maataloustoiminnasta hankittujen tulojen enimmäismäärä ei saa olla suurempi kuin 20 prosenttia; tällöin tämä prosenttiosuus ei saa kuitenkaan olla suurempi kuin 50 prosenttia.Lisäksi, 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen alueiden, direktiivin 72/159/ETY 8 ja 10 artiklassa säädetty tukijärjestelmä, sellaisena kuin se on muutettuna tämän direktiivin 9 artiklan 1 ja 2 kohdassa, on myös sovellettavissa silloin, kun kehittämissuunnitelma ei täytä mainitun direktiivin 4 artiklan 4 alakohdan b alakohdan edellytystä siitä, että maatilalta saatava työtulo vastaa ainakin samanlaisesta työstä saatavaa tuloa henkilötyöyksikköä kohden (HTY); tällöin maatilalta saatavan työtulon on vastattava vähintään 70 prosenttia vastaavasta työtulosta henkilötyöyksikköä kohden.2. Matkailuun ja kotiteollisuuteen suuntautuneille epäsuotuisilla maatalousalueilla direktiivin 72/159/ETY 8 artiklassa säädetty tukijärjestelmä, sellaisena kuin se on mukautettuna tämän direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa, on sovellettavissa myös maatilamatkailuun ja kotiteollisuuteen liittyviin investointeihin määrällä, joka ei ole suurempi kuin 10 000 laskentayksikköä tilaa kohden.IV OSASTO Muut investointeja edistävät toimenpiteet 11 artikla Jäsenvaltiot voivat myöntää tukea yhteisille rehuntuotantoinvestoinneille sekä yhteisesti hyödynnettävien haka- ja vuoristolaitumien hoitoon ja varustukseen.12 artikla 1. Sen estämättä, mitä direktiivin 72/159/ETY 14 artiklassa, lukuun ottamatta 2 kohdan b alakohtaa, säädetään, jäsenvaltiot voivat myöntää investointitukea tiloille, joiden ei ole mahdollista saavuttaa mainitun direktiivin 4 artiklassa, sellaisena kuin se on mukautettuna tämän direktiivin 9 artiklan 3 kohdassa ja 10 artiklan 1 kohdassa, vahvistettua työtuloa.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja tukia ei saa myöntää edullisimmilla ehdoilla kuin niitä tukia, jotka jäsenvaltiot myöntävät muille kuin 3 artiklassa tarkoitetuille, direktiivin 72/159/ETY 2 ja 4 artiklan edellytykset täyttäville tiloille. On kuitenkin varmistauduttava siitä, että 3 artiklassa tarkoitetuilla alueilla uudenaikaistamisen edistäminen on valikoivaa.Kun kyse on maanparannustöihin liittyvistä investoinneista, tukia ei saa myöntää edullisimmilla ehdoilla kuin niitä tukia, jotka jäsenvaltiot myöntävät samalla alueella samaan tarkoitukseen tiloille, jotka täyttävät direktiivin 72/159/ETY 2 ja 4 artiklan edellytykset, sellaisina kuin ne ovat mukautettuina tämän direktiivin 9 artiklan 3 ja 10 kohdassa.3. Kun jäsenvaltio soveltaa epäsuotuisalla alueella 1 kohdassa tarkoitettua tukijärjestelmää, se on velvollinen soveltamaan 9 artiklan 1 kohtaa.V OSASTO Rahoitusta koskevat ja yleiset säännökset 13 artikla Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet kuuluvat kokonaisuudessaan direktiivin 72/159/ETY 15 artiklassa tarkoitettuun yhteiseen toimintaan ja mainitun direktiivin rahoitusta koskevat yleiset säännökset, huomioon ottaen jäljempänä olevat säännökset, ovat sovellettavissa tähän direktiiviin.14 artikla Direktiivin 72/159/ETY 15 artiklassa tarkoitetun yhteisen toiminnan arvioitavia kokonaiskustannuksia voidaan lisätä 254,4 miljoonalla laskentayksiköllä kolmena ensimmäisenä vuotena.15 artikla Jäsenvaltioiden 5 11 artiklassa tarkoitetuista toiminnoista aiheutuvat kustannukset voidaan korvata direktiivin 72/159/ETY 19 artiklan mukaisesti Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR). Sen ohjausosasto korvaa jäsenvaltiolle 25 prosenttia niistä hyväksyttävistä kustannuksista, jotka ovat oikeutettuja II osaston mukaiseen tasaushyvitykseen. Tasaushyvityksestä johtuvat kustannukset eivät kuitenkaan oikeuta palautuksen saamiseen silloin, kun viljelijä nauttii eläkejärjestelmän mukaista eläkettä.Yhteisön osallistuminen 11 artiklassa tarkoitettuun tukeen liittyviin korvauskelpoisiin kustannuksiin ei saa olla suurempi kuin 20 000 laskentayksikköä yhteistä investointia kohden eikä 100 laskentayksikköä hoidettua ja varustettua haka- ja vuoristolaidunhehtaaria kohden.16 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu lupa tulee voimaan 1 päivänä lokakuuta 1974.2. Yhteisön taloudellinen osallistuminen 5 11 artiklassa säädetystä tuesta aiheutuviin korvauskelpoisiin kustannuksiin koskee kuitenkin ainoastaan vuonna 1975 ja sitä seuraavina vuosina myönnettäviä tukia.17 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet vuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.18 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 28 päivänä huhtikuuta 1975.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. A. CLINTON(1) EYVL N:o C 37, 4.6.1973, s. 55 ja EYVL N:o C 32, 11.2.1975, s. 30(2) EYVL N:o C 100, 22.11.1973, s. 20 ja EYVL N:o C 62, 15.3.1975, s. 19(3) EYVL N:o L 73, 27.3.1972, s. 201(4) EYVL N:o L 96, 23.4.1972, s. 1(5) EYVL N:o L 96, 23.4.1972, s. 9.(6) EYVL N:o L 153, 9.6.1973, s. 24LIITE 7 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muuntotaulukko nautojen, lampaiden ja vuohien määrien muuttamiseksi nautayksiköiksi (NY)>TAULUKON PAIKKA>Lampaita ja vuohia koskevat muuntokertoimet ovat sovellettavissa 7 artiklan 1 kohdassa määriteltyihin nautayksikön enimmäis- ja vähimmäismääriin.