title: Neuvoston direktiivi 2006/91/EY, annettu 7 päivänä marraskuuta 2006 hirmukilpikirvan torjunnasta (Kodifioitu toisinto)

text:
               11.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 312/42

         NEUVOSTON DIREKTIIVI 2006/91/EY,
   annettu 7 päivänä marraskuuta 2006
   hirmukilpikirvan torjunnasta
   (Kodifioitu toisinto)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 37 ja 94 artiklan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Hirmukilpikirvan torjunnasta 8 päivänä joulukuuta 1969 annettua neuvoston direktiiviä 69/466/ETY (3) on muutettu huomattavalta osin (4). Sen vuoksi mainittu direktiivi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava.

               (2)

               Puumaisten kaksisirkkaisten kasvien ja niistä saatavien hedelmien tuotannolla on tärkeä asema yhteisön maataloudessa.

               (3)

               Haitalliset organismit vaikuttavat tuotokseen jatkuvasti.

               (4)

               Suojaamalla nämä kasvit näiltä haitallisilta organismeilta, ei ainoastaan pystytä ylläpitämään nykyistä tuotantokapasiteettia, vaan myös parannetaan maatalouden tuottavuutta.

               (5)

               Torjuntatoimenpiteillä, joilla haitallisten organismien kulkeutuminen kuhunkin jäsenvaltioon pyritään estämään, on vain rajoitettu vaikutus, jos näitä haitallisia organismeja ei samanaikaisesti ja järjestelmällisesti torjuta ja estetä leviämästä koko yhteisön alueella.

               (6)

               Yksi puumaisille kaksisirkkaisille kasveille haitallisimmista organismeista on hirmukilpikirva (Quadraspidiotus perniciosus Comst.).

               (7)

               Tätä haitallista organismia on tavattu useissa jäsenvaltioissa, ja yhteisössä on sen saastuttamia alueita.

               (8)

               Jos ei toteuteta tehokkaita toimenpiteitä tämän haitallisen organismin torjumiseksi ja sen leviämisen estämiseksi, on se koko yhteisön alueen puumaisten kaksisirkkaisten kasvien viljelylle pysyvä uhka.

               (9)

               Tämän haitallisen organismin hävittämisestä olisi annettava yhteisön vähimmäissäännökset. Jäsenvaltioilla olisi kuitenkin tarvittaessa oltava mahdollisuus antaa lisäsäännöksiä tai vähimmäissäännöksiä tiukempia säännöksiä.

               (10)

               Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, jotka koskevat liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Tämä direktiivi koskee vähimmäistoimenpiteitä, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava hirmukilpikirvan (Quadraspidiotus perniciosus Comst.) torjumiseksi ja sen leviämisen estämiseksi.
   2 artikla
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

               a)

               ’kasveilla’ eläviä kasveja ja eläviä kasvinosia, lukuun ottamatta hedelmiä ja siemeniä;

               b)

               ’saastuneilla kasveilla tai hedelmillä’ kasveja tai hedelmiä, joista tavataan yksi tai useampi hirmukilpikirva, jos ei ole osoitettu, että ne ovat kuolleita;

               c)

               ’hirmukilpikirvan isäntäkasveilla’ kasveja, jotka kuuluvat sukuihin Acer L., Cotoneaster Ehrh., Crataegus L., Cydonia Mill., Euonymus L., Fagus L., Juglans L., Ligustrum L., Malus Mill., Populus L., Prunus L., Pyrus L., Ribes L., Rosa L., Salix L., Sorbus L., Syringa L., Tilia L., Ulmus L., Vitis L.;

               d)

               ’taimitarhoilla’ viljelmiä, joilla uudelleen istutettaviksi, lisäykseen tai juurtuneina yksittäiskasveina myytäviksi tarkoitetut kasvit kasvatetaan.

         3 artikla
   Jos hirmukilpikirvojen esiintyminen todetaan, jäsenvaltioiden on rajoitettava saastunut alue sekä riittävän laaja turvavyöhyke ympäröivien alueiden suojelemiseksi.
   4 artikla
   Jäsenvaltioiden on säädettävä, että hirmukilpikirvan isäntäkasvit on saastuneilla alueilla ja turvavyöhykkeillä käsiteltävä sopivalla tavalla tämän haitallisen organismin torjumiseksi ja sen leviämisen estämiseksi.
   5 artikla
   Jäsenvaltioiden on säädettävä, että:

               a)

               kaikki saastuneet kasvit taimitarhoissa on hävitettävä;

               b)

               kaikki muut saastuneet tai saastuneiksi epäillyt, saastuneella alueella kasvavat kasvit on käsiteltävä siten, että kasvit ja niistä saatavat tuoreet hedelmät eivät myytäessä ole enää saastuneita;

               c)

               saastuneella alueella kasvavia, juurtuneita hirmukilpikirvan isäntäkasveja ja niiden lisäykseen tarkoitettuja osia, jotka on otettu tältä alueelta, saa istuttaa uudelleen saastuneen alueen sisällä tai kuljettaa alueelta pois ainoastaan, jos ne on todettu vapaiksi hirmukilpikirvoista ja ne on käsitelty siten, että niissä mahdollisesti olevat hirmukilpikirvat tuhoutuvat.

         6 artikla
   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hirmukilpikirvan isäntäkasveja valvotaan virallisesti turvavyöhykkeellä ja että ne tarkastetaan vähintään kerran vuodessa hirmukilpikirvan esiintymisen varalta.
   7 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tavaraerässä olevat hirmukilpikirvan saastuttamat tuoreet hedelmät tai kasvit, jotka eivät ole maahan juurtuneet, on hävitettävä ja muut erän sisältämät kasvit tai hedelmät on käsiteltävä tai jalostettava siten, että niissä vielä mahdollisesti olevat hirmukilpikirvat tuhoutuvat.
   2.   Mitä 1 kohdassa säädetään ei sovelleta eriin, jotka sisältävät vähäisessä määrin saastuneita tuoreita hedelmiä.
   8 artikla
   Jäsenvaltiot saavat peruuttaa ne toimenpiteet, joita on toteutettu hirmukilpikirvan torjumiseksi tai sen leviämisen estämiseksi, ainoastaan siinä tapauksessa, että hirmukilpikirvaa ei enää todeta esiintyvän.
   9 artikla
   Jäsenvaltioiden on kiellettävä hirmukilpikirvojen hallussapito.
   10 artikla
   1.   Jäsenvaltiot voivat:

               a)

               myöntää poikkeuksia 4 ja 5 artiklan, 7 artiklan 1 kohdassa ja 9 artiklassa tarkoitetuista toimenpiteistä silloin, kun on kyse tieteellisestä ja kasvinsuojeluun liittyvästä toiminnasta, kokeista ja valintatyöstä;

               b)

               poiketen siitä, mitä säädetään 5 artiklan b alakohdassa ja 7 artiklan 1 kohdassa, sallia, että saastuneet tuoreet hedelmät jalostetaan välittömästi;

               c)

               poiketen siitä, mitä säädetään 5 artiklan b alakohdassa ja 7 artiklan 1 kohdassa, sallia, että saastuneita tuoreita hedelmiä myydään saastuneen alueen sisällä.

         2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa säädettyjä poikkeuksia myönnetään ainoastaan, jos riittävä valvonta takaa sen, että ne eivät ole haitaksi hirmukilpikirvan torjunnalle eivätkä aiheuta vaaraa tämän haitallisen organismin leviämisestä.
   11 artikla
   Jäsenvaltiot voivat antaa lisäsäännöksiä tai edellytettyä tiukempia hirmukilpikirvan torjuntaa ja sen leviämisen estämistä koskevia säännöksiä, jos tällaiset säännökset ovat tarpeen.
   12 artikla
   Kumotaan direktiivi 69/466/ETY, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, jotka koskevat liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   13 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   14 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä marraskuuta 2006.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         E. HEINÄLUOMA

      (1)  Lausunto annettu 12. lokakuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  Lausunto annettu 5. heinäkuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (3)  EYVL L 323, 24.12.1969, s. 5. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 77/93/ETY (EYVL L 26, 31.1.1977, s. 20).

      (4)  Katso litteessä I oleva A osa.

      LIITE I
      A   OSA
      Kumottu direktiivi ja sen muutos

                  Neuvoston direktiivi 69/466/ETY
                  (EYVL L 323, 24.12.1969, s. 5)

                  Neuvoston direktiivi 77/93/ETY
                  (EYVL L 26, 31.1.1977, s. 20)

                  ainoastaan 19 artikla

      B   OSA
      Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle
      (12 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

                  69/466/ETY (1)

                  9 päivä joulukuuta 1971

                  77/93/ETY (2)
                      (3)
                      (4)

                  1 päivä toukokuuta 1980

         (1)  Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan osalta: 1 päivä heinäkuuta 1973.

         (2)  Direktiivin 77/93/ETY 16 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti jäsenvaltioille voidaan pyynnöstä antaa lupa noudattaa tiettyjä tämän direktiivin säännöksiä myöhemmästä päivämäärästä kuin 1 päivästä toukokuuta 1980, kuitenkin viimeistään 1 päivästä tammikuuta 1981.

         (3)  Kreikan osalta: 1 päivä tammikuuta 1983.

         (4)  Espanjan ja Portugalin osalta: 1 päivä maaliskuuta 1987.

      LIITE II
      Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 69/466/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1–11 artikla

                  1–11 artikla

                  12 artikla

                  —

                  —

                  12 artikla

                  —

                  13 artikla

                  13 artikla

                  14 artikla

                  —

                  Liite I

                  —

                  Liite II


title: Komission direktiivi 2009/163/EU, annettu 22 päivänä joulukuuta 2009 , elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/35/EY muuttamisesta siltä osin kuin on kyse neotaamista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               23.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 344/37

      KOMISSION DIREKTIIVI 2009/163/EU,
   annettu 22 päivänä joulukuuta 2009,
   elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/35/EY muuttamisesta siltä osin kuin on kyse neotaamista
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon elintarvikelisäaineista 16 päivänä joulukuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1333/2008 (1) ja erityisesti sen 31 artiklan,
   on kuullut Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista (EFSA),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Elintarvikkeissa käytettäviksi tarkoitetuista makeutusaineista 30 päivänä kesäkuuta 1994 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/35/EY (2) vahvistetaan luettelo unionissa käytettäviksi hyväksytyistä makeutusaineista ja niiden käyttöedellytyksistä.

               (2)

               Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) on arvioinut neotaamin turvallisuuden makeutusaineena ja arominvahventeena ja antanut siitä lausuntonsa 27 päivänä syyskuuta 2007 (3). Kaikkien stabiilisuutta, hajaantumistuotteita ja toksikologiaa koskevien tietojen tarkastelun perusteella EFSA päätteli, että neotaamin ehdotetut käyttötavat makeutusaineena ja arominvahvisteena eivät aiheuta turvallisuusriskiä, ja määritti sen hyväksyttäväksi päiväsaanniksi (ADI) 0–2 mg/kg painokiloa kohti päivässä. Lisäksi EFSA totesi, että ravinnon välityksellä tapahtuvaa aikuisten ja lasten neotaamille altistumista koskevien varovaistenkin arvioiden mukaan on erittäin epätodennäköistä, että hyväksyttävä päiväsaanti ylittyisi ehdotetuilla käyttömäärillä.

               (3)

               Neotaami on hyvin voimakas makeutusaine, jonka makeutusteho on 7 000–13 000-kertainen sakkaroosiin verrattuna. Sitä voidaan käyttää sakkaroosin ja muiden makeutusaineiden sijasta useissa erilaisissa tuotteissa. Neotaamia voidaan käyttää yksinään tai muiden makeutusaineiden kanssa. Lisäksi neotaamilla voidaan muuttaa elintarvikkeiden ja juomien makua.

               (4)

               On tarpeen muuttaa direktiivin 94/35/EY liitettä siten, että sallitaan neotaami elintarvikkeissa samoissa käyttötarkoituksissa kuin muut tällä hetkellä sallitut voimakkaat makeutusaineet. Neotaamille olisi annettava uusi E-numero, E 961. Tämän uuden makeutusaineen markkinoille saattamisen ja käytön helpottamiseksi säädetään, että tämän direktiivin säännösten mukaisia tuotteita saa pitää kaupan direktiivin voimaantulopäivästä.

               (5)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (4) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.

               (6)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 94/35/EY liite tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 12 päivänä lokakuuta 2010. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3.   Tämän direktiivin säännösten mukaisia tuotteita saa pitää kaupan direktiivin voimaantulopäivästä.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2009.

            Komission puolesta

         José Manuel BARROSO

            Puheenjohtaja

      (1)  EUVL L 354, 31.12.2008, s. 16.

      (2)  EYVL L 237, 10.9.1994, s. 3.

      (3)  Scientific Opinion of the Panel on Food Additives, Flavourings, Processing Aids and Materials in Contact with Food on a request from European Commission on Neotame as a sweetener and flavour enhancer. The EFSA Journal (2007) 581, s. 1–43.

      (4)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

      LIITE
      Lisätään direktiivin 94/35/EY liitteessä olevan kohdan E 959 jälkeen kohta E 961seuraavasti:

                     EY:n numero

                     Nimi

                     Elintarvikkeet

                     Enimmäismäärät

                     ”E 961

                     Neotaami

                        Alkoholittomat juomat

                     maustetut juomat, vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät, vesipohjaiset

                     20 mg/l

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät juomat, jotka on valmistettu maidosta tai sen johdannaisista tai hedelmämehuista

                     20 mg/l

                        Jälkiruoat ja niiden kaltaiset tuotteet

                     maustetut jälkiruoat, vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät, vesipohjaiset

                     32 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät valmisteet, jotka on tehty maidosta tai sen johdannaisista

                     32 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät jälkiruoat, hedelmistä ja vihanneksista valmistetut

                     32 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät jälkiruoat, munista valmistetut

                     32 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät jälkiruoat, viljasta valmistetut

                     32 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät jälkiruoat, rasvapohjaiset

                     32 mg/kg

                     ”välipalaelintarvikkeet”: suolatut ja kuivat cocktailpalat, tärkkelyspohjaiset, saksanpähkinästä tai hasselpähkinästä valmistetut, pakatut, tiettyjä aromeja sisältävät

                     18 mg/kg

                        Leipomotuotteet ja makeiset

                     lisättyä sokeria sisältämättömät leipomotuotteet

                     32 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät leipomotuotteet, kaakaosta tai kuivatuista hedelmistä valmistetut

                     65 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät leipomotuotteet, tärkkelyspohjaiset

                     65 mg/kg

                     lisättyä sokeria sisältämättömät jäätelötötteröt ja -vohvelikeksit

                     60 mg/kg

                        Essoblaten

                     60 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät levitteet, jotka on valmistettu kaakaosta, maidosta, kuivatuista hedelmistä tai rasvoista

                     32 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät aamiaisviljavalmisteet, jotka sisältävät kuitua yli 15 % ja lesettä vähintään 20 %

                     32 mg/kg

                     lisättyä sokeria sisältämättömät hengityksen raikastamiseen käytettävät erityisen pienikokoiset makeiset

                     200 mg/kg

                     lisättyä sokeria sisältämättömät voimakasmakuiset kurkkupastillit

                     65 mg/kg

                     lisättyä sokeria sisältämätön purukumi

                     250 mg/kg

                     vähäkaloriset tablettien muodossa olevat makeiset

                     15 mg/kg

                     siideri ja päärynäviini

                     20 mg/l

                     oluen, siiderin, päärynäviinin, väkiviinan tai viinin ja alkoholittomien juomien sekoituksesta koostuvat juomat

                     20 mg/l

                     alkoholijuomat, joiden alkoholipitoisuus on alle 15 tilavuusprosenttia

                     20 mg/l

                     alkoholiton olut tai olut, jonka alkoholipitoisuus on enintään 1,2 tilavuusprosenttia

                     20 mg/l

                     ”bière de table/Tafelbier/Table Beer” (joka sisältää enintään 6 % kantavierrettä) lukuun ottamatta ”Obergäriges Einfachbieriä”

                     20 mg/l

                     oluet, joiden vähimmäishappoisuus on 30 milliekvivalenttia NaOH:na ilmaistuna

                     20 mg/l

                        oud bruin -tyyppiset tummat oluet

                     20 mg/l

                     vähäkalorinen olut

                     1 mg/l

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät syötävät jäät

                     26 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät hedelmät, jotka ovat tölkissä tai purkissa

                     32 mg/kg

                     vähäkaloriset tai lisättyä sokeria sisältämättömät hillot, hyytelöt tai marmeladit

                     32 mg/kg

                     vähäkaloriset hedelmä- ja vihannesvalmisteet

                     32 mg/kg

                     hapanimelät hedelmä- ja vihannessäilykkeet

                     10 mg/kg

                        Feinkostsalat

                     12 mg/kg

                     hapanimelät kalasäilykkeet ja -puolisäilykkeet sekä mausteliemessä olevat kalat, äyriäiset ja nilviäiset

                     10 mg/kg

                     vähäkaloriset keitot

                     5 mg/l

                     kastikkeet

                     12 mg/kg

                     sinappi

                     12 mg/kg

                     erityisravinnoksi tarkoitetut konditoriatuotteet

                     55 mg/kg

                     laihdutukseen tarkoitetut vähäenergiaiset elintarvikkeet sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 1996/8/EY

                     26 mg/kg

                     ruokavaliovalmisteet erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 1999/21/EY

                     32 mg/kg

                     nestemäiset ravintolisät sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 2002/46/EY

                     20 mg/kg

                     kiinteät ravintolisät sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 2002/46/EY

                     60 mg/kg

                     vitamiini- ja/tai kivennäisainepohjaiset ravintolisät siirappina tai pureskeltavassa muodossa sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 2002/46/EY

                     185 mg/kg

                     pöydässä käytettävät makeutusaineet

                        quantum satis”


Avis juridique important

|

31992L0074

Neuvoston direktiivi 92/74/ETY, annettu 22 päivänä syyskuuta 1992, eläinlääkkeitä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 81/851/ETY soveltamisalan laajentamisesta ja homeopaattisia eläinlääkkeitä koskevista lisäsäännöksistä

Virallinen lehti nro L 297 , 13/10/1992 s. 0012 - 0015 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 23 s. 0191  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 23 s. 0191

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/74/ETY,annettu 22 päivänä syyskuuta 1992,eläinlääkkeitä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 81/851/ETY soveltamisalan laajentamisesta ja homeopaattisia eläinlääkkeitä koskevista lisäsäännöksistä EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettänykyiset eroavaisuudet jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten välillä voivat estää homeopaattisten eläinlääkkeiden kauppaa yhteisön sisällä ja johtaa syrjintään ja kilpailun vääristymiseen niiden valmistajien välillä,kaikkien homeopaattisten eläinlääkkeiden tuotantoa, jälleenmyyntiä ja käyttöä ohjaavien säännösten varsinaisen päämäärän on oltava ihmisten ja eläinten terveyden turvaaminen,huolimatta vaihtoehtolääkkeiden asemassa olevista merkittävistä eroista jäsenvaltioissa, tulisi hoidon vapaa valinta taata antamalla tarpeelliset takuut tuotteiden laadusta,direktiivin 81/851/ETY(4) säännökset eivät aina ole homeopaattisille eläinlääkkeille soveltuvia,tietyissä jäsenvaltioissa homeopaattinen lääketiede on virallisesti tunnustettua, mutta toisissa jäsenvaltioissa sitä ainoastaan suvaitaan,vaikka homeopaattiset lääkkeet eivät aina ole virallisesti tunnustettuja, määrätään ja käytetään niitä kuitenkin useimmissa jäsenvaltioissa,ensisijaisesti on toivottavaa antaa näiden lääkkeiden käyttäjille hyvin selkeät tiedot niiden homeopaattisesta luonteesta sekä riittävät takeet niiden laadusta ja vaarattomuudesta,homeopaattisten eläinlääkkeiden valmistusta, valvontaa ja tarkastusta koskevat säännökset on yhdenmukaistettava, jotta tehtäisiin mahdolliseksi turvallisten ja hyvälaatuisten lääkkeiden liikkuminen kaikkialla yhteisössä,ottaen huomioon näiden lääkkeiden erityisluonteen, kuten niiden sisältämien vaikuttavien ainesosien erittäin alhaiset pitoisuudet ja vaikeudet soveltaa niihin kliinisiin tutkimuksiin liittyviä tavanomaisia tilastollisia menetelmiä, on toivottavaa säätää erityisestä yksinkertaistetusta rekisteröintimenettelystä niille perinteisille homeopaattisille lääkkeille, jotka saatetaan markkinoille ilman lääkemuodossa esitettyjä erityisiä terapeuttisia käyttötarkoituksia ja annostuksella, joka ei aiheuta vaaraa eläimelle,nykyisten tietojen perusteella tuntuu vaikealta sallia sellaisten lääkkeiden markkinoille saattamista erityistä, yksinkertaistettua rekisteröintimenettelyä noudattaen, jotka on tarkoitettu annosteltaviksi eläimille, joiden liha tai tuotteet aiotaan ihmisten kulutettaviksi; tämä kysymys on kuitenkin tutkittava uudelleen valmisteltaessa kokonaiskertomusta tämän direktiivin soveltamisesta, jonka komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1995, jaeläinlääkkeiden myyntilupaa säänteleviä tavallisia säännöksiä on kuitenkin sovellettava homeopaattisiin eläinlääkkeisiin, joita pidetään kaupan terapeuttisin käyttötarkoituksin varustettuna tai muodossa, josta voi aiheutua vaaraa, jota täytyy punnita suhteessa haluttuun terapeuttiseen vaikutukseen; jäsenvaltioiden tulisi voida soveltaa erityisiä säännöksiä näiden lääkkeiden turvallisuuden ja tehon osoittamiseen, lemmikkieläimillä ja eksoottisilla lajeilla, tarkoitettujen testien ja tutkimusten tulosten arviointiin, edellyttäen, että ne ilmoittavat niistä komissiolle,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I LUKU Soveltamisala 1 artikla 1 Tässä direktiivissä tarkoitetaan 'homeopaattisella eläinlääkkeellä` kaikkia eläinlääkkeitä, jotka on valmistettu valmisteista, aineista tai rakenteista, joita kutsutaan homeopaattisiksi kannoiksi, Euroopan farmakopeassa kuvatun tai, tuon kuvauksen puuttuessa, jäsenvaltioissa tuolla hetkellä virallisesti käytetyissä farmakopeoissa kuvatun homeopaattisen valmistusmenetelmän mukaisesti.2 Homeopaattinen eläinlääke voi sisältää myös useita ainesosia.2 artikla 1 Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan homeopaattisiin eläinlääkkeisiin.Tätä direktiiviä ei sovelleta sellaisiin homeopaattisiin lääkkeisiin, jotka täyttävät direktiivin 81/851/ETY 4 artiklan 4 kohdan edellytykset; kuitenkin mitä tulee mainitun kohdan 2 alakohdassa tarkoitettuun varoaikaan, sitä ei sovelleta sellaisiin homeopaattisiin eläinlääkkeisiin, joissa vaikuttavien aineiden pitoisuus on yhtä suuri tai alempi kuin yksi miljoonasosa.2 Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lääkkeet on voitava tunnistaa niiden merkintöjen selkeästä ja helposti luettavasta maininnasta "eläimille tarkoitettu homeopaattinen lääke", sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan 2 kohdan soveltamista.3 Tätä direktiiviä ei sovelleta immunologisiin eläinlääkkeisiin. Jäsenvaltioiden on myönnettävä niille luvat eläinlääkkeitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 81/851/ETY soveltamisalan laajentamisesta ja lisäsäännösten säätämisestä immunologisille eläinlääkkeille 13 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/677/ETY säännösten mukaisesti(5).II LUKU Valmistus, valvonta ja tarkastus 3 artikla Homeopaattisten eläinlääkkeiden valmistukseen, valvontaan, tuontiin ja vientiin sovelletaan direktiivin 81/851/ETY V luvun säännöksiä.4 artikla Homeopaattisiin eläinlääkkeisiin sovelletaan direktiivin 81/851/ETY VI luvussa säädettyjä valvontatoimenpiteitä ja rangaistuksia.Saman direktiivin 37 artiklan 1 kohdan b alakohdassa mainittua terapeuttisen vaikutuksen osoittamista ei kuitenkaan vaadita tämän direktiivin 7 artiklan mukaisesti rekisteröidyiltä tai, soveltuvissa tapauksissa, 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti sallituilta homeopaattisilta eläinlääkkeiltä.5 artikla Jäsenvaltioiden on toimitettava toisilleen kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen yhteisössä valmistettujen ja markkinoille saatettujen homeopaattisten eläinlääkkeiden laadun ja vaarattomuuden takaamiseksi, ja erityisesti direktiivin 81/851/ETY 39 ja 42 artiklassa tarkoitetut tiedot.III LUKU Markkinoille saattaminen 6 artikla 1 Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteisössä valmistetut ja markkinoille saatettavat homeopaattiset eläinlääkkeet on rekisteröity tai niille on myönnetty lupa 7, 8 ja 9 artiklan säännösten mukaisesti. Jokaisen jäsenvaltion on otettava asianmukaisesti huomioon toisen jäsenvaltion aikaisemmat rekisteröinnit ja myönnetyt luvat.2 Jäsenvaltio voi pidättäytyä erityisen, yksinkertaistetun rekisteröintimenettelyn perustamisesta 7 artiklassa tarkoitettuja homeopaattisia eläinlääkkeitä varten. Jäsenvaltion on ilmoitettava tästä komissiolle. Asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään 31 päivään joulukuuta 1995 mennessä sallittava alueellaan sellaisten homeopaattisten eläinlääkkeiden käyttö, jotka muut jäsenvaltiot ovat rekisteröineet 7 ja 8 artiklan mukaisesti.7 artikla 1 Ainoastaan sellaisiin homeopaattisiin eläinlääkkeisiin, jotka täyttävät kaikki seuraavat edellytykset, voidaan soveltaa erityistä, yksinkertaistettua rekisteröintimenettelyä:- ne on tarkoitettu annosteltaviksi lemmikkieläimille tai eksoottisille lajeille, joiden lihaa tai tuotteita ei ole tarkoitettu ihmisten kulutukseen;- niiden annostelureitti on kuvattu Euroopan farmakopeassa tai, tuon kuvauksen puuttuessa, jäsenvaltioissa tuolla hetkellä virallisesti käytetyissä farmakopeoissa;- eläinlääkkeen merkinnöistä tai mistään siihen liitetyistä tiedoista ei ilmene erityistä terapeuttista käyttötarkoitusta;- niissä on riittävä laimennusaste lääkkeen vaarattomuuden takaamiseksi; erityisesti lääke ei saa sisältää joko enempää kuin yhden 10 000 osan kantatinktuurasta tai enempää kuin yhden sadasosan pienimmästä tavanomaisessa lääkehoidossa (allopatia) käytetystä annoksesta, niiden vaikuttavien ainesosien osalta, joiden mukanaolo allopaattisessa lääkkeessä edellyttää eläinlääkärin määräystä.Rekisteröinnin yhteydessä jäsenvaltioiden on määriteltävä lääkkeen luovutusluokittelu.2 Selkeästi mainittujen sanojen "homeopaattinen eläinlääke ilman hyväksyttyjä terapeuttisia käyttötarkoituksia" lisäksi 1 kohdassa tarkoitettujen lääkkeiden merkinnöissä ja, soveltuvissa tapauksissa, pakkausselosteessa on oltava seuraavat ja ainoastaan seuraavat tiedot:- kannan tai kantojen tieteellinen nimitys, jota seuraa laimennusaste, 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti käytetyn farmakopean tunnuksia käyttäen,- markkinoille saattamisesta vastuussa olevan sekä, soveltuvissa tapauksissa, valmistajan nimi ja osoite,- annostelutapa ja, mikäli tarpeen, annostelureitti,- viimeinen käyttöpäivämäärä selkeästi ilmaistuna (kuukausi, vuosi),- lääkemuoto,- myyntipakkauksen sisältö,- erityiset säilytystä koskevat varotoimenpiteet, jos sellaisia on,- kohdelajit,- erityisvaroitukset, jos tarpeellisia lääkkeen kohdalla,- valmistajan eränumero,- rekisteröintinumero.3 Direktiivin 81/851/ETY 8 15 artiklassa säädettyjä perusteita ja menettelytapasäännöksiä on sovellettava vastaavalla tavoin homeopaattisten eläinlääkkeiden erityiseen, yksinkertaistettuun rekisteröintimenettelyyn, lukuun ottamatta terapeuttisen vaikutuksen osoittamista.8 artikla Valmisteen markkinoille saattamisesta vastaavan jättämä, erityinen, yksinkertaistettu rekisteröintihakemus voi kattaa samasta homeopaattisesta kannasta tai samoista homeopaattisista kannoista johdetun lääkesarjan. Seuraavien asiakirjojen on oltava hakemuksessa, erityisesti asianomaisten valmisteiden farmaseuttisen laadun ja tuote-erien yhdenmukaisuuden osoittamiseksi:- homeopaattisen kannan tai homeopaattisten kantojen tieteellinen nimitys tai muu farmakopeassa sille annettu nimitys, sekä ilmoitus eri annostelureiteistä, lääkemuodoista ja laimennusasteista, jotka on tarkoitus rekisteröidä;- hakemusasiakirjat, jotka kuvaavat kuinka homeopaattinen kanta tai homeopaattiset kannat saadaan ja tarkastetaan ja jotka perustelevat sen/niiden homeopaattisen luonteen riittävän homeopaattisen kirjallisuuden pohjalta; biologisia aineita sisältävien homeopaattisten eläinlääkkeiden tapauksessa kuvaus toimenpiteistä, joihin on ryhdytty sen varmistamiseksi, että patogeenisia aineita ei esiinny;- valmistus- ja tarkastustiedosto jokaiselle lääkemuodolle sekä kuvaus laimennus- ja potensointimenetelmästä;- valmistuslupa asianomaisille lääkkeille;- jäljennökset mahdollisista rekisteröinneistä ja luvista, jotka on saatu samoille lääkkeille muissa jäsenvaltioissa;- yksi tai useampi näyte tai vedos rekisteröitävien lääkkeiden myyntipakkauksista;- lääkkeen säilyvyyttä koskevat tiedot.9 artikla 1 Muut kuin tämän direktiivin 7 artiklassa tarkoitetut homeopaattiset eläinlääkkeet ovat sallittuja direktiivin 81/851/ETY 5 15 artiklan mukaisesti, mukaan lukien terapeuttisen vaikutuksen osoittamista koskevat säännökset, ja ne on merkittävä saman direktiivin 43 50 artiklan mukaisesti.2 Jäsenvaltio voi ottaa käyttöön tai pitää voimassa alueellaan erityisiä, muita kuin 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja säännöksiä lemmikkieläimille ja eksoottisille lajeille, joiden lihaa tai tuotteita ei ole tarkoitettu ihmisten kulutettavaksi, tarkoitettujen homeopaattisten eläinlääkkeiden farmakologisia, toksikologisia ja kliinisiä testejä varten, siinä jäsenvaltiossa harjoitettavan homeopatian periaatteiden ja luonteen mukaisesti.Tässä tapauksessa asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle voimassa olevista erityissäännöksistä.IV LUKU Loppusäännökset 10 artikla 1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet 31 päivään joulukuuta 1993 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2 Tässä direktiivissä tarkoitetuista tuotteista 1 kohdassa säädetyn päivämäärän jälkeen tehtyjen rekisteröintihakemusten tai markkinoille saattamista koskevaa lupaa koskevien hakemusten on oltava tämän direktiivin säännösten mukaisia.3 Komissio esittää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1995 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin toimeenpanosta.11 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä syyskuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaR. NEEDHAM(1) EYVL N:o C 108, 1.5.1990, s. 13(2) EYVL N:o C 183, 15.7.1991, s. 323EYVL N:o C 241, 21.9.1992(3) EYVL N:o C 332, 31.12.1990, s. 32(4) EYVL N:o L 317, 6.11.1981, s. 1. Direktiiviä on muutettu direktiivillä 90/676/ETY (EYVL N:o L 373, 31.12.1990, s. 15)(5) EYVL N:o L 373, 31.12.1990, s. 26


title: Neuvoston direktiivi 2011/16/EU, annettu 15 päivänä helmikuuta 2011 , hallinnollisesta yhteistyöstä verotuksen alalla ja direktiivin 77/799/ETY kumoamisesta

text:
               11.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 64/1

         NEUVOSTON DIREKTIIVI 2011/16/EU,
   annettu 15 päivänä helmikuuta 2011,
   hallinnollisesta yhteistyöstä verotuksen alalla ja direktiivin 77/799/ETY kumoamisesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 113 ja 115 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
   noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Jäsenvaltiot tarvitsevat globalisaation aikakaudella yhä useammin keskinäistä avunantoa verotuksen alalla. Veronmaksajien liikkuvuus, rajatylittävien liiketoimien määrä ja rahoitusvälineiden kansainvälistyminen ovat lisääntyneet valtavasti, minkä vuoksi jäsenvaltioiden on vaikea määrätä maksettava vero oikein. Tämä kasvava ongelma vaikuttaa verojärjestelmien toimintaan ja aiheuttaa kaksinkertaista verotusta, joka taas houkuttelee veropetoksiin ja veronkiertoon, kun tarkastusvaltuudet ovat edelleen kansallisella tasolla. Näin ollen ongelma vaarantaa sisämarkkinoiden toiminnan.

               (2)

               Tämän vuoksi yksittäinen jäsenvaltio ei voi hallita sisäistä verojärjestelmäänsä varsinkaan välittömän verotuksen alalla, jollei se saa tietoja muilta jäsenvaltioilta. Jotta tämän ilmiön kielteiset vaikutukset voitaisiin estää, on välttämätöntä kehittää uudenlainen hallinnollinen yhteistyö jäsenvaltioiden verohallintojen välillä. Tarvitaan välineitä, joilla voidaan aikaansaada jäsenvaltioiden välinen luottamus asettamalla kaikille jäsenvaltioille samat säännöt, velvollisuudet ja oikeudet.

               (3)

               Sen vuoksi olisi omaksuttava täysin uudenlainen lähestymistapa laatimalla uusi säädösteksti, jossa jäsenvaltioille annetaan valtuudet tehdä tehokasta yhteistyötä kansainvälisellä tasolla alati lisääntyvän globalisoitumisen kielteisten vaikutusten torjumiseksi sisämarkkinoilla.

               (4)

               Voimassa oleva jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen ja vakuutusmaksuista perittävien verojen alalla 19 päivänä joulukuuta 1977 annettu neuvoston direktiivi 77/799/ETY (3) ei näissä oloissa enää tarjoa tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä. Sen merkittäviä heikkouksia on käsitelty neuvoston tilapäisen veropetostyöryhmän 22 päivänä toukokuuta 2000 antamassa raportissa ja sittemmin yritys- ja rahoitustoiminnan väärinkäytösten estämisestä ja torjumisesta 27 päivänä syyskuuta 2004 annetussa komission tiedonannossa sekä koordinoidusta strategiasta veropetosten torjunnan tehostamiseksi 31 päivänä toukokuuta 2006 annetussa komission tiedonannossa.

               (5)

               Direktiivi 77/799/ETY myöhempine muutoksineenkin laadittiin tilanteessa, jossa sisämarkkinoiden vaatimukset olivat erilaiset kuin nykyään, ja se ei enää täytä hallinnollisen yhteistyön uusia vaatimuksia.

               (6)

               Kun otetaan huomioon direktiiviin 77/799/ETY tarvittavien mukautusten määrä ja merkitys, edellä kuvattuja tavoitteita ei voitaisi saavuttaa pelkästään muuttamalla sitä. Direktiivi 77/799/ETY olisi sen vuoksi kumottava ja korvattava uudella säädöksellä. Uutta säädöstä olisi sovellettava välittömiin ja välillisiin veroihin, jotka eivät toistaiseksi kuulu unionin muun lainsäädännön soveltamisalaan. Tämän uuden direktiivin katsotaan olevan tätä tarkoitusta varten asianmukainen väline tehokkaan hallinnollisen yhteistyön kannalta.

               (7)

               Tämä direktiivi perustuu direktiivin 77/799/ETY soveltamisesta saatuihin tuloksiin, mutta siinä säädetään tarvittavilta osin selvemmät ja tarkemmat säännöt jäsenvaltioiden väliselle hallinnolliselle yhteistyölle, jotta jäsenvaltioiden välille saadaan aikaan laajempi hallinnollinen yhteistyö erityisesti tietojenvaihdon osalta. Selvempien sääntöjen olisi erityisesti myös mahdollistettava soveltamisalan laajentaminen koskemaan kaikkia oikeushenkilöitä ja luonnollisia henkilöitä unionissa ottaen huomioon, että verovelvollisten käytettävissä on jäsenvaltioissa yhä enemmän erilaisia oikeudellisia järjestelyjä, ei vain perinteisiä järjestelyjä, kuten trusteja, säätiöitä ja sijoitusrahastoja, vaan kaikenlaisia uusia välineitä.

               (8)

               Hallinnollisesta yhteistyöstä vastaavien, jäsenvaltioiden paikallisten tai kansallisten virastojen välillä olisi oltava enemmän suoria yhteyksiä, ja keskusyhteystoimistojen välisen viestinnän olisi oltava yleisenä sääntönä. Suorien yhteyksien puuttuminen johtaa tehottomuuteen, hallinnollisten yhteistyöjärjestelyjen vajaakäyttöön ja viivästyksiin tietojen toimittamisessa. Sen vuoksi olisi annettava säännöksiä, joilla yksiköiden välille luodaan enemmän suoria yhteyksiä, jotta yhteistyö tehostuisi ja nopeutuisi. Yhteysviranomaisten toimivalta olisi määriteltävä kunkin jäsenvaltion kansallisissa säännöksissä.

               (9)

               Jäsenvaltioiden olisi vaihdettava yksittäisiä tapauksia koskevia tietoja, kun jäsenvaltio sitä pyytää, ja tehtävä tarvittavat tutkimukset tällaisten tietojen saamiseksi. ”Arvellun merkityksellisyyden” vaatimuksen tarkoituksena on sallia mahdollisimman laaja tietojenvaihto veroasioissa ja samanaikaisesti tarkentaa, että jäsenvaltioilla ei ole oikeutta ryhtyä ”urkkimaan tietoja” tai pyytämään tietoja, joilla ei ole todennäköisesti merkitystä tietyn veronmaksajan veroasioissa. Vaikka tämän direktiivin 20 artikla sisältää menettelyyn liittyviä vaatimuksia, näitä säännöksiä on tulkittava väljästi, jotta ei estetä tehokasta tietojenvaihtoa.

               (10)

               On todettu, että pakollinen automaattinen tietojenvaihto ilman ennakkoehtoja on tehokkain tapa parantaa verojen määräämistä oikein rajatylittävissä tilanteissa ja torjua petoksia. Tätä varten olisi sen vuoksi noudatettava vaiheittaista lähestymistapaa aloittamalla automaattinen saatavilla olevien tietojen vaihto viiden lajin osalta ja tarkistamalla asiaankuuluvia säännöksiä komission toimitettua kertomuksensa.

               (11)

               Olisi myös lujitettava ja edistettävä jäsenvaltioiden välistä oma-aloitteista tietojenvaihtoa.

               (12)

               Tämän direktiivin mukaiselle tietojen antamiselle olisi säädettävä määräajat, jotta varmistetaan, että tietojenvaihto tapahtuu oikeaan aikaan ja on siten tehokasta.

               (13)

               On tärkeää, että jäsenvaltion verohallinnon virkamiehet voivat olla läsnä toisen jäsenvaltion alueella.

               (14)

               Koska yhden tai useamman useampaan jäsenvaltioon sijoittautuneen verovelvollisen henkilön verotukselliseen tilanteeseen liittyy usein yhteinen intressi tai toisiaan täydentäviä intressejä, olisi tehtävä mahdolliseksi, että kaksi tai useampi jäsenvaltio tekee tällaisille henkilöille samanaikaisia tarkastuksia yhteisestä sopimuksesta ja vapaaehtoisuuden pohjalta.

               (15)

               Ottaen huomioon, että eräissä jäsenvaltioissa on lakisääteisenä vaatimuksena, että verovelvolliselle on ilmoitettava tämän verovelvollisuutta koskevista päätöksistä ja asiakirjoista, ja että tämä aiheuttaa veroviranomaisille ongelmia muun muassa sellaisissa tapauksissa, joissa verovelvollinen on siirtynyt toiseen jäsenvaltioon, on suotavaa, että veroviranomaisten pitäisi voida tällaisessa tilanteessa pyytää yhteistyötä sen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta, johon verovelvollinen on siirtynyt.

               (16)

               Lähetettyjen tietojen johdosta saatava palaute edistää hallinnollista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä.

               (17)

               Jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä tarvitaan yhteistyömenettelyjen jatkuvaa tarkastelua varten sekä kokemusten ja parhaiden toimintatapojen vaihtoa varten kyseisillä aloilla.

               (18)

               Hallinnollisen yhteistyön tehokkuuden kannalta on tärkeää, että tämän direktiivin nojalla tietoja ja asiakirjoja saanut jäsenvaltio voisi tässä direktiivissä säädetyin rajoituksin käyttää niitä myös muihin tarkoituksiin. Lisäksi on tärkeää, että jäsenvaltiot voisivat tietyin edellytyksin toimittaa kyseiset tiedot kolmannelle maalle.

               (19)

               Tilanteet, joissa pyynnön vastaanottava jäsenvaltio voi kieltäytyä antamasta tietoja, olisi määritettävä ja rajattava selkeästi, ottaen huomioon eräät suojaamista edellyttävät yksityiset edut sekä yleinen etu.

               (20)

               Jäsenvaltion ei pitäisi kuitenkaan kieltäytyä toimittamasta tietoja sillä perusteella, että kyse ei ole sen omasta kansallisesta edusta tai että tiedot ovat pankin, muun rahoituslaitoksen, asiamiehen, edustajan tai uskotun miehen hallussa tai että ne koskevat omistusosuuksia henkilössä.

               (21)

               Tässä direktiivi sisältää vähimmäissäännöt, ja sen ei pitäisi näin ollen vaikuttaa jäsenvaltioiden oikeuteen tehdä laajempaa yhteistyötä muiden jäsenvaltioiden kanssa kansallisen lainsäädäntönsä tai muiden jäsenvaltioiden kanssa tehtyjen kahden- tai monenvälisten sopimusten mukaisesti.

               (22)

               Lisäksi olisi tehtävä selväksi, että kun jäsenvaltio tekee kolmannen maan kanssa laajempaa yhteistyötä kuin mitä tässä direktiivissä edellytetään, sen ei pitäisi kieltäytyä tällaisesta laajemmasta yhteistyöstä muiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka haluavat aloittaa tällaisen keskinäisen laajemman yhteistyön.

               (23)

               Tietojenvaihto olisi suoritettava vakiomuotoisia lomakkeita, tiedonsiirtoformaatteja ja viestintäkanavia käyttäen.

               (24)

               Hallinnollisen yhteistyön tehokkuutta olisi arvioitava erityisesti tilastotietojen pohjalta.

               (25)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet olisi hyväksyttävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (4) mukaisesti.

               (26)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.

               (27)

               Kaikkeen tässä direktiivissä tarkoitettuun tietojenvaihtoon sovelletaan yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (5) täytäntöönpanosäännöksiä ja yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001 (6). On kuitenkin asianmukaista harkita direktiivissä 95/46/EY säädettyjen tiettyjen oikeuksien ja velvollisuuksien rajoittamista mainitun direktiivin 13 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen etujen turvaamiseksi. Tällaiset rajoitukset ovat tarpeellisia ja oikeasuhteisia, kun otetaan huomioon jäsenvaltioille mahdollisesti aiheutuvat tulonmenetykset ja se, kuinka tärkeitä tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat tiedot ovat petosten tehokkaan torjunnan kannalta.

               (28)

               Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan periaatteita, jotka tunnustetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa.

               (29)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli jäsenvaltioiden välistä tehokasta hallinnollista yhteistyötä lisääntyvän globalisoitumisen kielteisten vaikutusten torjumiseksi sisämarkkinoilla, vaan se voidaan vaaditun yhdenmukaisuuden ja tehokkuuden vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   I   LUKU

      YLEISET SÄÄNNÖKSET

   1 artikla
   Kohde
   1.   Tässä direktiivissä vahvistetaan säännöt ja menettelyt, joiden mukaan jäsenvaltiot tekevät toistensa kanssa yhteistyötä vaihtaakseen tietoja, jotka ovat ennalta arvioiden olennaisia 2 artiklassa tarkoitettuja veroja koskevien jäsenvaltioiden kansallisten lakien hallinnoimiseksi ja täytäntöönpanemiseksi.
   2.   Tässä direktiivissä vahvistetaan myös säännökset 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen vaihtamiseksi sähköisin välinein sekä säännöt ja menettelyt, joita noudattaen jäsenvaltiot ja komissio tekevät yhteistyötä koordinointia ja arviointia koskevissa asioissa.
   3.   Tämä direktiivi ei vaikuta rikosasioissa annettavaa keskinäistä oikeusapua koskevien sääntöjen soveltamiseen jäsenvaltioissa. Se ei myöskään estä jäsenvaltioita täyttämästä muista oikeudellisista välineistä, kahden- tai monenväliset sopimukset mukaan lukien, johtuvia laajempaa hallinnollista yhteistyötä koskevia velvoitteitaan.
   2 artikla
   Soveltamisala
   1.   Tätä direktiiviä sovelletaan kaikentyyppisiin jäsenvaltion tai jäsenvaltion alueellisten tai hallinnollisten osa-alueiden, paikallisviranomaiset mukaan lukien, kantamiin tai niiden puolesta kannettuihin veroihin.
   2.   Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ei sovelleta arvonlisäveroon ja tulleihin eikä valmisteveroihin, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden välistä hallinnollista yhteistyötä koskevan muun unionin lainsäädännön soveltamisalaan. Tätä direktiiviä ei myöskään sovelleta jäsenvaltiolle, jäsenvaltion osa-alueelle tai julkisoikeudellisille sosiaaliturvalaitoksille maksettaviin pakollisiin sosiaaliturvamaksuihin.
   3.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen verojen ei missään tapauksessa pidä tulkita sisältävän seuraavia:

               a)

               maksut, kuten maksut viranomaisten antamista todistuksista ja muista asiakirjoista; tai

               b)

               sopimusluonteiset maksut, kuten vastike julkisista palveluista.

         4.   Tätä direktiiviä sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettuihin veroihin, jotka kannetaan alueella, johon perussopimuksia sovelletaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 52 artiklan nojalla.
   3 artikla
   Määritelmät
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan

               1)

               jäsenvaltion ”toimivaltaisella viranomaisella” kyseisen jäsenvaltion sellaiseksi nimeämää viranomaista. Myös keskusyhteystoimistoa, yhteysviranomaista tai toimivaltaista virkamiestä pidetään toimivaltaisena viranomaisena 4 artiklan mukaisen valtuutuksen nojalla, kun ne toimivat tämän direktiivin nojalla;

               2)

               ”keskusyhteystoimistolla” sellaiseksi nimettyä virastoa, joka pääasiallisesti vastaa yhteydenpidosta muihin jäsenvaltioihin hallinnollisen yhteistyön alalla;

               3)

               ”yhteysviranomaisella” sellaista muuta virastoa kuin keskusyhteystoimisto, joka on nimetty yhteysviranomaiseksi vaihtamaan suoraan tietoja tämän direktiivin nojalla;

               4)

               ”toimivaltaisella virkamiehellä” virkamiestä, joka on valtuutettu vaihtamaan suoraan tietoja tämän direktiivin nojalla;

               5)

               ”pyynnön esittävällä viranomaisella” toimivaltaisen viranomaisen puolesta avunpyynnön esittävää jäsenvaltion keskusyhteystoimistoa, yhteysviranomaista tai toimivaltaista virkamiestä;

               6)

               ”pyynnön vastaanottavalla viranomaisella” toimivaltaisen viranomaisen puolesta avunpyynnön vastaanottavaa jäsenvaltion keskusyhteystoimistoa, yhteysviranomaista tai toimivaltaista virkamiestä;

               7)

               ”hallinnollisella tutkimuksella” kaikkia tarkastuksia, tarkistuksia ja muita toimia, joita jäsenvaltiot suorittavat hoitaessaan tehtäviään verolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi;

               8)

               ”pyyntöön perustuvalla tietojenvaihdolla” pyynnön esittävän jäsenvaltion pyynnön vastaanottavalle jäsenvaltiolle esittämään pyyntöön perustuvaa tietojenvaihtoa yksittäisessä tapauksessa;

               9)

               ”automaattisella tietojenvaihdolla” ilman edeltävää pyyntöä tapahtuvaa ennalta määriteltyjen tietojen järjestelmällistä ilmoittamista toiselle jäsenvaltiolle ennalta vahvistetuin väliajoin. Jäljempänä 8 artiklan yhteydessä tarkoitetaan saatavilla olevilla tiedoilla tiedot ilmoittavan jäsenvaltion verotiedostoissa olevia tietoja, jotka voidaan saada käyttöön kyseisen jäsenvaltion tietojen keräämis- ja käsittelymenettelyjä noudattaen;

               10)

               ”oma-aloitteisella tietojenvaihdolla” milloin tahansa ilman edeltävää pyyntöä tapahtuvaa satunnaista tietojen ilmoittamista toiselle jäsenvaltiolle;

               11)

               ”henkilöllä”:

                           a)

                           luonnollista henkilöä;

                           b)

                           oikeushenkilöä;

                           c)

                           jos voimassa olevassa lainsäädännössä niin säädetään, henkilöiden yhteenliittymää, joka tunnustetaan kelpoiseksi suorittamaan oikeustoimia mutta jolla ei kuitenkaan ole oikeushenkilön asemaa; tai

                           d)

                           muuta minkä tahansa luonteista ja muotoista oikeudellista järjestelyä riippumatta siitä, onko sillä oikeushenkilön asema vai ei, joka omistaa tai hoitaa varoja, joista, niistä kertyvät tulot mukaan lukien, kannetaan tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa veroa;

               12)

               ”sähköisin välinein” tietojenkäsittelyyn ja -tallennukseen, myös tietojen digitaaliseen pakkaamiseen, tarkoitettujen sähköisten laitteiden käyttöä johtoja, radiolähetystä, optisia teknologioita tai muita sähkömagneettisia välineitä käyttäen;

               13)

               ”CCN-verkolla” yhteistä järjestelmää, joka perustuu yhteiseen tietoliikenneverkkoon (Common Communication Network, CCN) ja jonka unioni on kehittänyt kaikkeen toimivaltaisten viranomaisten välillä tullin ja verotuksen alalla sähköisin välinein tapahtuvaan tiedonsiirtoon.

         4 artikla
   Toiminnan järjestäminen
   1.   Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin soveltamisen osalta toimivaltainen viranomaisensa kuukauden kuluessa 11 päivästä maaliskuuta 2011 sekä ilmoitettava komissiolle viipymättä mahdollisista kyseistä viranomaista koskevista muutoksista.
   Komissio saattaa tiedon muiden jäsenvaltioiden saataville ja julkaisee jäsenvaltioiden viranomaisten luettelon Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   2.   Toimivaltaisen viranomaisen on nimettävä yksi keskusyhteystoimisto. Toimivaltainen viranomainen vastaa tämän ilmoittamisesta komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
   Keskusyhteystoimisto voidaan nimetä myös vastaamaan yhteydenpidosta komissioon. Toimivaltainen viranomainen vastaa tämän ilmoittamisesta komissiolle.
   3.   Kunkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi nimetä yhteysviranomaisia, joilla on sen kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti annettu toimivalta. Keskusyhteystoimiston tehtävänä on pitää yhteysviranomaisia koskeva luettelo ajan tasalla ja saattaa se muiden asianomaisten jäsenvaltioiden keskusyhteystoimistojen ja komission saataville.
   4.   Kunkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi nimetä toimivaltaisia virkamiehiä. Keskusyhteystoimiston tehtävänä on pitää toimivaltaisia virkamiehiä koskeva luettelo ajan tasalla ja saattaa se muiden asianomaisten jäsenvaltioiden keskusyhteystoimistojen ja komission saataville.
   5.   Virkamiehiä, jotka osallistuvat tämän direktiivin nojalla tapahtuvaan hallinnolliseen yhteistyöhön, on joka tapauksessa pidettävä tätä varten toimivaltaisina virkamiehinä toimivaltaisten viranomaisten vahvistamien järjestelyjen mukaisesti.
   6.   Jos yhteysviranomainen tai toimivaltainen virkamies lähettää tai vastaanottaa yhteistyöpyynnön tai vastauksen yhteistyöpyyntöön, sen on ilmoitettava tästä oman jäsenvaltionsa keskusyhteystoimistolle kyseisen jäsenvaltion vahvistamien menettelyjen mukaisesti.
   7.   Jos yhteysviranomainen tai toimivaltainen virkamies vastaanottaa yhteistyöpyynnön, joka edellyttää toimia, jotka jäävät sen oman jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti sille annetun toimivallan ulkopuolelle, sen on toimitettava tällainen pyyntö viipymättä oman jäsenvaltionsa keskusyhteystoimistolle ja ilmoitettava tästä pyynnön esittävälle viranomaiselle. Tällaisessa tapauksessa 7 artiklassa säädetty määräaika alkaa sitä päivää seuraavasta päivästä, jona yhteistyöpyyntö toimitetaan keskusyhteystoimistolle.
   II   LUKU

      TIETOJENVAIHTO

      I   JAKSO

         Pyyntöön perustuva tietojenvaihto

   5 artikla
   Pyyntöön perustuvaa tietojenvaihtoa koskeva menettely
   Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on pyynnön esittävän viranomaisen pyynnöstä ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle kaikki 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot, jotka ovat sen hallussa tai jotka se saa hallinnollisten tutkimusten tuloksena.
   6 artikla
   Hallinnolliset tutkimukset
   1.   Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on huolehdittava sellaisten hallinnollisten tutkimusten suorittamisesta, jotka ovat tarpeen 5 artiklassa tarkoitettujen tietojen saamiseksi.
   2.   Edellä 5 artiklassa tarkoitettu pyyntö voi sisältää erityistä hallinnollista tutkimusta koskevan perustellun pyynnön. Jos pyynnön vastaanottava viranomainen katsoo, että hallinnollinen tutkimus ei ole tarpeen, sen on välittömästi ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle syyt tähän.
   3.   Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on pyydettyjen tietojen saamiseksi tai pyydetyn hallinnollisen tutkimuksen tekemiseksi noudatettava samoja menettelyjä, joita se noudattaisi toimiessaan omasta aloitteestaan tai oman jäsenvaltionsa toisen viranomaisen pyynnöstä.
   4.   Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on toimitettava alkuperäiset asiakirjat pyynnön esittävän viranomaisen sitä nimenomaisesti pyytäessä, edellyttäen, että se ei ole vastoin pyynnön vastaanottavan viranomaisen jäsenvaltiossa voimassa olevia säännöksiä.
   7 artikla
   Määräajat
   1.   Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on annettava 5 artiklassa tarkoitetut tiedot mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kuuden kuukauden kuluttua pyynnön vastaanottamispäivästä.
   Tiedot on kuitenkin toimitettava kahden kuukauden kuluessa kyseisestä päivästä, jos kyseiset tiedot ovat jo pyynnön vastaanottavan viranomaisen hallussa.
   2.   Pyynnön esittävän ja vastaanottavan viranomaisen kesken voidaan tietyissä erityistapauksissa sopia muista kuin 1 kohdassa säädetyistä määräajoista.
   3.   Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on välittömästi ja joka tapauksessa viimeistään seitsemän työpäivän kuluttua pyynnön vastaanottamisesta lähetettävä pyynnön esittävälle viranomaiselle vahvistus pyynnön vastaanottamisesta, mikäli mahdollista sähköisin välinein.
   4.   Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle pyynnössä mahdollisesti olevista puutteista ja täydentävien taustatietojen tarpeesta kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Tässä tapauksessa 1 kohdassa säädetyt määräajat alkavat sitä päivää seuraavana päivänä, jona pyynnön vastaanottava viranomainen on vastaanottanut tarvittavat täydentävät tiedot.
   5.   Jos pyynnön vastaanottava viranomainen ei pysty vastaamaan pyyntöön määräajassa, sen on ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle välittömästi ja joka tapauksessa kolmen kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta syyt siihen, ettei se noudata määräaikaa, sekä päivämäärä, johon mennessä se katsoo voivansa vastata pyyntöön.
   6.   Jos pyynnön vastaanottavan viranomaisen hallussa ei ole pyydettyjä tietoja eikä se pysty vastaamaan tietopyyntöön tai kieltäytyy vastaamasta siihen 17 artiklassa säädetyin perustein, sen on ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle syyt siihen välittömästi ja joka tapauksessa kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.

      II   JAKSO

         Pakollinen automaattinen tietojenvaihto

   8 artikla
   Pakollisen automaattisen tietojenvaihdon soveltamisala ja edellytykset
   1.   Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on automaattista tietojenvaihtoa noudattaen ilmoitettava toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa asuvia henkilöitä koskevat saatavilla olevat tiedot verotuskausilta 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen seuraavista erityisistä tulo- ja pääomalajeista, sellaisina kuin nämä ymmärretään tiedot ilmoittavan jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön nojalla:

               a)

               työtulo;

               b)

               johtajanpalkkiot;

               c)

               henkivakuutustuotteet, joita muut tietojenvaihtoa koskevat unionin oikeudelliset välineet ja muut vastaavat toimenpiteet eivät kata;

               d)

               eläkkeet;

               e)

               kiinteän omaisuuden omistaminen ja siitä saatava tulo.

         2.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ennen 1 päivää tammikuuta 2014 ne 1 kohdassa luetellut lajit, joista niillä on tietoja saatavilla. Niiden on ilmoitettava komissiolle kaikista myöhemmistä muutoksista näihin.
   3.   Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi ilmoittaa toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, että se ei halua saada tietoja 1 kohdassa tarkoitetuista tulo- ja pääomalajeista tai että se ei halua saada tietoja tuloista tai pääomista, jotka eivät ylitä tiettyä kynnysmäärää. Sen on ilmoitettava tästä myös komissiolle. Voidaan katsoa, että jäsenvaltio ei halua saada tietoja 1 kohdan mukaisesti, jos se ei ilmoita komissiolle yhdestäkään lajista, josta sillä on tietoja saatavilla.
   4.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää heinäkuuta 2016 vuosikohtaiset tilastot automaattisten tietojenvaihtojen määristä sekä mahdollisuuksien mukaan tiedot hallinnollisista ja muista asiaankuuluvista kustannuksista ja hyödyistä, jotka liittyvät tapahtuneisiin tietojenvaihtoihin, ja kaikista mahdollisista muutoksista sekä verohallintojen että kolmansien osapuolten osalta.
   5.   Komissio esittää ennen 1 päivää heinäkuuta 2017 kertomuksen, jossa annetaan yleiskatsaus ja arvio saaduista tilastoista ja tiedoista sellaisten kysymysten osalta kuin automaattisesta tietojenvaihdosta aiheutuvat hallinnolliset ja muut asiaankuuluvat kustannukset ja hyödyt sekä siihen liittyvät käytännön näkökohdat. Komissio esittää tarvittaessa neuvostolle ehdotuksen, joka koskee 1 kohdassa tarkoitettuja tulo- ja pääomalajeja ja/tai siinä säädettyjä edellytyksiä, mukaan lukien edellytys, jonka mukaan muissa jäsenvaltioissa asuvia henkilöitä koskevien tietojen on oltava saatavilla.
   Kun neuvosto tarkastelee komission esittämää ehdotusta, se arvioi mahdollisuutta vahvistaa edelleen automaattisen tietojenvaihdon tehokkuutta ja toimivuutta sekä nostaa sen tasoa siinä tarkoituksessa, että

               a)

               kunkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ilmoittaa automaattisella tietojenvaihdolla toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa asuvia henkilöitä koskevat tiedot verotuskausilta 1 päivästä tammikuuta 2017 alkaen vähintään kolmesta 1 kohdassa luetellusta erityisestä tulo- ja pääomalajista, sellaisina kuin nämä on ymmärrettävä tiedot ilmoittavan jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön nojalla; ja

               b)

               laajennetaan 1 kohdan lajien luettelo sisältämään osingot, luovutusvoitot ja rojaltit.

         6.   Tiedot on ilmoitettava vähintään kerran vuodessa, kuuden kuukauden kuluessa jäsenvaltion sen verovuoden päättymisestä, jonka aikana tiedot tulivat saataville.
   7.   Komissio vahvistaa automaattista tietojenvaihtoa koskevat käytännön järjestelyt 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen ennen 29 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja päivämääriä.
   8.   Jos jäsenvaltiot muiden jäsenvaltioiden kanssa tekemissään kahden- tai monenvälisissä sopimuksissa sopivat automaattisesta tietojenvaihdosta muiden tulo- ja pääomalajien osalta, niiden on toimitettava nämä sopimukset komissiolle, joka saattaa kyseiset sopimukset kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville.

      III   JAKSO

         Oma-aloitteinen tietojenvaihto

   9 artikla
   Oma-aloitteisen tietojenvaihdon soveltamisala ja edellytykset
   1.   Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot seuraavissa tilanteissa:

               a)

               jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on syytä otaksua, että toisessa jäsenvaltiossa ehkä menetetään verotuloja;

               b)

               verovelvollinen saa jäsenvaltiossa veronalennuksen tai verovapautuksen, josta aiheutuisi toisessa jäsenvaltiossa veron lisäys tai verovelvollisuus;

               c)

               jäsenvaltiossa verovelvollisen henkilön ja toisessa jäsenvaltiossa verovelvollisen henkilön välisiä liiketoimia suoritetaan yhden tai useamman maan kautta siten, että veroja voi säästyä jommassakummassa tai kummassakin jäsenvaltiossa;

               d)

               jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on syytä otaksua, että veroja säästyy yritysryhmien sisäisten keinotekoisten voitonsiirtojen tuloksena;

               e)

               niiden tietojen perusteella, jotka jäsenvaltio on saanut toisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta, on kyetty saamaan tietoja, joilla voi olla merkitystä määrättäessä verovelvollisuutta viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa.

         2.   Kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat ilmoittaa oma-aloitteista tietojenvaihtoa noudattaen muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille kaikki tuntemansa tiedot, joista voi olla hyötyä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
   10 artikla
   Määräajat
   1.   Toimivaltaisen viranomaisen, jonka saataville tulee 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja, on toimitettava nämä tiedot asianomaisen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kuukauden kuluttua siitä, kun ne tulevat saataville.
   2.   Toimivaltaisen viranomaisen, jolle tiedot toimitetaan 9 artiklan nojalla, on lähetettävä, mikäli mahdollista sähköisin välinein, tiedot antaneelle toimivaltaiselle viranomaiselle vahvistus tietojen vastaanottamisesta välittömästi ja joka tapauksessa viimeistään seitsemän työpäivän kuluttua vastaanottamisesta.
   III   LUKU

      MUUT HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MUODOT

      I   JAKSO

         Läsnäolo hallintovirastoissa ja osallistuminen hallinnollisiin tutkimuksiin

   11 artikla
   Soveltamisala ja edellytykset
   1.   Pyynnön esittävän viranomaisen valtuuttamat virkamiehet voivat pyynnön esittävän viranomaisen ja pyynnön vastaanottavan viranomaisen välisestä sopimuksesta ja jälkimmäisen vahvistamien järjestelyjen mukaisesti 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen vaihtamiseksi

               a)

               olla läsnä virastoissa, joissa pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion hallintoviranomaiset suorittavat tehtäviään;

               b)

               olla läsnä pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion alueella suoritettavissa hallinnollisissa tutkimuksissa.

         Kun pyydetyt tiedot sisältyvät asiakirja-aineistoon, joka on pyynnön vastaanottavan viranomaisen virkamiesten käytettävissä, siitä on annettava jäljennökset pyynnön esittävän viranomaisen virkamiehille.
   2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa sopimuksessa voidaan määrätä, mikäli tämä on pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädännön nojalla sallittua, että kun pyynnön esittävän viranomaisen virkamiehet ovat läsnä hallinnollisissa tutkimuksissa, he voivat haastatella henkilöitä ja tarkastella asiakirjoja.
   Jos tutkimuksen kohteena oleva henkilö vastustaa pyynnön esittävän viranomaisen virkamiesten tarkastustoimenpiteitä, pyynnön vastaanottavan viranomaisen on pidettävä tätä sen omiin virkamiehiin kohdistuvana vastustuksena.
   3.   Pyynnön esittävän jäsenvaltion valtuuttamien virkamiesten, jotka ovat 1 kohdan mukaisesti läsnä toisessa jäsenvaltiossa, on milloin tahansa kyettävä esittämään kirjallinen valtuutus, josta ilmenee heidän henkilöllisyytensä ja viranomaisasemansa.

      II   JAKSO

         Samanaikaiset tarkastukset

   12 artikla
   Samanaikaiset tarkastukset
   1.   Kun kaksi jäsenvaltiota tai useampi jäsenvaltio sopii suorittavansa omalla alueellaan samanaikaisia tarkastuksia, jotka koskevat yhtä tai useampaa henkilöä, joiden osalta niillä on yhteinen intressi tai toisiaan täydentäviä intressejä, vaihtaakseen näin saatuja tietoja, sovelletaan 2, 3 ja 4 kohtaa.
   2.   Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on itsenäisesti yksilöitävä henkilöt, joiden osalta se aikoo ehdottaa samanaikaista tarkastusta. Sen on ilmoitettava muiden asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tapaukset, joiden osalta se ehdottaa samanaikaista tarkastusta, ja perusteltava samalla valintansa.
   Sen on ilmoitettava ajanjakso, jona tarkastukset on tarkoitus suorittaa.
   3.   Kunkin asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on päätettävä, haluaako se osallistua samanaikaisiin tarkastuksiin. Sen on vahvistettava samanaikaista tarkastusta ehdottaneelle viranomaiselle suostumuksensa tai ilmoitettava sille perusteltu kieltäytymisensä.
   4.   Kunkin asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on nimitettävä edustaja, jonka tehtävänä on tarkastuksen valvonta ja koordinointi.

      III   JAKSO

         Hallinnollinen tiedoksianto

   13 artikla
   Tiedoksiantopyyntö
   1.   Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä annettava vastaanottajalle tiedoksi kaikki pyynnön esittävän jäsenvaltion hallintoviranomaisilta lähtöisin olevat asiakirjat ja päätökset, jotka koskevat tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia veroja koskevan lainsäädännön soveltamista pyynnön esittävän jäsenvaltion alueella, noudattaen samanlaisten asiakirjojen tiedoksiantoa pyynnön vastaanottavassa jäsenvaltiossa koskevia sääntöjä.
   2.   Tiedoksiantopyynnöissä on mainittava tiedoksi annettavan asiakirjan tai päätöksen aihe ja ilmoitettava vastaanottajan nimi ja osoite sekä mahdolliset muut tiedot, jotka saattavat helpottaa vastaanottajan tunnistamista.
   3.   Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on välittömästi ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle tiedoksiantopyynnön osalta toteuttamansa toimet ja erityisesti päivä, jona asiakirja tai päätös on annettu tiedoksi vastaanottajalle.
   4.   Pyynnön esittävä viranomainen tekee tiedoksiantopyynnön tämän artiklan nojalla vain silloin, kun tiedoksiantoa ei voida suorittaa niiden sääntöjen mukaisesti, jotka koskevat kyseisten asiakirjojen tiedoksiantoa pyynnön esittävässä jäsenvaltiossa, tai kun tällainen tiedoksianto aiheuttaisi kohtuuttomia vaikeuksia. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi antaa kaikki asiakirjat suoraan tiedoksi toisen jäsenvaltion alueella olevalle henkilölle kirjatulla kirjeellä tai sähköisesti.

      IV   JAKSO

         Palaute

   14 artikla
   Edellytykset
   1.   Jos toimivaltainen viranomainen antaa 5 tai 9 artiklan nojalla tietoja, se voi pyytää tiedot vastaanottavaa toimivaltaista viranomaista lähettämään niistä palautetta. Jos palautetta pyydetään, tiedot vastaanottaneen toimivaltaisen viranomaisen on lähetettävä palaute tiedot antaneelle toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisimman pian ja viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun pyydettyjen tietojen käytön tulos on tiedossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tiedot vastaanottaneen toimivaltaisen viranomaisen jäsenvaltion verosalaisuutta ja tietosuojaa koskevien sääntöjen soveltamista. Komissio vahvistaa käytännön järjestelyt 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   2.   Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on lähetettävä kerran vuodessa palautetta automaattisesta tietojenvaihdosta muille asianomaisille jäsenvaltioille kahdenvälisesti sovittuja käytännön järjestelyjä noudattaen.

      V   JAKSO

         Parhaiden toimintatapojen ja kokemusten vaihto

   15 artikla
   Soveltamisala ja edellytykset
   1.   Jäsenvaltioiden on yhdessä komission kanssa tarkasteltava ja arvioitava tämän direktiivin mukaista hallinnollista yhteistyötä ja vaihdettava kokemuksiaan kyseisen yhteistyön parantamiseksi ja tarvittaessa kyseisiä aloja koskevien sääntöjen laatimiseksi.
   2.   Jäsenvaltiot voivat yhdessä komission kanssa laatia suuntaviivoja kaikista seikoista, joita pidetään parhaiden toimintatapojen ja kokemusten vaihdon kannalta tarpeellisina.
   IV   LUKU

      HALLINNOLLISTA YHTEISTYÖTÄ SÄÄNTELEVÄT EHDOT

   16 artikla
   Tietojen ja asiakirjojen sisällön paljastaminen
   1.   Jäsenvaltioiden tämän direktiivin nojalla missä tahansa muodossa toisilleen ilmoittamia tietoja koskee salassapitovelvollisuus, ja niihin on sovellettava tiedot vastaanottaneen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä samanlaisille tiedoille säädettyä suojaa. Tällaisia tietoja voidaan käyttää jäsenvaltioiden 2 artiklassa tarkoitettuja veroja koskevien kansallisten lakien hallintoa ja täytäntöönpanoa varten.
   Tällaisia tietoja voidaan käyttää myös keskinäisestä avunannosta veroihin, tulleihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä 16 päivänä maaliskuuta 2010 annetun neuvoston direktiivin 2010/24/EU (7) 2 artiklan piiriin kuuluvien muiden verojen ja tullien määräämiseen ja täytäntöönpanoon tai pakollisten sosiaaliturvamaksujen määräämiseen ja täytäntöönpanoon.
   Niitä voidaan lisäksi käyttää verolainsäädännön rikkomisesta johtuvan, mahdollisesti rangaistuksiin johtavan oikeudellisen ja hallinnollisen menettelyn yhteydessä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vastaajan ja todistajien oikeuksia tällaisissa menettelyissä koskevien yleisten sääntöjen ja määräysten soveltamista.
   2.   Tämän direktiivin nojalla vastaanotettuja tietoja ja asiakirjoja saa käyttää muihin kuin 1 kohdassa tarkoitettuihin tarkoituksiin sen jäsenvaltion, joka ilmoittaa tiedot tämän direktiivin nojalla, toimivaltaisen viranomaisen luvalla ja vain siltä osin, mikä on sallittua tiedot vastaanottavan toimivaltaisen viranomaisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla. Tällainen lupa on myönnettävä, jos tietoja voidaan käyttää samanlaisiin tarkoituksiin tiedot ilmoittavan toimivaltaisen viranomaisen jäsenvaltiossa.
   3.   Jos jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen katsoo, että sen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta saamista tiedoista todennäköisesti on hyötyä jonkin kolmannen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle 1 kohdan mukaisissa tarkoituksissa, se voi toimittaa tiedot viimeksi mainitulle toimivaltaiselle viranomaiselle edellyttäen, että niiden toimittaminen on tässä direktiivissä vahvistettujen sääntöjen ja menettelyjen mukaista. Sen on ilmoitettava sen jäsenvaltion, josta tiedot ovat peräisin, toimivaltaiselle viranomaiselle aikomuksestaan jakaa kyseiset tiedot kolmannen jäsenvaltion kanssa. Jäsenvaltio, josta kyseiset tiedot ovat peräisin, voi vastustaa tällaista tietojen jakamista kymmenen työpäivän kuluessa siitä, kun se sai tietojenvaihtoa haluavan jäsenvaltion ilmoituksen.
   4.   Vain sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, josta tiedot ovat peräisin, voi antaa luvan 3 kohdan mukaisesti toimitettujen tietojen käyttämiseen 2 kohdan mukaisesti.
   5.   Pyynnön esittävän jäsenvaltion toimivaltaiset elimet voivat todisteena vedota kaikkiin pyynnön vastaanottavan viranomaisen saamiin ja pyynnön esittävälle viranomaiselle tämän direktiivin mukaisesti toimitettuihin tietoihin, raportteihin, lausuntoihin ja muihin asiakirjoihin tai niiden oikeaksi todistettuihin jäljennöksiin tai niiden otteisiin samoin perustein kuin samanlaisiin kyseisen jäsenvaltion viranomaisen antamiin tietoihin, raportteihin, lausuntoihin ja muihin asiakirjoihin.
   17 artikla
   Rajoitukset
   1.   Viranomaisen, joka vastaanottaa pyynnön jäsenvaltiossa, on annettava 5 artiklassa tarkoitetut tiedot toisessa jäsenvaltiossa olevalle pyynnön esittävälle viranomaiselle sillä edellytyksellä, että pyynnön esittävä viranomainen on käyttänyt kaikki tavanomaiset tietolähteet, joita se olisi kyseisissä olosuhteissa voinut käyttää pyydettyjen tietojen saamiseksi vaarantamatta tavoitteidensa saavuttamista.
   2.   Tämä direktiivi ei velvoita pyynnön vastaanottavaa jäsenvaltiota suorittamaan tutkimuksia tai ilmoittamaan tietoja, jos tällaisten tutkimusten tekeminen tai pyydettyjen tietojen kerääminen sen omiin tarkoituksiin olisi sen lainsäädännön vastaista.
   3.   Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä antamasta tietoja, jos pyynnön esittävä jäsenvaltio ei voi oikeudellisista syistä antaa samanlaisia tietoja.
   4.   Tietojen antamisesta voidaan kieltäytyä, jos se johtaisi liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden tai kaupallisen menettelyn tai sellaisen tiedon paljastamiseen, jonka paljastaminen olisi yleisen oikeusjärjestyksen perusteiden vastaista.
   5.   Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle perusteet tietopyynnön epäämiseen.
   18 artikla
   Velvollisuudet
   1.   Jos jäsenvaltio pyytää tämän direktiivin mukaisesti tietoja, pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on pyydettyjen tietojen saamiseksi käytettävä tietojen keräämiseen tarkoitettuja toimenpiteitään, vaikka kyseinen jäsenvaltio ei tarvitsisi näitä tietoja omiin verotuksellisiin tarkoituksiinsa. Tämä velvollisuus ei rajoita 17 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan soveltamista, mutta kyseisten kohtien ei missään tapauksessa pidä tulkita antavan pyynnön vastaanottavalle jäsenvaltiolle mahdollisuutta kieltäytyä tietojen toimittamisesta vain sen vuoksi, että sillä ei ole tietoihin kansallista intressiä.
   2.   Edellä olevan 17 artiklan 2 ja 4 kohdan ei pidä missään tapauksessa tulkita antavan jäsenvaltiossa olevalle pyynnön vastaanottavalle viranomaiselle mahdollisuutta kieltäytyä toimittamasta tietoja vain sen vuoksi, että kyseiset tiedot ovat pankin, muun rahoituslaitoksen, asiamiehen tai edustajan tai uskotun miehen hallussa tai ne koskevat omistusosuuksia henkilössä.
   3.   Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltio voi kieltäytyä toimittamasta pyydettyjä tietoja, jos tiedot koskevat 1 päivää tammikuuta 2011 edeltäviä verotuskausia ja jos tietojen toimittamisesta olisi voitu kieltäytyä direktiivin 77/799/ETY 8 artiklan 1 kohdan perusteella, jos niitä olisi pyydetty ennen 11 päivää maaliskuuta 2011.
   19 artikla
   Kolmannelle maalle tarjotun laajemman yhteistyön laajentaminen
   Kun jäsenvaltio tarjoaa kolmannelle maalle laajempaa yhteistyötä kuin mitä tässä direktiivissä edellytetään, kyseinen jäsenvaltio ei saa kieltäytyä tällaisen laajemman yhteistyön tarjoamisesta myös sellaiselle toiselle jäsenvaltiolle, joka haluaa aloittaa tällaisen keskinäisen laajemman yhteistyön kyseisen jäsenvaltion kanssa.
   20 artikla
   Vakiomuotoiset lomakkeet ja tiedonsiirtoformaatit
   1.   Edellä olevan 5 artiklan mukaiset tietoja ja hallinnollisia tutkimuksia koskevat pyynnöt ja niihin annetut vastaukset, vahvistukset, täydentäviä taustatietoja koskevat pyynnöt ja 7 artiklan mukaista kykenemättömyyttä tai kieltäytymistä koskevat ilmoitukset on mahdollisuuksien mukaan lähetettävä käyttäen vakiomuotoista lomaketta, jonka komissio on hyväksynyt 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   Vakiomuotoisten lomakkeiden mukana voi olla raportteja, lausuntoja ja muita asiakirjoja tai niiden oikeaksi todistettuja jäljennöksiä tai niiden otteita.
   2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun vakiomuotoiseen lomakkeeseen on sisällytettävä ainakin seuraavat pyynnön esittävän viranomaisen antamat tiedot:

               a)

               tutkimuksen tai tutkinnan kohteena olevan henkilön henkilöllisyys;

               b)

               verotuksellinen tarkoitus, jota varten tiedot hankitaan.

         Pyynnön esittävä viranomainen voi kansainvälisen kehityksen mukaisesti antaa sellaisten henkilöiden, joiden hallussa pyydettyjen tietojen uskotaan olevan, nimen ja osoitteen, jos ne ovat tiedossa, sekä minkä tahansa tiedon, joka voi tehdä tietojen keräämisen helpommaksi pyynnön vastaanottavalle viranomaiselle.
   3.   Edellä olevan 9 artiklan mukaiset oma-aloitteisesti annetut tiedot ja niitä koskevat 10 artiklan mukaiset vahvistukset, 13 artiklan mukaiset hallinnollista tiedoksiantoa koskevat pyynnöt ja 14 artiklan mukaiset palautteet on lähetettävä käyttäen komission 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistamaa vakiomuotoista lomaketta.
   4.   Edellä olevan 8 artiklan mukaiset automaattisesti vaihdettavat tiedot on lähetettävä käyttämällä komission 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistamaa vakiomuotoista tiedonsiirtoformaattia, jonka tarkoituksena on helpottaa tällaista automaattista tietojenvaihtoa ja joka perustuu säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta 3 päivänä kesäkuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/48/EY (8) 9 artiklan mukaiseen olemassa olevaan tiedonsiirtoformaattiin, jota on käytettävä kaikentyyppisessä automaattisessa tietojenvaihdossa.
   21 artikla
   Käytännön järjestelyt
   1.   Tämän direktiivin mukaisesti ilmoitettavat tiedot on mahdollisuuksien mukaan toimitettava sähköisin välinein CCN-verkkoa käyttäen.
   Tarvittaessa komissio hyväksyy ensimmäisen alakohdan täytäntöönpanemisen edellyttämät käytännön järjestelyt 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   2.   Komissio vastaa kaikesta CCN-verkon kehittämisestä, joka on tarpeen näiden tietojen vaihdon mahdollistamiseksi jäsenvaltioiden välillä.
   Jäsenvaltioiden on vastattava kaikesta järjestelmiensä kehittämisestä, joka on tarpeen näiden tietojen vaihtamisen mahdollistamiseksi CCN-verkkoa käyttäen.
   Jäsenvaltioiden on luovuttava kaikista tämän direktiivin soveltamisesta johtuvia kustannuksia koskevista korvausvaatimuksista, lukuun ottamatta tapauksen mukaan niitä, jotka koskevat asiantuntijoille maksettuja palkkioita.
   3.   Nämä tiedot voivat olla komission turvallisuusjärjestelyt hyväksyvän viranomaisen asianmukaisesti valtuuttamien henkilöiden käytettävissä vain sikäli kuin CCN-verkon huolto, ylläpito ja kehittäminen sitä edellyttävät.
   4.   Yhteistyöpyynnöt, mukaan lukien tiedoksiantopyynnöt, ja niihin liitetyt asiakirjat voidaan laatia millä tahansa pyynnön vastaanottavan viranomaisen ja pyynnön esittävän viranomaisen kesken sovitulla kielellä.
   Pyyntöihin on liitettävä käännös pyynnön vastaanottavan viranomaisen jäsenvaltion viralliselle kielelle tai jollekin sen virallisista kielistä ainoastaan erityistapauksissa, kun pyynnön vastaanottava viranomainen esittää perusteensa käännöksen pyytämiselle.
   22 artikla
   Erityiset velvollisuudet
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet

               a)

               tehokkaan sisäisen koordinoinnin varmistamiseksi 4 artiklassa tarkoitetun toiminnan järjestämisen puitteissa;

               b)

               suoran yhteistyön aikaansaamiseksi 4 artiklassa tarkoitettujen muiden jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa;

               c)

               tässä direktiivissä edellytettyjen hallinnollisten yhteistyöjärjestelyjen sujuvan toiminnan varmistamiseksi.

         2.   Komissio ilmoittaa kullekin jäsenvaltiolle kaikki tämän direktiivin täytäntöönpanoa ja soveltamista koskevat yleiset tiedot, jotka se vastaanottaa ja pystyy toimittamaan.
   V   LUKU

      SUHTEET KOMISSIOON

   23 artikla
   Arviointi
   1.   Jäsenvaltiot ja komissio tarkastelevat ja arvioivat tässä direktiivissä edellytetyn hallinnollisen yhteistyön toimivuutta.
   2.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki olennaiset tiedot, joita tarvitaan arvioitaessa tämän direktiivin mukaisen hallinnollisen yhteistyön tehokkuutta veronkierron ja verojen välttämisen torjunnassa.
   3.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittainen arviointi 8 artiklassa tarkoitetun automaattisen tietojenvaihdon tehokkuudesta ja saavutetuista käytännön tuloksista. Komissio vahvistaa tämän vuosittaisen arvioinnin toimittamismuodon ja toimittamisehdot 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   4.   Komissio vahvistaa 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon tilastotiedoista, jotka jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin arvioimiseksi.
   5.   Komission on pidettävä sille 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot luottamuksellisina unionin viranomaisiin sovellettavien säännösten mukaisesti.
   6.   Jäsenvaltion komissiolle 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti toimittamia tietoja sekä kaikkia komission tällaisia tietoja käyttäen laatimia raportteja tai asiakirjoja voidaan lähettää muille jäsenvaltioille. Lähetettyjä tietoja koskee salassapitovelvollisuus, ja niihin on sovellettava tiedot vastaanottaneen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä samanlaisille tiedoille säädettyä suojaa.
   Jäsenvaltiot voivat käyttää tässä kohdassa tarkoitettuja komission laatimia raportteja ja asiakirjoja ainoastaan analyysitarkoituksiin, mutta niitä ei saa julkistaa tai saattaa minkään muun henkilön tai elimen saataville ilman komission nimenomaista lupaa.
   VI   LUKU

      SUHTEET KOLMANSIIN MAIHIN

   24 artikla
   Tietojenvaihto kolmansien maiden kanssa
   1.   Kun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen saa kolmannelta maalta tietoja, jotka ovat ennalta arvioiden olennaisia 2 artiklassa tarkoitettuja veroja koskevien tämän jäsenvaltion kansallisten lakien hallinnoimiseksi ja täytäntöönpanemiseksi, kyseinen viranomainen voi, sikäli kuin tämä on sallittua kyseisen kolmannen maan kanssa tehdyn sopimuksen nojalla, antaa nämä tiedot niille jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, joille tiedoista voi olla hyötyä, ja kaikille pyynnön esittäville viranomaisille.
   2.   Toimivaltaiset viranomaiset voivat toimittaa tämän direktiivin mukaisesti saatuja tietoja kolmannelle maalle noudattamalla kansallisia säännöksiään, jotka koskevat henkilötietojen toimittamista kolmansille maille, edellyttäen, että kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:

               a)

               sen jäsenvaltion, josta kyseiset tiedot ovat peräisin, toimivaltainen viranomainen on suostunut tietojen toimittamiseen;

               b)

               kyseinen kolmas maa on sitoutunut tekemään yhteistyötä, jota tarvitaan näytön keräämiseksi sellaisten liiketoimien sääntöjenvastaisuudesta tai laittomuudesta, jotka vaikuttavat olevan ristiriidassa verolainsäädännön kanssa tai rikkovan sitä.

         VII   LUKU

      YLEISET SÄÄNNÖKSET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET

   25 artikla
   Tietosuoja
   Kaikkeen tämän direktiivin mukaiseen tietojenvaihtoon sovelletaan direktiivin 95/46/EY täytäntöönpanosäännöksiä. Jäsenvaltioiden on kuitenkin tämän direktiivin asianmukaiseksi soveltamiseksi rajoitettava direktiivin 95/46/EY 10 artiklassa, 11 artiklan 1 kohdassa sekä 12 ja 21 artiklassa säädettyjen velvollisuuksien ja oikeuksien soveltamisalaa siinä määrin kuin se on tarpeen mainitun direktiivin 13 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen etujen turvaamiseksi.
   26 artikla
   Komitea
   1.   Komissiota avustaa hallinnollista veroyhteistyötä käsittelevä komitea.
   2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa.
   Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta.
   27 artikla
   Kertomukset
   Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta joka viides vuosi 1 päivän tammikuuta 2013 jälkeen.
   28 artikla
   Direktiivin 77/799/ETY kumoaminen
   Kumotaan direktiivi 77/799/ETY 1 päivästä tammikuuta 2013.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.
   29 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivästä tammikuuta 2013.
   Niiden on kuitenkin saatettava tämän direktiivin 8 artiklan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivästä tammikuuta 2015.
   Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   30 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   31 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 15 päivänä helmikuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         MATOLCSY Gy.

      (1)  Lausunto annettu 10. helmikuuta 2010 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  Lausunto annettu 16. heinäkuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (3)  EYVL L 336, 27.12.1977, s. 15.

      (4)  EUVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (5)  EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (6)  EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (7)  EUVL L 84, 31.3.2010, s. 1.

      (8)  EUVL L 157, 26.6.2003, s. 38.


Avis juridique important

|

31996L0083

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/83/EY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1996, elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista annetun direktiivin 94/35/EY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 048 , 19/02/1997 s. 0016 - 0019

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/83/EY,annettu 19 päivänä joulukuuta 1996,elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista annetun direktiivin 94/35/EY muuttamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottavat huomioon elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/107/ETY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen,ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3),sekä katsovat, ettädirektiivin 94/35/EY (4) antamisen jälkeen makeutusaineiden alalla on tapahtunut paljon teknistä kehitystä,tämä direktiivi olisi mukautettava tähän kehitykseen, jakomission päätöksellä 95/273/EY (5) perustettua elintarvikealan tiedekomiteaa on kuultu ennen sellaisten säännösten antamista, joilla voi olla vaikutusta kansanterveyteen,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 94/35/EY seuraavasti:1) Lisätään 1 artiklaan kohta seuraavasti:"5. Tätä direktiiviä sovelletaan myös vastaaviin direktiivissä 89/398/ETY tarkoitettuihin erityisravinnoksi tarkoitettuihin elintarvikkeisiin."2) Muutetaan 2 artikla seuraavasti:a) korvataan 3 kohta seuraavasti:"3. Makeutusaineita ei saa käyttää direktiivissä 89/398/ETY mainituissa vauvan- ja pikkulasten ruoaksi tarkoitetuissa elintarvikkeissa, mukaan lukien huonossa terveydentilassa oleville vauvoille ja pikkulapsille tarkoitetut elintarvikkeet, jollei asiasta toisin säädetä.";b) lisätään 5 kohta seuraavasti:"5. Liitteessä tarkoitetaan ilmaisulla "quantum satis", että enimmäistasoa ei ole määritelty. Makeutusaineita on kuitenkin käytettävä hyvän valmistustavan mukaisesti enintään halutun tarkoituksen saavuttamiseksi tarvittava annos ja edellyttäen, että kuluttajaa ei johdeta harhaan."3) Lisätään artikla seuraavasti:"2 a artiklaRajoittamatta yhteisön muiden säännösten soveltamista makeutusaineen esiintyminen elintarvikkeissa on sallittua:- kun on kyse elintarvikkeista, joihin ei ole lisätty sokeria tai jotka ovat vähäkalorisia, vähäkaloriseen ruokavalioon tarkoitetuista koostetuista dieettielintarvikkeista ja pitkään säilyvistä muista kuin 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista koostetuista elintarvikkeista, sikäli kuin makeutusaine on sallittu jossakin koostetun elintarvikkeen ainesosassa, tai- jos kyseinen elintarvike on tarkoitettu käytettäväksi ainoastaan sellaisen koostetun elintarvikkeen valmistuksessa, joka on tämän direktiivin mukainen."4) Korvataan liitteessä ilmaisu "Vitamiinit ja dieettivalmisteet" ilmaisulla "vitamiini- ja kivennäisainepohjaiset ravintoainevalmisteet siirappina tai pureskeltavassa muodossa".5) Täydennetään liitteessä oleva taulukko tämän direktiivin liitteen tekstillä.2 artikla Jäsenvaltioiden on muutettava tarvittaessa lakejaan, asetuksiaan ja hallinnollisia määräyksiään siten, että:- niissä sallitaan tämän direktiivin mukaisten tuotteiden kauppa viimeistään 19 päivänä joulukuuta 1997,- niissä kielletään sellaisten tuotteiden kauppa, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, 19 päivästä kesäkuuta 1998 alkaen. Tuotteita, jotka on saatettu markkinoille tai varustettu merkinnöillä ennen tätä päivää ja jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, voidaan kuitenkin pitää kaupan, kunnes varastot loppuvat.Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1996Euroopan parlamentin puolestaK. HÄNSCHPuhemiesNeuvoston puolestaS. BARRETTPuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 40, 11.2.1989, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/34/EY (EYVL N:o L 237, 10.9.1994, s. 1).(2) EYVL N:o C 174, 17.6.1996, s. 1(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 12. maaliskuuta 1996 (EYVL N:o C 96, 1.4.1996, s. 24), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 25. kesäkuuta 1996 (EYVL N:o C 315, 24.10.1996, s. 12) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 23. lokakuuta 1996 (EYVL N:o C 347, 18.11.1996) sekä neuvoston päätös, tehty 9. joulukuuta 1996.(4) EYVL N:o L 237, 10.9.1994, s. 3(5) EYVL N:o L 167, 18.7.1995, s. 22LIITE Huomautus:1. Aineen E 952, syklaamihappo ja sen Na- ja Ca-suolat, käytettävät enimmäismäärät on ilmaistu vapaana happona.2. Aineen E 954, sakariini ja sen Na-, K- ja Ca-suolat, käytettävät enimmäismäärät on ilmaistu vapaana karbatsolina.>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31994L0004

Neuvoston direktiivi 94/4/EY, annettu 14 päivänä helmikuuta 1994, direktiivien 69/169/ETY ja 77/388/ETY muuttamisesta ja kolmansista maista tulevien matkustajien verovapautusten tason sekä yhteisömatkoilla tehtyjen verottomien ostoksien rajojen nostamisesta

Virallinen lehti nro L 060 , 03/03/1994 s. 0014 - 0015 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0151  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0151

NEUVOSTON DIREKTIIVI 94/4/EY,annettu 14 päivänä helmikuuta 1994,direktiivien 69/169/ETY ja 77/388/ETY muuttamisesta ja kolmansista maista tulevien matkustajien verovapautusten tason sekä yhteisömatkoilla tehtyjen verottomien ostoksien rajojen nostamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäkansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta 28 päivänä toukokuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/169/ETY() 1 artiklan 1 kohdassa säädetään kolmansista maista tulevien matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvien tavaroiden verovapautuksesta, kun on kyse muusta kuin kaupallisesta maahantuonnista,tämän verovapautuksen alaisten tavaroiden kokonaisarvo ei saa ylittää 45:tä ecua henkilöä kohden; direktiivin 69/169/ETY 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot voivat 15 vuotta nuorempien matkustajien osalta alentaa tämän vapautuksen 23 ecuun,on otettava huomioon kansainvälisten erityisjärjestöjen matkustajien eduksi suosittelemat, erityisesti tulliyhteistyöneuvoston aloitteesta tullimenettelyjen yksinkertaistamisesta ja yhdenmukaistamisesta tehdyn kansainvälisen sopimuksen liitteessä F.3 esitetyt toimenpiteet,nämä tavoitteet voidaan saavuttaa lisäämällä vapautuksia,on tarpeellista säätää Saksalle oikeus poikkeamiseen rajoitetuksi ajaksi ottaen huomioon ne taloudelliset vaikeudet, joita verovapautusten määrä on omiaan synnyttämään, erityisesti niiden matkustajien osalta, jotka tulevat Saksan alueelle sen muihin kuin jäsenvaltioihin tai EFTA-maihin yhdistävien maarajojen kautta taikka mainituista valtioista rannikkomerenkulkuväylien kautta,Manner-Espanjan ja Kanarian saarten, Ceutan ja Melillan välillä on erityisyhteydet, jaon tarpeellista varmistaa sinä aikana, jona verovapaa myynti yhteisön sisäisellä lennolla tai merimatkalla on jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY()   Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste   28 K artiklan mukaisesti sallittua, verovapaissa myymälöissä myytävien tavaroiden todellinen arvo,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 69/169/ETY seuraavasti:1) Korvataan 1 artiklan 1 kohdan ilmaisu "45 ecua" ilmaisulla "175 ecua".2) Korvataan 1 artiklan 2 kohdan ilmaisu "23 ecua" ilmaisulla "90 ecua".3) Korvataan 7 b artikla seuraavasti:"7 b artikla1. Poiketen siitä, mitä 1 artiklan 1 kohdassa säädetään, Espanjalle myönnetään oikeus soveltaa 31 päivään joulukuuta 2000 asti 600 ecun vapautusta Kanarian saarilta, Ceutasta ja Melillasta Espanjan alueelle direktiivin 77/388/ETY 3 artiklan 2 ja 3 kohdissa määritellyn mukaisesti tulevien matkustajien maahantuomiin tavaroihin.2. Poiketen siitä, mitä 1 artiklan 2 kohdassa säädetään, Espanjalla on oikeus alentaa alle 15-vuotiaiden matkustajien verovapautus 150 ecuun."2 artiklaKorvataan direktiivin 77/388/ETY 28 k artiklan 2 kohdan a alakohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:"a) joiden yhteisarvo ei henkilöä ja matkaa kohden ylitä 90:tä ecua.Poiketen siitä, mitä 28 m artiklassa säädetään, jäsenvaltiot määräävät yllä mainitun summan vasta-arvon kansallisina valuuttoina direktiivin 69/169/ETY 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti."3 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset 1 päivään huhtikuuta 1994 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on oltava viittaus tähän direktiiviin tai sellainen viittaus on oltava säännösten virallisen julkaisemisen yhteydessä. Jäsenvaltiot säätävät viittauksia koskevat yksityiskohtaiset säännöt.2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Saksan liittotasavallalla on oikeus saattaa voimaan tämän direktiivin noudattamisessa tarpeelliset säännökset 1 päivään tammikuuta 1998 mennessä sellaisille tavaroille, joita tuovat maahan matkustajat, jotka tulevat Saksan alueelle sen muihin kuin jäsenvaltioihin tai EFTA-maihin yhdistävien maarajojen kautta taikka mainituista maista rannikkomerenkulkuväylien kautta.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.4 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.5 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä helmikuuta 1994.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaY. PAPANTONIOU() EYVL N:o C 102, 14.4.1984, s. 10 ja EYVL N:o C 78, 26.3.1985, s. 9() EYVL N:o C 46, 18.2.1985, s. 75 ja lausunto, joka on annettu 20 päivänä tammikuuta 1994.() EYVL N:o C 248, 17.9.1984, s. 26() EYVL N:o L 133, 4.6.1969, s. 6. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/111/ETY (EYVL N:o L 384, 30.12.1992, s. 47).() EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/111/ETY (EYVL N:o L 384, 30.12.1992, s. 47).