Avis juridique important

|

31992L0083

Neuvoston direktiivi 92/83/ETY, annettu 19 päivänä lokakuuta 1992, alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta

Virallinen lehti nro L 316 , 31/10/1992 s. 0021 - 0027 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0100  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0100

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/83/ETY,annettu 19 päivänä lokakuuta 1992,alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisestaEUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettädirektiivissä 92/12/ETY() vahvistetaan valmisteveron alaisia tuotteita koskevan yleisen järjestelmän säännöt,direktiivissä 92/84/ETY() vahvistetaan jäsenvaltioissa alkoholiin ja alkoholijuomiin sovellettavat valmisteverojen vähimmäismäärät,sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi olisi vahvistettava yhteiset määritelmät kaikille näille tuotteille,näiden määritelmien olisi perustuttava tämän direktiivin antamisen ajankohtana voimassa olevan yhdistetyn nimikkeistön määritelmiin,oluen osalta olisi sallittava muitakin lopputuotteen valmisteveron laskentamenetelmiä,jäsenvaltioiden olisi tietyin rajoituksin annettava soveltaa oluen valmisteveroa useamman kuin yhden platoasteen tiheysalueeseen, jos oluen valmisteveron määrä ei missään tapauksessa ole yhteisön valmisteveron vähimmäismäärää pienempi,pienten riippumattomien panimoiden valmistaman oluen ja pienten tislaamojen valmistaman etyylialkoholin osalta tarvitaan yhteisiä ratkaisuja, jotka mahdollistavat jäsenvaltioille alennettujen valmisteverojen määrien soveltamisen näihin tuotteisiin,jäsenvaltioiden olisi annettava kantaa oluesta eri alkoholipitoisuuksiin perustuvia valmisteveroja, jos tästä ei aiheudu sisämarkkinoille ongelmia, joita ei voida hyväksyä,jäsenvaltioiden olisi annettava vapauttaa valmisteverosta yksityishenkilön valmistamat oluet, viinit ja muut käymistietä valmistetut juomat, joita ei ole valmistettu kaupallisiin tarkoituksiin,periaatteessa jäsenvaltioiden olisi sovellettava samansuuruista, lopputuotteen hehtolitraa kohti vahvistettavaa valmisteveron määrää kaikkiin kuohumattomiin viineihin ja muihin kuohumattomiin käymistietä valmistettuihin juomiin sekä samansuuruista, lopputuotteen hehtolitraa kohti vahvistettavaa valmisteveron määrää kaikkiin kuohuviineihin ja kuohuviin käymistietä valmistettuihin juomiin,jäsenvaltioiden olisi annettava soveltaa alennettuja valmisteverojen määriä kaikentyyppisiin viineihin ja muihin käymistietä valmistettuihin juomiin, jos tuotteiden todellinen alkoholipitoisuus on enintään 8,5 tilavuusprosenttia,jäsenvaltioiden, jotka 1 päivänä tammikuuta 1992 soveltavat tiettyihin viineihin suurempaa valmisteveron määrää, olisi annettava jatkaa sen soveltamista,periaatteessa jäsenvaltioiden olisi sovellettava samansuuruista lopputuotteen hehtolitraa kohti vahvistettavaa valmisteveron määrää kaikkiin välituotteisiin,jäsenvaltioiden olisi annettava soveltaa alennettua välituotteiden valmisteveron määrää tuotteisiin, joiden todellinen alkoholipitoisuus on enintään 15 tilavuusprosenttia, sekä luontaisesti makeisiin viineihin,periaatteessa jäsenvaltioiden olisi sovellettava samansuuruista puhtaan alkoholin hehtolitraa kohti vahvistettavaa valmisteveron määrää kaikkeen tässä direktiivissä määriteltyyn etyylialkoholiin,jäsenvaltioiden olisi annettava soveltaa alennettuja valmisteverojen määriä tai valmisteverovapautuksia tiettyihin alueellisiin ja perinteisiin tuotteisiin,alennetut valmisteverojen määrät, joita jäsenvaltioiden annetaan soveltaa, eivät saa aiheuttaa kilpailun vääristymistä sisämarkkinoilla,jäsenvaltioiden olisi annettava palauttaa kulutukseen sopimattomiksi tulleista alkoholijuomista maksettu valmistevero,yhteisön tasolla on säädettävä valmisteverovapautuksista, joita sovelletaan jäsenvaltioiden välillä kuljetettaviin tavaroihin,jäsenvaltioiden olisi kuitenkin annettava soveltaa valmisteverovapautuksia, jotka perustuvat tuotteiden käyttöön niiden alueella,on säädettävä järjestelmästä, joka koskee kunkin jäsenvaltion kokonaan denaturoitua alkoholia koskevien denaturointivaatimusten ilmoittamista sekä niiden tunnustamista muissa jäsenvaltioissa,jäsenvaltioilla olisi oltava käytettävissään keinot valmisteverovapautuksiin liittyvien veropetosten, veron kiertämisen tai muiden väärinkäytösten torjumiseksi,jäsenvaltioiden olisi annettava toteuttaa tässä direktiivissä säädetyt valmisteverovapautukset palautusteitse, jajäsenvaltioiden, jotka soveltavat "muihin kuohuviinin käymistietä valmistettuihin juomiin" suurempaa valmisteveron määrää kuin välituotteisiin, olisi annettava soveltaa tätä suurempaa valmisteveron määrää sellaisiin välituotteisiin, joilla on näiden "muiden kuohuvien käymistietä valmistettujen juomien" ominaisuudet,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I JAKSO OLUT Soveltamisala 1 artikla1. Jäsenvaltioiden on kannettava oluesta valmisteveroa tämän direktiivin mukaisesti.2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valmisteverojensa määrät direktiivin 92/84/ETY mukaisesti.2 artiklaTässä direktiivissä "oluella" tarkoitetaan kaikkia CN-koodiin 2203 kuuluvia tuotteita tai kaikkia tuotteita, jotka sisältävät oluen ja CN-koodiin 2206 kuuluvien alkoholittomien juomien sekoituksen, todellisen alkoholipitoisuuden ollessa kummassakin tapauksessa enemmän kuin 0,5 tilavuusprosenttia.Valmisteveron määrän vahvistaminen 3 artikla1. Jäsenvaltioiden oluelle vahvistaman valmisteveron on perustuttava joko lopputuotteen:- hehtolitrojen lukumäärään/platoaste tai- hehtolitrojen lukumäärään/todellinen alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina.2. Vahvistaessaan oluen valmisteveron määrää direktiivin 92/84/ETY mukaisesti jäsenvaltiot voivat jättää ottamatta huomioon platoasteen murto-osat tai todellisen alkoholipitoisuuden tilavuusprosentin murto-osat.Lisäksi jäsenvaltiot, joiden vahvistama valmisteveron määrä perustuu hehtolitrojen lukumäärään/platoaste, voivat jakaa oluen enintään neljä platoastetta käsittäviin luokkiin ja soveltaa samansuuruista valmisteveron määrää hehtolitraa kohti kaikkeen kuhunkin luokkaan kuuluvaan olueen. Näiden valmisteverojen määrien on aina oltava yhtä suuret tai suuremmat kuin direktiivin 92/84/ETY 6 artiklassa vahvistettu valmisteveron vähimmäismäärä, jäljempänä "vähimmäismäärä".4 artikla1. Jäsenvaltiot voivat soveltaa pienten riippumattomien panimoiden valmistamaan olueen alennettuja valmisteverojen määriä, jotka voidaan eriyttää kyseisten panimoiden vuosituotannon mukaan, seuraavin rajoituksin:- alennettuja valmisteverojen määriä ei saa soveltaa yrityksiin, jotka tuottavat enemmän kuin 200 000 hehtolitraa olutta vuodessa,- alennetut valmisteverojen määrät, jotka voivat olla valmisteveron vähimmäismäärää alhaisempia, eivät saa olla enempää kuin 50 prosenttia tavanomaista kansallista valmisteveron määrää alhaisempia.2. Alennettuja valmisteverojen määriä sovellettaessa "pienellä riippumattomalla panimolla" tarkoitetaan panimoa, joka on oikeudellisesti ja taloudellisesti riippumaton muista panimoista ja toimii tiloissa, jotka sijaitsevat fyysisesti erillään muiden panimoiden tiloista, eikä harjoita lisenssivalmistusta. Kahta tai useampaa pientä panimoa, jotka toimivat yhteistyössä ja joiden yhteenlaskettu vuosituotanto on enintään 200 000 hehtolitraa, voidaan kuitenkin kohdella verotuksessa yhtenä pienenä riippumattomana panimona.3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden mahdollisesti käyttöön ottamia alennettuja valmisteverojen määriä sovelletaan yhdenmukaisesti olueen, joka toimitetaan niiden alueelle muissa jäsenvaltioissa sijaitsevista pienistä riippumattomista panimoista. Niiden on huolehdittava erityisesti siitä, että mistään toisesta jäsenvaltiosta tulevasta yksittäisestä toimituksesta ei kanneta suurempaa valmisteveroa kuin täysin vastaavasta kotimaisesta toimituksesta.5 artikla1. Jäsenvaltiot voivat soveltaa vähimmäismäärää alhaisempia alennettuja valmisteveron määriä olueen, jonka todellinen alkoholipitoisuus on enintään 2,8 tilavuusprosenttia.2. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa tämän artiklan soveltamisen tuotteisiin, jotka sisältävät oluen ja CN-koodiin 2206 kuuluvien alkoholittomien juomien sekoituksen.6 artiklaJollei edellytyksistä, joita jäsenvaltiot asettavat valmisteverovapautuksen yksinkertaisen soveltamisen varmistamiseksi, muuta johdu, ne voivat vapauttaa valmisteverosta yksityishenkilön valmistaman ja valmistajan, tämän perheenjäsenten tai tämän vieraiden kuluttaman oluen, jos olutta ei myydä.II JAKSO VIINIT Soveltamisala 7 artikla1. Jäsenvaltioiden on kannettava viinistä valmisteveroa tämän direktiivin mukaisesti.2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valmisteverojensa määrät direktiivin 92/84/ETY mukaisesti.8 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetaan:1) "kuohumattomalla viinillä" kaikkia sellaisia CN-koodeihin 2204 ja 2205 kuuluvia tuotteita, 2 kohdassa määriteltyä kuohuviiniä lukuun ottamatta, joiden:- todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia mutta enintään 15 tilavuusprosenttia, jos lopputuotteessa oleva alkoholi on kokonaan käymisestä peräisin,- todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 15 tilavuusprosenttia mutta enintään 18 tilavuusprosenttia, jos se on saatu aikaan ilman väkevöintiä ja jos lopputuotteessa oleva alkoholi on kokonaan käymisestä peräisin;2) "kuohuviinillä" kaikkia CN-koodeihin 2204 10, 2204 21 10, 2204 29 10 ja 2205 kuuluvia tuotteita:- jotka on pakattu kiinnikkein tai sitein tuetulla "samppanjakorkilla" suljettuihin pulloihin tai joiden hiilidioksidin aikaansaama ylipaine liuoksessa on 3 baaria tai enemmän,- joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia mutta enintään 15 tilavuusprosenttia, jos lopputuotteessa oleva alkoholi on kokonaan käymisestä peräisin.Valmisteveron määrän vahvistaminen 9 artikla1. Jäsenvaltioiden viinille määräämä valmistevero on vahvistettava lopputuotteen hehtolitrojen lukumäärän perusteella.2. Jollei 3 ja 4 kohdassa toisin säädetä, jäsenvaltioiden on määrättävä samansuuruiset valmisteverot kaikille tuotteille, jotka ovat kuohumattoman viinin valmisteveron alaisia. Samoin niiden on määrättävä samansuuruiset valmisteverot kaikille kuohuviinin valmisteveron alaisille tuotteille. Ne voivat soveltaa samaa valmisteveron määrää kuohumattomaan viiniin ja kuohuviiniin.3. Jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettuja valmisteverojen määriä kaikentyyppisiin kuohumattomiin viineihin ja kuohuviineihin, joiden todellinen alkoholipitoisuus on enintään 8,5 tilavuusprosenttia.4. Jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1992 ovat soveltaneet suurempaa valmisteveron määrää 8 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa määriteltyihin kuohumattomiin viineihin, voivat jatkaa tämän määrän soveltamista. Tämä suurempi valmisteveron määrä ei saa olla suurempi kuin tavanomainen kansallinen välituotteiden valmisteveron määrä.10 artiklaJollei edellytyksistä, joita jäsenvaltiot asettavat tämän artiklan välittömän soveltamisen varmistamiseksi, muuta johdu, ne voivat vapauttaa valmisteverosta yksityishenkilön valmistaman ja valmistajan, tämän perheenjäsenten tai tämän vieraiden kuluttaman viinin, jos viiniä ei myydä.III JAKSO MUUT KÄYMISTIETÄ VALMISTETUT JUOMAT KUIN VIINI JA OLUT Soveltamisala 11 artikla1. Jäsenvaltioiden on kannettava muista käymistietä valmistetuista juomista kuin viinistä tai oluesta (muista käymistietä valmistetuista juomista) valmisteveroa tämän direktiivin mukaisesti.2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valmisteverojensa määrät direktiivin 92/84/ETY mukaisesti.12 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetaan, ilman että se vaikuttaa 17 artiklan määräysten soveltamiseen:1) "muilla kuohumattomilla" käymistietä valmistetuilla juomilla kaikkia muita kuin 8 artiklassa tarkoitettuja CN-koodeihin 2204 ja 2205 kuuluvia tuotteita sekä kaikkia CN-koodiin 2206 kuuluvia tuotteita, lukuun ottamatta 2 kohdassa määriteltyjä muita kuohuvia käymistietä valmistettuja juomia sekä kaikkia 2 artiklassa tarkoitettuja tuotteita, joiden:- todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia mutta enintään 10 tilavuusprosenttia,- todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 10 tilavuusprosenttia mutta enintään 15 tilavuusprosenttia, jos tuotteessa oleva alkoholi on kokonaan käymisestä peräisin;2) "muilla kuohuvilla käymistietä valmistetuilla juomilla" kaikkia muita kuin 8 artiklassa tarkoitettuja CN-koodeihin 2206 00 91 kuuluvia tuotteita ja CN-koodeihin 2204 10, 2204 21 10, 2204 29 10 ja 2205 kuuluvia tuotteita:- jotka on pakattu kiinnikkein tai sitein tuetulla "samppanjakorkilla" suljettuihin pulloihin tai joiden hiilidioksidin aikaansaama ylipaine liuoksessa on 3 baaria tai enemmän,- joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia mutta enintään 13 tilavuusprosenttia,- joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 13 tilavuusprosenttia mutta enintään 15 tilavuusprosenttia, jos tuotteessa oleva alkoholi on kokonaan käymisestä peräisin,sanotun kuitenkaan rajoittamatta 17 artiklan soveltamista.Valmisteveron määrän vahvistaminen 13 artikla1. Jäsenvaltioiden muille käymistietä valmistetuille juomille vahvistaman valmisteveron on perustuttava lopputuotteen hehtolitrojen lukumäärään.2. Jollei 3 kohdassa toisin säädetä, jäsenvaltioiden on määrättävä samansuuruiset valmisteverot kaikille tuotteille, jotka ovat muiden kuohumattomien käymistietä valmistettujen juomien valmisteveron alaisia. Samoin niiden on määrättävä samansuuruiset valmisteverot kaikille tuotteille, jotka ovat muiden kuohuvien käymistietä valmistettujen juomien valmisteveron alaisia. Ne voivat soveltaa samaa valmisteveron määrää muihin kuohuviin käymistietä valmistettuihin juomiin ja muihin kuohumattomiin käymistietä valmistettuihin juomiin.3. Jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettuja valmisteverojen määriä kaikentyyppisiin muihin kuohuviin käymistietä valmistettuihin juomiin ja muihin kuohumattomiin käymistietä valmistettuihin juomiin, joiden todellinen alkoholipitoisuus on enintään 8,5 tilavuusprosenttia.14 artiklaJollei edellytyksistä, joita jäsenvaltiot asettavat tämän artiklan yksinkertaisen soveltamisen varmistamiseksi, muuta johdu, ne voivat vapauttaa valmisteverosta yksityishenkilön valmistamat ja valmistajan, tämän perheenjäsenten tai tämän vieraiden kuluttamat muut kuohuvat käymistietä valmistetut ja kuohumattomat käymistietä valmistetut juomat, jos näitä tuotteita ei myydä.15 artiklaDirektiiviä 92/84/ETY ja direktiiviä 92/12/ETY sovellettaessa viiniä koskevia viittauksia on pidettävä samalla tavoin tässä jaksossa määriteltyihin muihin käymistietä valmistettuihin juomiin kohdistuvina.IV JAKSO VÄLITUOTTEET Soveltamisala 16 artikla1. Jäsenvaltioiden on kannettava välituotteista valmisteveroa tämän direktiivin mukaisesti.2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valmisteverojensa määrät direktiivin 92/84/ETY mukaisesti. Nämä valmisteverojen määrät eivät missään tapauksessa saa olla alhaisempia kuin ne, joita jäsenvaltiot soveltavat tämän direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa ja 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin.17 artikla1. Tätä direktiiviä sovellettaessa "välituotteilla" tarkoitetaan kaikkia CN-koodeihin 2204, 2205 ja 2206 kuuluvia tuotteita, joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia mutta enintään 22 tilavuusprosenttia ja joita 2, 8 ja 12 artikla eivät koske.2. Jäsenvaltiot voivat kohdella verotuksessa välituotteina kaikkia 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja kuohumattomia käymistietä valmistettuja juomia, joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 5,5 tilavuusprosenttia eikä ole kokonaan käymisestä peräisin, sekä kaikkia 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja kuohuvia käymistietä valmistettuja juomia, joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 8,5 tilavuusprosenttia eikä ole kokonaan käymisestä peräisin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 12 artiklan soveltamista.Valmisteveron määrän vahvistaminen 18 artikla1. Jäsenvaltioiden välituotteille määräämä valmistevero on vahvistettava lopputuotteen hehtolitrojen lukumäärän perusteella.2. Jollei 3, 4 ja 5 kohdassa toisin säädetä, jäsenvaltioiden on sovellettava samansuuruista valmisteveron määrää kaikkiin tuotteisiin, jotka ovat välituotteiden valmisteveron alaisia.3. Jäsenvaltio voi soveltaa yksittäistä alennettua valmisteveron määrää välituotteisiin, joiden todellinen alkoholipitoisuus on enintään 15 tilavuusprosenttia, seuraavin edellytyksin:- alennettu valmisteveron määrä ei saa olla enempää kuin 40 prosenttia tavanomaista kansallista valmisteveron määrää alhaisempi,- alennettu valmistevero ei saa olla alhaisempi kuin 8 artiklan 1 kohdassa ja 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden tavanomainen kansallinen valmisteveron määrä.4. Jäsenvaltiot voivat soveltaa yksittäistä alennettua valmisteveron määrää asetuksen (ETY) N:o 4252/88 13 artiklan 1 ja 2 kohdassa määriteltyihin välituotteisiin.Alennettu valmisteveron määrä:- saa olla valmisteveron vähimmäismäärää alhaisempi mutta ei enempää kuin 50 prosenttia tavanomaista kansallista valmisteveron määrää alhaisempi, tai- ei saa olla välituotteiden valmisteveron vähimmäismäärää alhaisempi.5. Kiinnikkein tai sitein tuetulla "samppanjakorkilla" suljettuihin pulloihin pakattuihin tai 3 baarin suuruisessa taikka suuremmassa hiilidioksidin liuoksessa aikaansaamassa ylipaineessa oleviin välituotteisiin jäsenvaltiot voivat soveltaa samaa valmisteveron määrää kuin 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin, jos tämä määrä on kansallista välituotteiden valmisteveron määrää suurempi.V JAKSO ETYYLIALKOHOLI Soveltamisala 19 artikla1. Jäsenvaltioiden on kannettava etyylialkoholista valmisteveroa tämän direktiivin mukaisesti.2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valmisteverojensa määrät direktiivin 92/84/ETY mukaisesti.20 artiklaTässä direktiivissä "etyylialkoholilla" tarkoitetaan:- kaikkia CN-koodeihin 2207 ja 2208 kuuluvia tuotteita, joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 1,2 tilavuusprosenttia, mukaan lukien tuotteet, jotka muodostavat osan muuhun yhdistetyn nimikkeistön ryhmään kuuluvasta tuotteesta,- CN-koodeihin 2204, 2205 ja 2206 kuuluvia tuotteita, joiden todellinen alkoholipitoisuus on suurempi kuin 22 tilavuusprosenttia,- tislattuja alkoholijuomia, jotka voivat sisältää näitä tuotteita liuenneina.Valmisteveron määrän vahvistaminen 21 artiklaEtyylialkoholin valmistevero on vahvistettava 20 °C:n lämpötilassa olevan puhtaan alkoholin hehtolitraa kohti ja laskettava puhtaan alkoholin hehtolitrojen lukumäärän perusteella. Jollei 22 artiklassa toisin säädetä, jäsenvaltioiden on sovellettava samaa valmisteveron määrää kaikkiin etyylialkoholin valmisteveron alaisiin tuotteisiin.22 artikla1. Jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettuja valmisteverojen määriä pienten tislaamojen valmistamaan etyylialkoholiin seuraavin rajoituksin:- alennettuja valmisteverojen määriä, jotka voivat olla valmisteveron vähimmäismäärää alhaisempia, ei saa soveltaa yrityksiin, jotka tuottavat enemmän kuin 10 hehtolitraa puhdasta alkoholia vuodessa. Jäsenvaltiot, jotka 1 päivänä tammikuuta 1992 ovat soveltaneet alennettuja valmisteverojen määriä 10 20 hehtolitraa puhdasta alkoholia vuodessa tuottaviin yrityksiin, voivat kuitenkin jatkaa niiden soveltamista,- alennetut valmisteveron määrät eivät saa olla enempää kuin 50 prosenttia tavanomaista kansallista valmisteveron määrää alhaisempia.2. Alennettuja valmisteverojen määriä sovellettaessa "pienellä tislaamolla" tarkoitetaan tislaamoa, joka on oikeudellisesti ja taloudellisesti riippumaton muista tislaamoista eikä harjoita lisenssivalmistusta.3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden mahdollisesti käyttöön ottamia alennettuja valmisteverojen määriä sovelletaan yhdenmukaisesti niiden alueelle toimitettavaan muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien pienten riippumattomien tislaamojen valmistamaan etyylialkoholiin.4. Jäsenvaltiot voivat säätää, että pienten tuottajien tuottama alkoholi on luovutettava vapaaseen liikkeeseen heti, kun se on valmistettu (jos nämä tuottajat eivät itse ole suorittaneet mitään yhteisön sisäistä liiketointa), asettamatta sitä verottoman varastoinnin menettelyyn, ja että sitä on verotettava vakiomääräisesti ja lopullisesti.5. Jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettuja valmisteverojen määriä CN-koodiin 2208 kuuluviin tuotteisiin, joiden todellinen alkoholipitoisuus on enintään 10 tilavuusprosenttia.23 artiklaSeuraavat jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettuja valmisteverojen määriä, jotka voivat olla valmisteveron vähimmäismäärää alhaisempia mutta eivät enempää kuin 50 prosenttia tavanomaista kansallista etyylialkoholin valmisteveron määrää alhaisempia, seuraaviin tuotteisiin:1) Ranskan tasavalta asetuksen (ETY) N:o 1576/89 1 artiklan 4 kohdan a alakohdassa määriteltyyn rommiin, joka on valmistettu tämän asetuksen 1 artiklan 3 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetulla valmistuspaikalla korjatusta ruokosokerista ja jonka muiden haihtuvien aineiden kuin etyyli- ja metyylialkoholien pitoisuus on vähintään 225 grammaa hehtolitrassa puhdasta alkoholia ja jonka todellinen alkoholipitoisuus on vähintään 40 tilavuusprosenttia;2) Helleenien tasavalta asetuksessa (ETY) N:o 1576/89 määriteltyyn aniksella maustettuun tislattuun alkoholijuomaan, joka on väritöntä ja jonka sokeripitoisuus on enintään 50 grammaa litrassa ja jossa perinteisillä enintään 1 000 litran vetoisilla kuparisilla panostislauslaitteistoilla tislaamalla maustetun alkoholin osuuden on oltava vähintään 20 prosenttia lopputuotteen todellisesta alkoholipitoisuudesta.VI JAKSO ERINÄISET SÄÄNNÖKSET 24 artikla1. Jäsenvaltiot voivat olla vaatimatta, että tässä direktiivissä tarkoitettuja tuotteita valmistetaan verottomassa varastossa väliaikaisesti valmisteverottomista alkoholipohjaisista aineksista, jos ainesten valmistevero on jo maksettu ja alkoholipohjaisten ainesten valmisteveron kokonaismäärä on vähintään niiden sekoittamisesta syntyvän tuotteen valmisteveron suuruinen.2. Espanjan kuningaskunta voi olla pitämättä välituotteiden valmistuksena sellaisten Moriles-Montillan, Tarragonan, Prioraton ja Terra Altan alueilla valmistettujen viinien valmistusta, joihin on lisätty alkoholia siten, että niiden alkoholipitoisuus ei nouse enempää kuin yhden prosentin.25 artiklaJäsenvaltiot voivat palauttaa alkoholijuomista maksetun valmisteveron, jos nämä tuotteet on poistettu markkinoilta niiden tultua tilansa tai ikänsä vuoksi nautittaviksi kelpaamattomiksi.26 artiklaTässä direktiivissä esitetyt viittaukset yhdistetyn nimikkeistön koodeihin kohdistuvat siihen yhdistetyn nimikkeistön toisintoon, joka on voimassa tämän direktiivin antamisen ajankohtana.VII JAKSO VALMISTEVEROVAPAUTUKSET 27 artikla1. Jäsenvaltioiden on vapautettava tässä direktiivissä tarkoitetut tuotteet yhdenmukaistetusta valmisteverosta edellytyksin, jotka niiden on vahvistettava näiden valmisteverovapautuksien oikean ja välittömän soveltamisen varmistamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen tai muiden väärinkäytösten torjumiseksi, kun nämä tuotteet on:a) tarkoitettu myytäviksi alkoholina, joka on kokonaan denaturoitu jonkin jäsenvaltion määräysten mukaisesti, jolloin näistä määräyksistä on asianmukaisesti ilmoitettu ja ne on sallittu 3 ja 4 kohdan mukaisesti. Tähän valmisteverovapautukseen on sovellettava direktiivin 92/12/ETY kokonaan denaturoidun alkoholin kaupallista liikkuvuutta koskevia säännöksiä;b) sekä denaturoitu jonkin jäsenvaltion määräysten mukaisesti että tarkoitettu käytettäviksi muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen tuotteiden valmistukseen;c) tarkoitettu käytettäviksi CN-koodiin 2209 kuuluvan etikan valmistukseen;d) tarkoitettu käytettäviksi direktiivissä 65/65/ETY määriteltyjen lääkkeiden valmistukseen;e) tarkoitettu käytettäviksi elintarvikkeiden ja enintään 1,2 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävien alkoholittomien juomien valmistukseen tarkoitettujen aromien valmistukseen;f) tarkoitettu käytettäviksi sellaisinaan tai puolivalmisteiden ainesosina täytettyjen tai muiden elintarvikkeiden valmistukseen, jos alkoholipitoisuus on kulloinkin enintään 8,5 litraa puhdasta alkoholia 100 kilogrammassa suklaan valmistukseen tarkoitettua tuotetta ja enintään 5 litraa puhdasta alkoholia 100 kilogrammassa muiden tuotteiden valmistukseen tarkoitettua tuotetta.2. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa tässä direktiivissä tarkoitetut tuotteet yhdenmukaistetusta valmisteverosta edellytyksin, jotka niiden on vahvistettava näiden valmisteverovapautuksien oikean ja välittömän soveltamisen varmistamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen ja muiden väärinkäytösten torjumiseksi käytettäessä näitä tuotteita:a) näytteinä analyyseissa tai välttämättömissä tuotantokokeissa tai tieteellisiin tarkoituksiin;b) tieteellisessä tutkimuksessa;c) lääkintätarkoituksiin sairaaloissa ja apteekeissa;d) valmistuksessa, jos lopputuote ei sisällä alkoholia;e) sellaisen aineksen valmistuksessa, joka ei ole tämän direktiivin mukaan valmisteveron alainen.3. Kunkin jäsenvaltion on 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä ja kolme kuukautta ennen suunnittelemaansa kansallisen lainsäädäntönsä myöhempää muuttamista toimitettava komissiolle samanaikaisesti kaikkien asiaankuuluvien tietojen kanssa luettelo niistä denaturointiaineista, joita jäsenvaltio aikoo käyttää 1 kohdan a alakohdassa mainittuihin tarkoituksiin. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille kuukauden kuluessa näiden tietojen saamisesta.4. Jollei komissio tai yksikään jäsenvaltio kahden kuukauden kuluessa siitä ajankohdasta, jolloin muille jäsenvaltioille on ilmoitettu asiasta, ole pyytänyt neuvostoa tutkimaan asiaa, neuvoston on katsottava sallineen ilmoitetut denaturointimenettelyt. Jos kyseisen määräajan kuluessa asiasta on tehty väite, asiassa tehdään päätös direktiivin 92/12/ETY 24 artiklassa määriteltyä menettelyä noudattaen.5. Jos jäsenvaltio arvioi, että tuotteen vapauttaminen valmisteverosta 1 kohdan a tai b alakohdan nojalla johtaa veropetokseen, veron kiertämiseen tai muuhun väärinkäytökseen, se voi evätä vapautuksen tai peruuttaa jo myönnetyn vapautuksen. Jäsenvaltion on välittömästi ilmoitettava asiasta komissiolle. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille kuukauden kuluessa ilmoituksen saamisesta. Lopullinen päätös tehdään direktiivin 92/12/ETY 24 artiklassa määriteltyä menettelyä noudattaen. Jäsenvaltioiden ei tarvitse antaa tälle päätökselle taannehtivaa vaikutusta.6. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa edellä mainitut valmisteverovapautukset palauttamalla jo maksetun valmisteveron.28 artiklaYhdistynyt kuningaskunta voi jatkaa 1 päivänä tammikuuta 1992 voimassa olleiden valmisteverovapautuksien soveltamista seuraaviin tuotteisiin:- tiivistetty mallasjuoma, jonka vierteen tiheys ennen käymistä on ollut vähintään 1 200 (47 platoastetta) alkuperäisestä tiheydestä,- aromaattinen bitter, jonka todellinen alkoholipitoisuus on 44,2 49,2 tilavuusprosenttia ja joka sisältää 1,5 6 painoprosenttia gentiania, mausteita ja muita aromaattisia ainesosia sekä 4 10 painoprosenttia sokeria ja joka luovutetaan enintään 0,2 litraa tuotetta sisältävissä astioissa.VIII JAKSO LOPPUSÄÄNNÖKSET 29 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.30 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 19 päivänä lokakuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. COPE() EYVL N:o C 322, 21.12.1990, s. 11() EYVL N:o C 67, 16.3.1992, s. 165() EYVL N:o C 96, 18.3.1991, s. 25() EYVL N:o L 76, 23.3.1992, s. 1() EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 29YHDISTYNEEN KUNINGASKUNNAN JA ESPANJAN KUNINGASKUNNAN SOPIMUS SEKÄ SIIHEN LIITTYVÄT JULISTUKSET alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 18 artiklasta i) Neuvosto ja komissio toteavat, että Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanjan kuningaskunta ovat 19 päivänä lokakuuta 1992 tehneet seuraavan tähän direktiiviin liittyvän sopimuksen Yhdistyneessä kuningaskunnassa "British Sherryn" ja alkuperänimityksellä "Jerez-Xérès-Sherry" varustettuihin väkeviin viineihin sovellettavista valmisteverojen määristä."1. Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanjan kuningaskunta sopivat tällä sopimuksella, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovellettavien sellaisten (alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetussa neuvoston direktiivissä 92/83/ETY määriteltyjen) välituotteiden, joiden alkoholipitoisuus tilavuusprosentteina (at) on enintään 15 prosenttia, valmisteverojen määrien ja sellaisten välituotteiden, joiden at on suurempi kuin 15 prosenttia mutta enintään 22 prosenttia, valmisteverojen määrien välinen poikkeama, jonka arvo prosentteina saadaan jakamalla näiden valmisteverojen määrien välinen erotus suuremmalla valmisteveron määrällä, on enintään seuraava:- 1 päivästä tammikuuta 1993 31 päivään joulukuuta 1993: 40 prosenttia- 1 päivästä tammikuuta 1994 31 päivään joulukuuta 1994: 35 prosenttia- 1 päivästä tammikuuta 1995 31 päivään joulukuuta 1995: 30 prosenttia- 1 päivästä tammikuuta 1996 31 päivään joulukuuta 1996: 25 prosenttia.Ottaen huomioon, että Espanjan kuningaskunta pitää asiaa ensiarvoisen tärkeänä, Yhdistynyt kuningaskunta julistaa pyrkivänsä vakaasti pitämään poikkeaman 31 päivän joulukuuta 1996 jälkeen enintään 25 prosentin suuruisena.2. Espanjan kuningaskunta sitoutuu luopumaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan 4 päivänä syyskuuta 1992 aloittamastaan, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen numerolla 410914 rekisteröimästä oikeuskäsittelystä; se sitoutuu myös olemaan aloittamatta muita oikeuskäsittelyjä, jotka koskisivat 1 artiklassa tarkoitettuja valmisteverojen välisiä poikkeamia tai alkuperänimityksen "British Sherry" käyttöä Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1 päivään tammikuuta 1996."ii) Neuvosto ja komissio julistavat, että vuoden 1995 aikana neuvosto antaa komission ehdotuksesta ja ETY:n perustamissopimuksen 43 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti säännökset, jotka tarvitaan Espanjan kuningaskunnan liittymistä Euroopan yhteisöihin koskevan asiakirjan 129 artiklassa määrätyn poikkeusjärjestelyn lakkauttamiseksi 1 päivään tammikuuta 1996 mennessä.Yhdistynyt kuningaskunta sitoutuu antamaan säädökset, jotka tarvitaan alkuperänimityksen "British Sherry" käyttöä koskevan valtuutuksen lakkauttamiseksi sen kansallisilla markkinoilla 1 päivästä tammikuuta 1996.Lisäksi komissio julistaa, että alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen määrien lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 8 artiklassa säädettyjen säännöllisten kertomusten yhteydessä se kiinnittää erityistä huomiota näiden tuotteiden valmisteverojen määriin ottaakseen huomioon erityisesti kyseisten juomien eri luokkien välisen kilpailun ongelman.iii) Neuvosto ja komissio sopivat, että tämä sopimus julistuksineen julkaistaan samanaikaisesti direktiivin kanssa Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.


Avis juridique important

|

31980L1095

Neuvoston direktiivi 80/1095/ETY, annettu 11 päivänä marraskuuta 1980, yhteisön alueen klassisesta sikarutosta vapaaksi tekemistä ja vapaana säilyttämistä koskevista edellytyksistä

Virallinen lehti nro L 325 , 01/12/1980 s. 0001 - 0004 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 12 s. 0200  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 31 s. 0226  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 12 s. 0200  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 19 s. 0228  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 19 s. 0228

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 11 päivänä marraskuuta 1980,yhteisön alueen klassisesta sikarutosta vapaaksi tekemistä ja vapaana säilyttämistä koskevista edellytyksistä (80/1095/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäyksi yhteisön tehtävistä eläinlääkinnän alalla on parantaa karjan terveydentilaa ja varmistaa siten karjankasvatuksen kannattavuus,tämän parannuksen on saatettava koko yhteisön karjan terveydentila parhaalle mahdolliselle tasolle ja säilytettävä se tällä tasolla,nopeutetusta hävittämisestä laaditun suunnitelman mukaisten toimien on oltava asteittaisia ja perustuttava jäsenvaltioissa tai niiden tietyissä osissa vallitseviin tilanteisiin; tätä kansallista suunnitelmaa voidaan tietyin edellytyksin soveltaa alueellisesti,taudin odottamatta uusiutuessa jäsenvaltiossa tai sen osassa, josta tauti on jo hävitetty, olisi toteutettava tarvittavat toimenpiteet taudin hävittämiseksi viipymättä, jotta alueen aikaisempi terveysluokitus voitaisiin palauttaa mahdollisimman pian, tällaisten toimien on lisäksi edistettävä niiden jäljellä olevien yhteisön sisäistä elävien eläinten kauppaa koskevien esteiden poistamista, jotka aiheutuvat jäsenvaltioiden eläinten terveystilanteen eroista,klassisesta sikarutosta vapaiden jäsenvaltioiden alueiden tai alueiden osien aikaansaaminen ja niiden sellaisina säilyttäminen edistää elävien sikojen vapaata liikkuvuutta näiden alueiden tai niiden osien välillä, jatätä varten olisi säädettävä menettelystä kiinteän yhteistyön aikaansaamiseksi jäsenvaltioiden ja komission välille,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tässä direktiivissä määritellään ne toimenpiteet, joita jäsenvaltioiden on sovellettava sikaruton hävittämiseksi alueeltaan, jotta ne saisivat virallisesti sikarutosta vapaan aseman ja säilyttäisivät sen.2 artikla Tässä direktiivissä sovelletaan määritelmiä, jotka annetaan yhteisön toimenpiteistä klassisen sikaruton torjumiseksi 22 päivänä tammikuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/217/ETY() 2 artiklassa sekä eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin 64/432/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 80/219/ETY(), 2 artiklassa.Lisäksi tässä direktiivissä tarkoitetaan:1. "virallisesti sikarutosta vapaalla tilalla" tilaa, jolla P ei ole todettu sikaruttoa vähintään viimeisten 12 kuukauden aikana, P ei ole sikaruttoa vastaan rokotettuja sikoja, P sikaruttoa vastaan rokottaminen ei ole ollut sallittua vähintään viimeisten 12 kuukauden aikana,minkä lisäksi vaaditaan, että 2 kilometrin säteellä tilasta ei ole todettu sikaruttoa vähintään viimeisten 12 kuukauden aikana;2. "virallisesti sikarutosta vapaalla jäsenvaltiolla" jäsenvaltiota, jossa P ei ole todettu sikaruttoa vähintään viimeisten 12 kuukauden aikana, P sikaruttoa vastaan rokottaminen ei ole ollut sallittua vähintään viimeisten 12 kuukauden aikana,ja jossa olevilla tiloilla ei ole sikaruttoa vastaan rokotettuja sikoja ja joka on vahvistettu tällaiseksi 3 artiklan 2 kohdan tai 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti;3. "virallisesti sikarutosta vapaalla alueella" aluetta, jolla P ei ole todettu sikaruttoa vähintään viimeisten 12 kuukauden aikana, P sikaruttoa vastaan rokottaminen ei ole ollut sallittua vähintään viimeisten 12 kuukauden aikana,ja jolla olevilla tiloilla ei ole sikaruttoa vastaan rokotettuja sikoja ja joka on vahvistettu tällaiseksi 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti;4. "sikarutosta vapaalla jäsenvaltiolla tai alueella" jäsenvaltiota tai aluetta, jossa ei ole todettu sikaruttoa vähintään viimeisten 12 kuukauden aikana.3 artikla 1. Jokaisen jäsenvaltion, joka ei ole virallisesti sikarutosta vapaa, on laadittava suunnitelma mainitun taudin nopeutetuksi hävittämiseksi.2. Jäsenvaltioiden asema vahvistetaan 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tämän direktiivin tiedoksi antamisesta, jotta voitaisiin määrittää ne jäsenvaltiot, joiden on laadittava 1 kohdan mukainen suunnitelma.3. Tämän suunnitelman, joka on toteutettava viiden vuoden kuluessa, on täytettävä tämän direktiivin 4 artiklassa säädetyt vaatimukset, ja se on hyväksyttävä yhteisön rahoitustoimista klassisen sikaruton hävittämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1980 tehdyn neuvoston päätöksen 80/1096/ETY() 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti.4 artikla 1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettu suunnitelma on laadittava siten, että kyseisen jäsenvaltion alue on virallisesti sikarutosta vapaa viimeistään viiden vuoden kuluttua.2. Tässä suunnitelmassa on mainittava: P tapauksen mukaan:  P jalostussikojen rokotuskiellon ajankohta,  P lihotussikojen rokotuskiellon ajankohta tai suunnitelman kahden ensimmäisen toteuttamisvuoden aikana lihotussikojen rokotusrajoituksen ajankohta,  P sikaruton joukkotutkimusten aloittamisajankohta, jos se osoittautuu tarpeelliseksi, P kyseisen jäsenvaltion ehdottamat toimenpiteet, keinot ja aikataulu 1 kohdassa vahvistetun tavoitteen saavuttamiseksi.3. Tätä suunnitelmaa voidaan soveltaa alueellisesti, jos jäsenvaltio voi taata kyseisten alueiden aseman suojan ja säilymisen.Tällöin 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on annettava jokaisesta tässä suunnitelmassa määritellystä alueesta.4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle:a)sikarutosta aiheutuvat vuosikustannukset ja niiden erittely viimeisten kolmen vuoden ajalta;b)arviot viiden vuoden pituisen suunnitelman toteuttamisen vuosikustannuksista.5 artikla Komissio tekee säännöllisiä tarkastuksia paikalla varmistaakseen eläinlääkinnälliseltä kannalta suunnitelmien soveltamisen.Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet näiden tarkastusten helpottamiseksi ja erityisesti sen takaamiseksi, että asiantuntijoille annetaan pyynnöstä kaikki suunnitelmien toteuttamisen arvioinnissa tarvittavat tiedot ja asiakirjat.Tämän artiklan soveltamista koskevat yleiset säännökset, erityisesti ensimmäisessä kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tiheydestä ja yksityiskohtaisista säännöistä niiden toteuttamisesta sekä soveltamista koskevista säännöksistä eläinlääkintäasiantuntijoiden nimeämisestä ja menettelystä, jota heidän on noudatettava kertomusta laatiessaan, annetaan 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi 3 artiklassa tarkoitetut suunnitelmat päätöksen 80/1096/ETY 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti.2. Nämä suunnitelmat hyväksytään mainitun päätöksen 5 artiklan 3 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen.3. Jäsenvaltiot voivat 2 kohdan mukaisesti hyväksytyn suunnitelman toteuttamisen aikana, sikaruton kehittyessä huolestuttavalla tavalla niiden alueilla ja tilannearvion laadittuaan, toteuttaa aiheellisina pitämänsä varotoimet; näihin toimiin voi kuulua jopa järjestelmällisen ehkäisevän rokottamisen aloittaminen uudelleen.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle.4. Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti hyväksyttyjä suunnitelmia voidaan muuttaa tai täydentää samaa menettelyä noudattaen, jotta otettaisiin huomioon sikaruttotilanteen kehitys kyseisessä jäsenvaltiossa tai kyseisellä alueella ja erityisesti 3 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden mahdollinen soveltaminen.7 artikla 1. Jäljempänä 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen jokainen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu jäsenvaltio vahvistetaan virallisesti sikarutosta vapaaksi, kun jäsenvaltiossa ei ole vähintään 12 kuukauteen:a)havaittu sikaruttoa;b)rokotettu sikaruttoa vastaan.2. Jäljempänä 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen sellainen jäsenvaltion alueen osa, johon sovelletaan 4 artiklan 3 kohdan säännöksiä, voidaan vahvistaa virallisesti sikarutosta vapaaksi aikaisintaan kolme kuukautta sen jälkeen, kun se on täyttänyt tämän artiklan 1 kohdan edellytykset, jos tämä jäsenvaltio voi antaa riittävät takuut siitä, että sen alueen osan asema säilytetään, erityisesti osoittamalla toteuttaneensa sellaisia toimenpiteitä, joilla:i)joko kielletään sikojen tuominen alueen kyseiseen osaan tiloilta, jotka eivät ole virallisesti sikarutosta vapaita; taiii)kielletään rokotettujen sikojen vieminen pois tiloilta, jotka sijaitsevat alueen sellaisessa osassa, joka ei ole virallisesti sikarutosta vapaa tai joka ei ole sikarutosta vapaa, ellei kyseessä ole välitön teurastus tai eläinten vieminen toiselle saman aseman omaavalle tilalle.8 artikla 1. Jäsenvaltio, joka on menettänyt virallisesti sikarutosta vapaan aseman päätöksen 80/1096/ETY 2 artiklan 1 kohdassa määrättynä aikana, voi vedota 3 artiklan 1 kohtaan, jos se toteuttaa suunnitelman mainitun ajan kuluessa.2. Jos virallisesti sikarutosta vapaassa jäsenvaltiossa kuitenkin esiintyy yksi tai useampia tautitapauksia, jotka liittyvät toisiinsa eläinkulkutautiopillisesti ja sijaitsevat maantieteellisesti rajatulla alueella, tämän jäsenvaltion asemaa ei peruuteta 15 päivään, jos tämä jäsenvaltio voi eristää mainitun maantieteellisen alueen.Näiden 15 päivän aikana voidaan kuitenkin 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen päättää tämän aseman peruuttamisesta, tai jos jäsenvaltion toimenpiteitä pidetään tyydyttävinä, aseman säilyttämisestä enintään kolmen kuukauden ajan.3. Edellä olevaa 2 kohtaa voidaan soveltaa vastaavalla tavalla virallisesti sikarutosta vapaaseen alueeseen.9 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa päätöksellä 68/361/ETY() perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.2. Jäsenvaltioiden äänet painotetaan komiteassa perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 41 äänen enemmistöllä.4. Komissio vahvistaa toimenpiteet ja soveltaa niitä välittömästi, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio vahvistaa ehdotetut toimenpiteet ja soveltaa niitä välittömästi, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.10 artikla Edellä olevaa 9 artiklaa sovelletaan 21 päivään kesäkuuta 1981.11 artikla Kuultuaan jäsenvaltioita komiteassa komissio antaa ennen 1 päivää heinäkuuta 1983 neuvostolle tämän direktiivin soveltamisesta jäsenvaltioissa ja yhteisössä vallitsevasta sikaruttotilanteesta kertomuksen, johon on mahdollisesti liitetty asiaa koskevat ehdotukset.12 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava päätöksen 80/1096/ETY 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksyttyjen kansallisten nopeutettua hävittämistä koskevien suunnitelmien toteuttamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan komission hyväksymispäätöksessään määräämänä ajankohtana ja vuoden 1981 aikana hyväksyttyjen suunnitelmien osalta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1981.2. Päätöksen 80/1096/ETY 2 artiklan 1 kohdassa määrätty viiden vuoden toteuttamiskausi alkaa kaikissa jäsenvaltioissa komission 1 kohdan mukaisesti määräämästä ajankohdasta; yhteisön rahoitus rajoittuu kuitenkin ennen 1 päivää tammikuuta 1987 tehtyihin teurastuksiin.3. Jos suunnitelman toteuttaminen määrättynä ajankohtana on joissakin jäsenvaltioissa huomattavan vaikeaa, neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta lykätä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja ajankohtia näiden valtioiden osalta enintään yhdellä vuodella.13 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 11 päivänä marraskuuta 1980.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaC. NEY() EYVL N:o C 187, 25.7.1979, s. 2() EYVL N:o C 72, 24.3.1980, s. 6() EYVL N:o C 300, 18.11.1980, s. 17() EYVL N:o L 47, 21.2.1980, s. 11() EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 1977/64() EYVL N:o L 47, 21.2.1980, s. 25() EYVL N:o L 325, 1.12.1980, s. 5() EYVL N:o L 255, 18.10.1968, s. 23


Avis juridique important

|

32000L0042

Komission direktiivi 2000/42/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 2000, viljojen torjunta-ainejäämistä annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY, eläinkunnasta peräisin olevissa elintarvikkeissa ja niiden pinnassa olevien torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta annetun neuvoston direktiivin 86/363/ETY ja torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY liitteiden muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 158 , 30/06/2000 s. 0051 - 0075

Komission direktiivi 2000/42/EY,annettu 22 päivänä kesäkuuta 2000,viljojen torjunta-ainejäämistä annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY, eläinkunnasta peräisin olevissa elintarvikkeissa ja niiden pinnassa olevien torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta annetun neuvoston direktiivin 86/363/ETY ja torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY liitteiden muuttamisesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä 24 päivänä heinäkuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2000/24/EY(2), ja erityisesti sen 10 artiklan,ottaa huomioon eläinkunnasta peräisin olevissa elintarvikkeissa ja niiden pinnassa olevien torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/363/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/24/EY, ja erityisesti sen 10 artiklan,ottaa huomioon torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/24/EY, ja erityisesti sen 7 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Neuvoston direktiivien 86/362/ETY, 86/363/ETY ja 90/642/ETY liitteissä mainittujen jäämien enimmäismäärien vahvistamisesta benalaksyylin, benfurakarbin, karbofuraanin, karbosulfaanin, syflutriinin, etefonin, fenarimolin, furatiokarbin, lambda-syhalotriinin, metalaksyylin ja propikonatsolin osalta annetuissa direktiiveissä 94/29/EY(5) ja 94/30/EY(6) säädetään, että monien tuotteiden torjunta-aineiden enimmäismääräksi vahvistetaan ilman eri toimenpiteitä analyysiherkkyyden alaraja, ellei muuta enimmäismäärää ole vahvistettu viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1999. Komission direktiivillä 97/71/EY(7) täksi päivämääräksi muutettiin "viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2000".(2) Neuvoston direktiivien 86/362/ETY, 86/363/ETY ja 90/642/ETY liitteissä mainittujen jäämien enimmäismäärien vahvistamisesta aldikarbin, amitratsin, metidationin, metomyylin, tiodikarbin, pirimifosi-metyylin ja tiabendatsolin osalta annetuissa neuvoston direktiiveissä 95/38/EY(8) ja 95/39/EY(9) säädetään, että monien tuotteiden torjunta-aineiden enimmäismääräksi vahvistetaan ilman eri toimenpiteitä analyysiherkkyyden alaraja, ellei muuta enimmäismäärää ole vahvistettu viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2000.(3) Neuvoston direktiivien 86/362/ETY, 86/363/ETY ja 90/642/ETY liitteissä mainittujen jäämien enimmäismäärien vahvistamisesta klormekvatin, diatsinonin, dikofolin, disulfotonin, endosulfaanin, fenbutatinaoksidin, mekarbaamin, foraatin, propoksuurin, propytsamidin, triatsofossin ja triforiinin osalta annetuissa neuvoston direktiiveissä 96/32/EY(10) ja 96/33/EY(11) säädetään, että monien tuotteiden torjunta-aineiden enimmäismääräksi vahvistetaan ilman eri toimenpiteitä analyysiherkkyyden alaraja, ellei muuta enimmäismäärää ole vahvistettu viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2000. Komission direktiivillä 97/71/EY täksi päivämääräksi muutettiin "viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2000".(4) Direktiivien 86/362/ETY, 86/363/ETY ja 90/642/ETY liitteissä mainittujen jäämien enimmäismäärien vahvistamisesta benomyylin, karbendatsiimin, tiofanaattimetyylin, klorotaloniilin, fenvaleraatin (sekä ainesosien muiden sekoitusten), asefaatin ja kvinalfossin osalta annetussa komission direktiivissä 98/82/EY(12) säädetään, että monien tuotteiden torjunta-aineiden enimmäismääräksi vahvistetaan ilman eri toimenpiteitä analyysiherkkyyden alaraja, ellei muuta enimmäismäärää ole vahvistettu viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2000.(5) Edellä mainitut kohdat direktiivien liitteissä jätettiin avoimiksi tai vahvistettiin väliaikaisesti, koska säädösten antamishetkellä ei ollut käytettävissä riittäviä tietoja jäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi yhteisön tasolla. Mainitun määräajan vahvistamisella pyrittiin siihen, että asianomaisilla tahoilla olisi riittävästi aikaa tarvittavien tietojen hankkimiseen, jotta jäämien enimmäismäärät voitaisiin yhteisön tasolla vahvistaa analyysiherkkyyden alarajaa korkeammiksi, silloin kun se on tarkoituksenmukaista ja perusteltua. Määräaika ilmoitettiin asianomaisille. Monista avoimista kohdista on toimitettu lisätietoja, joten jäämien enimmäismäärä voidaan vahvistaa. Jos lisätietoja ei ole toimitettu, on tarkoituksenmukaista vahvistaa jäämien enimmäismääräksi analyysiherkkyyden alaraja.(6) Yhteisön kauppakumppaneilta saatiin pyyntöjä, joiden tueksi esitettiin lisätietoja ja jotka koskivat korkeampien jäämien enimmäismäärien vahvistamista joillekin torjunta-aineille, joiden jäämien enimmäismääriä koskevat kohdat oli jo vahvistettu perusdirektiivien liitteissä.(7) Käytettävissä olevat tiedot on tutkittu. Monien kohtien osalta tiedot riittävät jäämämäärien vahvistamiseen analyysiherkkyyden alarajaa korkeammaksi, mikä on myös tarkoituksenmukaista. Joidenkin kohtien osalta käytettävissä olevat tiedot ovat riittämättömiä, ja on tarkoituksenmukaista vahvistaa jäämien enimmäismääräksi analyysiherkkyyden alaraja. Muiden kohtien osalta tiedot ovat riittävät mutta osoittavat, että jäämien enimmäismäärien vahvistaminen analyysiherkkyyden alarajaa korkeammaksi saattaisi aiheuttaa kuluttajien liian suuren akuutin tai jatkuvan altistumisen jäämille. Tällaisissa tapauksissa on tarkoituksenmukaista vahvistaa jäämien enimmäismääräksi analyysiherkkyyden alaraja.(8) Fenvaleraattia tehoaineena sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta 7 päivänä huhtikuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 98/270/EY(13) mukaisesti jäsenvaltioiden oli peruutettava fenvaleraatin käyttöä kasvinsuojeluaineena koskevat luvat viimeistään 7 päivänä huhtikuuta 1999. Esfenvaleraatin käyttö on edelleen sallittua. Koska direktiivien 86/362/ETY, 86/363/ETY ja 90/642/ETY liitteiden sisältämässä jäämää koskevassa nykyisessä kuvauksessa "fenvaleraatti sekä ainesosien muut sekoitukset" ei tehdä eroa fenvaleraatin käytöstä ja esfenvaleraatin käytöstä aiheutuvien jäämien välillä, on tarkoituksenmukaista muuttaa jäämän määritelmä ja enimmäismäärä siten, että ne vastaavat esfenvaleraatin käytön sallimista edelleen ja fenvaleraatin käytön kieltämistä.(9) Kuluttajien elinikäistä altistumista näille torjunta-aineille sellaisten elintarvikkeiden välityksellä, jotka voivat sisältää näiden torjunta-aineiden jäämiä, on arvioitu ja mitattu Euroopan yhteisössä käytettävien menettelyiden ja perusteiden mukaisesti ottaen huomioon Maailman terveysjärjestön julkaisemat ohjeet(14). Laskelmien mukaan tässä direktiivissä vahvistetut jäämien enimmäismäärät eivät ylitä hyväksyttävää päivittäistä saantia.(10) Kuluttajien akuuttia altistumista näille torjunta-aineille kunkin niitä mahdollisesti sisältävän elintarvikkeen välityksellä on arvioitu ja mitattu Euroopan yhteisössä käytettävien menettelyiden ja perusteiden mukaisesti ottaen huomioon Maailman terveysjärjestön julkaisemat ohjeet. Laskelmien mukaan tässä direktiivissä avointen kohtien osalta vahvistetuilla jäämien enimmäismäärillä ei ole akuutteja myrkytysvaikutuksia.(11) Kuluttajien asianmukaiseksi suojelemiseksi altistumiselta jäämille sellaisissa tuotteissa tai sellaisten tuotteiden pinnalla, joille lupaa ei ole myönnetty, jäämien enimmäismääriksi on varotoimena syytä vahvistaa analyysiherkkyyden alaraja kaikille tällaisille direktiivien 86/362/ETY, 86/363/ETY ja 90/642/ETY soveltamisalaan kuuluville tuotteille.(12) Yhteisön kauppakumppaneita on kuultu tässä direktiivissä vahvistettavista enimmäismääristä Maailman kauppajärjestön kautta, ja niiden mainittuja enimmäismääriä koskevat huomautukset on otettu huomioon.(13) Kasveja käsittelevän tiedekomitean lausunnot ja erityisesti sen torjunta-aineilla käsiteltyjen elintarvikkeiden kuluttajien suojelua koskevat neuvot ja suositukset on otettu huomioon. Maailman terveysjärjestön kuvaamat menetelmät, joihin edellä viitattiin, sellaisina kuin esittelevät jäsenvaltiot ovat niitä soveltaneet ja komissio on ne pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa tarkastanut ja arvioinut, ovat kasveja käsittelevän tiedekomitean ohjeiden(15) mukaiset.(14) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset,ON TEHNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaKorvataan tämän direktiivin liitteessä I olevilla jäämien enimmäismäärillä direktiivin 86/362/ETY liitteessä II olevassa A osassa mainitut määrät kyseisten torjunta-aineiden osalta.2 artikla1. Korvataan tämän direktiivin liitteessä II olevilla jäämien enimmäismäärillä direktiivin 86/363/ETY liitteessä II olevassa A osassa mainitut määrät kyseisten torjunta-aineiden osalta.2. Korvataan tämän direktiivin liitteessä III olevilla jäämien enimmäismäärillä direktiivin 86/363/ETY liitteessä II olevassa B osassa mainitut määrät kyseisten torjunta-aineiden osalta.3 artikla1. Korvataan tämän direktiivin liitteessä IV olevilla jäämien enimmäismäärillä direktiivin 90/642/ETY liitteessä II mainitut määrät kyseisten torjunta-aineiden osalta.2. Vahvistetaan asefaattijäämien enimmäismääräksi persikoiden osalta 0,02(16) mg/kg.4 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 28 päivänä helmikuuta 2001. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Niiden on sovellettava näitä toimenpiteitä 1 päivästä heinäkuuta 2001.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.5 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.6 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä kesäkuuta 2000.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 221, 7.8.1986, s. 37.(2) EYVL L 107, 4.5.2000, s. 28.(3) EYVL L 221, 7.8.1986, s. 43.(4) EYVL L 350, 14.12.1990, s. 71.(5) EYVL L 189, 23.7.1994, s. 67.(6) EYVL L 189, 23.7.1994, s. 70.(7) EYVL L 347, 18.12.1997, s. 42.(8) EYVL L 197, 22.8.1995, s. 14.(9) EYVL L 197, 22.8.1995, s. 29.(10) EYVL L 144, 18.6.1996, s. 12.(11) EYVL L 144, 18.6.1996, s. 35.(12) EYVL L 290, 29.10.1998, s. 25.(13) EYVL L 117, 21.4.1998, s. 15.(14) Ohjeet ravinnon mukana saatavien torjunta-ainejäämien arvioimiseksi (tarkistettu laitos). GEMS/Food Programme -ohjelma yhdessä elintarvikkeiden torjunta-ainejäämiä käsittelevän Codex-komitean kanssa. Maailman terveysjärjestön julkaisu, 1997 (WHO/FSF/FOS/97.7).(15) SCP/RESI/021; SCP/RESI/024.(16) Ilmaisee analyysiherkkyyden alarajan.LIITE I>TAULUKON PAIKKA>LIITE II>TAULUKON PAIKKA>LIITE III>TAULUKON PAIKKA>LIITE IV>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31994L0033

Neuvoston direktiivi 94/33/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1994, nuorten työntekijöiden suojelusta

Virallinen lehti nro L 216 , 20/08/1994 s. 0012 - 0020 Suomenk. erityispainos Alue 5 Nide 6 s. 0138  Ruotsink. erityispainos Alue 5 Nide 6 s. 0138

NEUVOSTON DIREKTIIVI 94/33/EY,annettu 22 päivänä kesäkuuta 1994,nuorten työntekijöiden suojelusta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 118 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä(3),sekä katsoo, ettäperustamissopimuksen 118 a artiklassa määrätään, että neuvosto antaa direktiivein vähimmäisvaatimukset edistääkseen erityisesti työympäristön parantamista työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun paremman tason takaamiseksi,mainitun artiklan mukaan näissä direktiiveissä vältetään säätämästä sellaisia hallinnollisia, taloudellisia ja oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehitystä,yhteisön työntekijöiden sosiaalisten perusoikeuksien peruskirjassa, jonka yhdentoista jäsenvaltion valtion- ja hallituksen päämiehet hyväksyivät Eurooppa-neuvostossa Strasbourgissa 9 päivänä joulukuuta 1989, ja erityisesti sen 20 ja 22 kohdassa todetaan:"20. Työhönoton alaikäraja ei saa olla alempi kuin oppivelvollisuuden päättymisikä eikä missään tapauksessa alle 15 vuotta, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta nuorille suotuisampia sääntöjä kuten sääntöjä, jotka turvaavat nuorten valmistautumisen työelämään koulutuksen avulla, ja ottaen huomioon tiettyjä kevyitä töitä koskevat poikkeukset.22. On toteutettava asianmukaiset toimenpiteet nuoriin työntekijöihin sovellettavien työoikeuden säännösten muokkaamiseksi niin, että heidän erityiset kehitystä, ammatillista koulutusta ja työnsaantia koskevat tarpeensa tyydytetään.Työajan on oltava erityisesti rajoitettu - ilman että tätä rajoitusta voisi kiertää turvautumalla ylityöhön - ja yötyön on oltava kielletty alle 18-vuotiailta, paitsi jos tietty työ sallitaan kansallisessa lainsäädännössä tai kansallisissa määräyksissä."on suotavaa ottaa huomioon Kansainvälisen työjärjestön periaatteet, jotka koskevat nuorten työntekijöiden suojelua mukaan lukien periaate työhönoton alaikärajasta,lasten työntekoa koskevassa päätöslauselmassaan(4) Euroopan parlamentti esittää yhteenvedon nuorten työntekoa koskevista seikoista ja korostaa erityisesti vaikutuksia, jotka työnteolla on nuorten terveyteen, turvallisuuteen sekä fyysiseen ja henkiseen kehitykseen, ja painottaa tarvetta antaa direktiivi, jolla yhdenmukaistetaan kyseisen alan kansalliset lainsäädännöt,toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY(5) 15 artiklassa säädetään, että erityisen alttiita riskiryhmiä on suojeltava erityisesti heitä uhkaavilta vaaroilta,lapsia ja nuoria on pidettävä erityisiin riskiryhmiin kuuluvina, ja on toteutettava heidän turvallisuuttaan ja terveyttään koskevat toimenpiteet,lasten suojattomuuden vuoksi jäsenvaltioiden on kiellettävä heidän työntekonsa ja valvottava, että työhönoton alaikäraja ei ole alempi kuin kansallisen lainsäädännön mukainen pakollisen täysipäiväisen koulunkäynnin päättymisikä eikä missään tapauksessa alle 15 vuotta; poikkeuksia lasten työkieltoon voidaan myöntää vain erityisissä tapauksissa ja tässä direktiivissä säädettyjen edellytysten mukaisesti; poikkeukset eivät saa missään tapauksessa aiheuttaa haittaa koulunkäynnille tai saadun opetuksen hyödyntämiselle,lapsesta aikuiseksi kasvamisvaiheen erityisominaisuuksien vuoksi olisi nuorten työntekoa säänneltävä ja suojeltava tarkasti,työnantajan on taattava nuorille heidän ikäänsä mukautetut olosuhteet,työnantajan on toteutettava tarvittavat toimenpiteet nuorten turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi heidän työhönsä liittyvien vaaratekijöiden arvioinnin perusteella,jäsenvaltioiden on suojeltava nuoria erityisiltä vaaratekijöiltä, jotka johtuvat nuorten kokemattomuudesta, kykenemättömyydestä tunnistaa olemassa olevia tai mahdollisia vaaratekijöitä taikka kypsymättömyydestä,jäsenvaltioiden on tämän vuoksi kiellettävä nuorten työnteko tässä direktiivissä säädetyn työn osalta,työajan järjestämistä koskevien tarkkojen vähimmäisvaatimusten antaminen parantaisi todennäköisesti nuorten työedellytyksiä,nuorten enimmäistyöajan on oltava tarkasti rajoitettu, ja nuorten yötyö on kiellettävä, paitsi tiettyjen kansallisissa lainsäädännöissä ja säännöissä määriteltyjen tehtävien osalta,jäsenvaltioiden olisi toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta koulua käyvien 15-17-vuotiaiden nuorten mahdollisuudelle nauttia opetuksesta ei aiheudu haittaa työajan vuoksi,niiden nuorten osalta, jotka työskentelevät yhdistettyä teoreettista ja/tai käytännön koulutusta oppilaitoksissa ja työelämässä koskevan järjestelmän mukaisesti tai ovat työharjoittelussa yrityksessä, koulutukseen kuluva aika on laskettava työaikaan kuuluvaksi,nuorten turvallisuuden ja terveyden varmistamiseksi heille on annettava päivittäin, viikottain ja vuosittain vähimmäismäärä lepoaikaa sekä riittävät tauot,viikottaisen lepoajan osalta olisi suotavaa ottaa asianmukaisesti huomioon kulttuuristen, etnisten, uskonnollisten ja muiden tekijöiden monimuotoisuus jäsenvaltioissa; viime kädessä erityisesti kunkin jäsenvaltion on päätettävä, kuuluuko sunnuntai viikoittaiseen lepoaikaan ja jos, niin missä laajuudessa,sopiva työkokemus voi osaltaan vaikuttaa sen tavoitteen toteutumiseen, jolla pyritään valmistelemaan nuoria aikuisten työ- ja sosiaaliseen elämään, jos huolehditaan siitä, että vältytään kaikenlaisilta nuorten turvallisuutta, terveyttä ja kehitystä uhkaavilta haitoilta,jos poikkeukset tässä direktiivissä säädettyihin kieltoihin ja rajoituksiin osoittautuvat tietyn toiminnan osalta tai erityisissä tilanteissa välttämättömiksi, niiden soveltaminen ei saa aiheuttaa haittaa laaditun suojelujärjestelmän periaatteille,tämä direktiivi edistää käytännössä sisämarkkinoiden sosiaalisen ulottuvuuden toteuttamista,tässä direktiivissä säädetyn suojelujärjestelmän tosiasiallinen soveltaminen edellyttää, että jäsenvaltiot toteuttavat järjestelyt tehokkaista ja oikeassa suhteessa olevista toimenpiteistä, jatiettyjen tämän direktiivin säännösten toteuttaminen aiheuttaa yhdelle jäsenvaltiolle erityisiä vaikeuksia siltä osin kun kyse on sen järjestelmästä, joka koskee nuorten työntekijöiden suojelua; sen vuoksi olisi sallittava, että kyseinen jäsenvaltio voi olla toteuttamatta asianomaisia säännöksiä asianmukaisen ajanjakson aikana,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I JAKSO 1 artikla Tarkoitus1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet lasten työnteon kieltämiseksi.Niiden on valvottava tässä direktiivissä säädettyjen edellytysten mukaisesti, että työhönoton alaikäraja ei ole alempi kuin kansallisen lainsäädännön mukaan pakollisen täysipäiväisen koulunkäynnin päättymisikä eikä missään tapauksessa alle 15 vuotta.2. Jäsenvaltioiden on valvottava, että nuorten työnteko on tarkoin säänneltyä ja tässä direktiivissä säädettyjen edellytysten mukaisesti suojattua.3. Jäsenvaltioiden on valvottava yleisluonteisesti, että työnantaja takaa nuorille näiden ikään mukautetut työedellytykset.Niiden on valvottava nuorten suojelemista taloudelliselta hyväksikäytöltä ja sellaiselta työltä, joka voisi vahingoittaa nuorten turvallisuutta, terveyttä tai heidän fyysistä, henkistä, moraalista tai sosiaalista kehitystään tai vaarantaa heidän koulutuksensa.2 artikla Soveltamisala1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin alle kahdeksantoistavuotiaisiin henkilöihin, joiden työsopimus tai työsuhde on määritelty jossakin jäsenvaltiossa voimassa olevassa lainsäädännössä ja/tai sisältyy jonkin jäsenvaltion lainsäädäntöön.2. Jäsenvaltiot voivat lainsäädännössään ja määräyksissään säätää, että tätä direktiiviä ei sovelleta niiden lainsäädännön ja määräysten mukaisesti vahvistamissa rajoissa ja vahvistamiensa edellytysten mukaisesti tilapäiseen tai lyhytaikaiseen työhön, joka koskee:a) yksityisessä kotitaloudessa tehtyä kotityötätaib) perheyrityksissä tehtyä työtä, jota ei pidetä nuorille vahingollisena, haitallisena tai vaarallisena.3 artikla MääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "nuorella" 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua alle kahdeksantoistavuotiasta henkilöä;b) "lapsella" alle viisitoistavuotiasta nuorta tai kansallisen lainsäädännön mukaan täysipäiväiseen koulunkäyntiin velvollista nuorta;c) "15-17-vuotiailla nuorilla" vähintään viisitoistavuotiasta ja alle kahdeksantoistavuotiasta nuorta, joka ei kansallisen lainsäädännön mukaan ole enää velvollinen täysipäiväiseen koulunkäyntiin;d) "kevyellä työllä" työtä, joka sisältämiensä tehtävien luonteen vuoksi tai niiden erityisten edellytysten luonteen vuoksi, joiden mukaisesti työ suoritetaan:i) ei aiheuta haittaa lasten turvallisuudelle, terveydelle tai kehityksellejaii) ei ole sellainen, että se aiheuttaa haittaa lasten koulunkäynnille, toimivaltaisen viranomaisen hyväksymään ammatilliseen ohjaus- tai ammatilliseen koulutusohjelmaan osallistumiselle tai saadun opetuksen hyödyntämiselle;e) "työajalla" ajanjaksoa, jonka aikana nuori on töissä, työnantajan käytettävissä tai suorittaa tehtäviään kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti;f) "lepoajalla" ajanjaksoa, joka ei ole työaikaa.4 artikla Lasten työnteon kieltäminen1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet lasten työnteon kieltämiseksi.2. Ottaen huomioon 1 artiklassa tarkoitetut tavoitteet jäsenvaltiot voivat lainsäädännössään ja määräyksissään säätää, että lasten työnteon kieltämistä ei sovelleta:a) jäljempänä 5 artiklassa tarkoitettua toimintaa suorittaviin lapsiin;b) vähintään neljätoistavuotiaisiin lapsiin, jotka työskentelevät yhdistettyä koulutusta oppilaitoksissa ja työelämässä koskevan järjestelmän mukaisesti tai työharjoittelussa yrityksessä, jos kyseinen työ suoritetaan toimivaltaisen viranomaisen määräämien edellytysten mukaisesti;c) vähintään neljätoistavuotiaisiin lapsiin, jotka tekevät muuta kevyttä työtä kuin 5 artiklaan kuuluvaa työtä; kolmentoista vuoden iästä lähtien lapset voivat kuitenkin tehdä muita kevyitä töitä kuin 5 artiklaan kuuluvia töitä rajoitetun tuntimäärän viikossa, jos työ kuuluu kansallisen lainsäädännön mukaisesti määritettyihin luokkiin.3. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettua mahdollisuutta, on määritettävä tämän direktiivin säännöksiä noudattaen kyseisiin kevyihin töihin liittyvät työedellytykset.5 artikla Kulttuuritoiminta ja muu samankaltainen toiminta1. Jos lapsia otetaan töihin kulttuuri-, taide-, urheilu- tai mainosluonteista toimintaa varten, on työhönotolle yksittäistapauksissa saatava ennakolta toimivaltaisen viranomaisen antama lupa.2. Jäsenvaltioiden on määritettävä lainsäädännössään ja määräyksissään lasten työntekoa koskevat edellytykset 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ja yksityiskohtaiset säännöt ennakkolupaa koskevasta menettelystä sillä edellytyksellä, että kyseinen toiminta:i) ei aiheuta haittaa lasten turvallisuudelle, terveydelle tai kehityksellejaii) ei ole sellaista, että se aiheuttaisi haittaa lasten koulunkäynnille, toimivaltaisen viranomaisen hyväksymään ammatilliseen ohjaus- tai koulutusohjelmaan osallistumiselle tai saadun opetuksen hyödyntämiselle.3. Poiketen 1 kohdassa säädetystä menettelystä jäsenvaltiot voivat vähintään kolmetoistavuotiaiden lasten osalta sallia lainsäädännössään ja määräyksissään määrittämiensä edellytysten mukaisesti sallia lasten työhönoton kulttuuri-, taide-, urheilu- ja mainosluonteista toimintaa varten.4. Jäsenvaltiot, joilla on erityinen mallitoimistoja koskeva hyväksymisjärjestelmä, siltä osin kuin kyseessä on lasten harjoittama toiminta, voivat säilyttää tämän järjestelmän.II JAKSO 6 artikla Työnantajan yleiset velvoitteet1. Työnantajan on toteutettava tarvittavat toimenpiteet nuorten turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi ottaen huomioon 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut erityiset vaaratekijät, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 artiklan 1 kohdan soveltamista.2. Työnantajan on toteutettava 1 kohdassa säädetyt toimenpiteet nuorten osalta heidän työhönsä liittyvien olemassa olevien vaaratekijöiden arvion perusteella.Arviointi on tehtävä ennen kuin nuoret aloittavat työnsä ja kun työolosuhteissa tapahtuu merkittävä muutos, ja siinä on erityisesti kiinnitettävä huomiota seuraaviin seikkoihin:a) työpaikan ja työpisteen välineet ja varustelu;b) fysikaalisille, biologisille ja kemiallisille tekijöille altistumisen luonne, aste ja kestoaika;c) työvälineiden, erityisesti altistavien tekijöiden, koneiden, laitteiden ja moottorien järjestely, valinta ja käyttö sekä niiden käsittelytavat;d) työmenetelmien järjestely ja työn eteneminen sekä niiden yhdistäminen (työn järjestäminen);e) nuorten koulutuksen ja tietojen taso.Jos tämän selvityksen tuloksena paljastuu nuorten turvallisuutta, fyysistä tai henkistä terveyttä tai kehitystä uhkaavia vaaroja, on varmistettava, että nuorille suoritetaan säännöllisesti ilmainen ja riittävä terveydentilan arviointi ja tarkastus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 89/391/ETY soveltamista.Terveydentilan ilmainen arviointi ja tarkastus voivat olla osa kansallista terveydenhoitojärjestelmää.3. Työnantajan on tiedotettava nuorille mahdollisista vaaratekijöistä ja kaikista heidän turvallisuuttaan ja terveyttään koskevista toteutetuista toimenpiteistä.Lisäksi työnantajan on ilmoitettava lasten laillisille edustajille mahdollisista vaaratekijöistä ja kaikista lasten turvallisuutta ja terveyttä koskevista toteutetuista toimenpiteistä.4. Työnantajan on yhdistettävä direktiivin 89/391/ETY 7 artiklassa tarkoitetut suojelu- ja ehkäisevät toimenpiteet nuorten työntekoon sovellettaviin turvallisuutta ja terveyttä koskevien edellytysten suunnitteluun, soveltamiseen ja valvontaan.7 artikla Nuorten suojattomuus - Työnteon kieltäminen1. Jäsenvaltioiden on valvottava, että nuoret on suojattu erityisiltä turvallisuutta, terveyttä ja kehitystä uhkaavilta vaaroilta, jotka johtuvat kokemattomuudesta, kykenemättömyydestä tunnistaa olemassa olevia tai mahdollisia vaaratekijöitä taikka kypsymättömyydestä.2. Rajoittamatta 4 artiklan 1 kohdan soveltamista jäsenvaltioiden on kiellettävä tätä varten nuorten työnteko sellaisen työn osalta, joka:a) on objektiivisesti katsottuna heidän fyysisten ja henkisten kykyjensä yläpuolella;b) altistaa myrkyllisille tai syöpää aiheuttaville tekijöille tai tekijöille, jotka aiheuttavat periytyviä perimävaurioita tai joka on vaarallista sikiölle tai jolla on muita haitallisia kroonisia vaikutuksia ihmiseen;c) altistaa säteilylle;d) sisältää onnettomuusuhkia, joiden osalta voidaan olettaa, etteivät nuoret kykene tunnistamaan tai ehkäisemään niitä sen vuoksi, että he eivät osaa kiinnittää tarpeeksi huomiota turvallisuuteen, tai kokemuksen tai koulutuksen puutteen vuoksitaie) altistaa terveydellisille vaaroille liiallisen kylmyyden tai kuumuuden vuoksi tai melun tai tärinän vuoksi.Työhön, joka aiheuttaa 1 kohdassa tarkoitettuja erityisiä vaaroja nuorille, sisältyy erityisesti:- työt, jotka altistavat liitteessä olevassa I kohdassa tarkoitetuille fysikaalisille, biologisille ja kemiallisille tekijöilleja- liitteessä olevassa II kohdassa tarkoitetut menetelmät ja työt.3. Jäsenvaltiot voivat lainsäädännössään ja määräyksissään myöntää 2 kohtaa koskevia poikkeuksia 15-17-vuotiaiden nuorten osalta, jos poikkeukset ovat välttämättömiä näiden nuorten koulutuksen kannalta, edellyttäen että heidän turvallisuutensa ja terveytensä suojelu on taattu, koska työ suoritetaan direktiivin 89/391/ETY 7 artiklassa tarkoitetun toimivaltaisen henkilön valvonnan alaisena ja sillä ehdolla, että taataan mainitussa direktiivissä varmistettu suojelu.III JAKSO 8 artikla Työaika1. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät 4 artiklan 2 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettua mahdollisuutta, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet lasten työajan rajoittamiseksi:a) kahdeksaan tuntiin päivässä ja neljäänkymmeneen tuntiin viikossa niiden lasten osalta, jotka työskentelevät yhdistettyä koulutusta oppilaitoksissa ja työelämässä koskevan järjestelmän mukaisesti tai työharjoittelussa yrityksessä;b) kahteen tuntiin koulupäivää kohden ja kahteentoista tuntiin viikossa sellaisen työn osalta, joka suoritetaan lukukauden aikana opetusaikojen ulkopuolella, siinä määrin kuin kansallinen lainsäädäntö ja/tai käytäntö ei sitä kiellä;työpäivän pituus ei saa missään tapauksessa ylittää seitsemää tuntia; vähintään viisitoistavuotiaiden lasten osalta tämä rajoitus voidaan asettaa kahdeksaan tuntiin;c) seitsemään tuntiin päivässä ja kolmeenkymmeneenviiteen tuntiin viikossa sellaisen työn osalta, joka suoritetaan vähintään viikon pituisen jakson aikana, jolloin koulussa ei ole toimintaa; vähintään viisitoistavuotiaiden lasten osalta tämä rajoitus voidaan asettaa kahdeksaan tuntiin päivässä ja neljäänkymmeneen tuntiin viikossa;d) seitsemään tuntiin päivässä ja kolmeenkymmeneenviiteen tuntiin viikossa sellaisen kevyen työn osalta, jota tekevät lapset, jotka eivät kansallisen lainsäädännön mukaan ole enää velvollisia täysipäiväiseen koulunkäyntiin.2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet 15-17-vuotiaiden nuorten työajan rajoittamiseksi kahdeksaan tuntiin päivässä ja neljäänkymmeneen tuntiin viikossa.3. Sellaisen nuoren osalta, joka työskentelee yhdistettyä teoreettista ja/tai käytännön koulutusta oppilaitoksissa ja työelämässä koskevan järjestelmän mukaisesti tai työharjoittelussa yrityksessä, koulutukseen kuluva aika on laskettava työaikaan kuuluvaksi.4. Jos nuori työskentelee usealle eri työnantajalle, tehdyt työpäivät ja työtunnit on laskettava yhteen.5. Jäsenvaltiot voivat lainsäädännössään tai määräyksissään myöntää poikkeuksia 1 kohdan a alakohtaan ja 2 kohtaan poikkeuksellisesti tai jos siihen on objektiivisia perusteita.Jäsenvaltioiden on määritettävä lainsäädännössään tai määräyksissään tällaisten poikkeusten täytäntöönpanoa koskevat edellytykset, rajoitukset ja yksityiskohtaiset säännöt.9 artikla Yötyö1. a) Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät 4 artiklan 2 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettua mahdollisuutta, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet lasten työnteon kieltämiseksi kello kahdenkymmenen ja kello kuuden välillä.b) Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet 15-17-vuotiaiden nuorten työnteon kieltämiseksi joko kello kahdenkymmenenkahden ja kuuden välillä tai kello kahdenkymmenenkolmen ja seitsemän välillä.2. a) Jäsenvaltiot voivat lainsäädännössään tai määräyksissään antaa luvan 15-17-vuotiaiden nuorten työntekoon 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna kiellettynä aikana erityisien toiminta-alojen osalta.Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen osalta, että 15-17-vuotiasta nuorta valvoo aikuinen niissä tapauksissa, joissa kyseinen valvonta on tarpeen nuoren suojelemiseksi.b) Sovellettaessa a alakohtaa työnteko on kielletty keskiyön ja kello neljän välillä.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin lainsäädännössään ja määräyksissään antaa luvan 15-17-vuotiaiden nuorten työntekoon aikana, jolloin yötyö on kielletty, jäljempänä mainituissa tapauksissa, jos sille on objektiivisia perusteita ja sillä edellytyksellä, että nuorille annetaan korvaukseksi sopivasti vapaata eikä 1 artiklassa tarkoitettuja periaatteita aseteta kyseenalaisiksi:- laivaliikenne- tai kalastusalalla suoritetut työt,- puolustusvoimille tai poliisille suoritetut työt,- sairaaloissa tai samankaltaisissa laitoksissa suoritetut työt,- kulttuuri-, taide-, urheilu- tai mainosluonteinen toiminta.3. Ennen mahdollisen yötyön aloittamista ja säännöllisin väliajoin sen jälkeen 15-17-vuotiaiden nuorten on saatava ilmainen terveystarkastus ja arviointi kyvyistään, paitsi jos työnteko työkiellon voimassaoloaikana on poikkeuksellista.10 artikla Lepoaika1. a) Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät 4 artiklan 2 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettua mahdollisuutta, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta lapset saavat vähintään neljäntoista tunnin mittaisen yhtenäisen lepoajan jokaista kahdenkymmenenneljän tunnin pituista jaksoa kohden.b) Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta 15-17-vuotiaat nuoret saavat vähintään kahdentoista tunnin mittaisen yhtenäisen lepoajan jokaista kahdenkymmenenneljän tunnin pituista jaksoa kohden.2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta jokaisen seitsemän päivän jakson osalta:- lapset, joiden osalta ne ovat käyttäneet 4 artiklan 2 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettua mahdollisuuttaja- 15-17-vuotiaat nuoretsaavat vähintään kahden, jos mahdollista peräkkäisen, päivän lepoajan.Jos teknisten tai järjestelyyn liittyvien syiden vuoksi on tarpeen, vähimmäislepoaikaa voidaan lyhentää, mutta se ei missään tapauksessa voi olla lyhyempi kuin kolmekymmentäkuusi peräkkäistä tuntia.Periaatteessa ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettuun vähimmäislepoaikaan kuuluu sunnuntai.3. Jäsenvaltiot voivat lainsäädännössään ja määräyksissään säätää, että 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut vähimmäislepoajat voidaan keskeyttää sellaisissa tapauksissa, joissa toiminnan luonteeseen kuuluu työn jakautuminen useisiin tai lyhytaikaisiin työjaksoihin päivän aikana.4. Jäsenvaltiot voivat lainsäädännössään ja määräyksissään säätää poikkeuksia 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitettujen 15-17-vuotiaiden nuorten osalta jäljempänä tarkoitetuissa tapauksissa, jos sille on objektiivisia perusteita ja sillä ehdolla, että nuorille annetaan korvaukseksi sopivasti vapaata eikä 1 artiklassa tarkoitettuja periaatteita aseteta kyseenalaisiksi:a) laivaliikenne- tai kalastusalalla suoritetut työt;b) puolustusvoimille tai poliisille suoritetut työt;c) sairaaloissa tai samankaltaisissa laitoksissa suoritetut työt;d) maataloudessa suoritetut työt;e) matkailualalla tai hotelli-, ravintola- ja kahvila-alalla suoritetut työt;f) toiminta, jossa tehdään useita työjaksoja päivän aikana.11 artikla Vuosittainen vapaaJäsenvaltioiden, jotka käyttävät 4 artiklan 2 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettua mahdollisuutta, on valvottava, että kansallisen lainsäädännön mukaan täysipäiväiseen koulunkäyntiin velvollisten lasten koulusta saatuihin lomiin sisältyy mahdollisimman paljon vapaata kaikesta työstä.12 artikla TauotJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta nuoret päivittäisen työajan ollessa enemmän kuin neljä ja puoli tuntia saisivat ainakin kolmenkymmenen minuutin pituisen tauon, joka on yhtenäinen, jos se on mahdollista.13 artikla 15-17-vuotiaiden nuorten työnteko ylivoimaisen esteen sattuessaJäsenvaltiot voivat lainsäädännössään ja määräyksissään myöntää poikkeuksia 8 artiklan 2 kohtaan, 9 artiklan 1 kohdan b alakohtaan, 10 artiklan 1 kohdan b alakohtaan ja, 15-17-vuotiaiden nuorten osalta, 12 artiklaan sellaisen työn osalta, joka tehdään direktiivin 89/391/ETY 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa, jos kyseinen työ on luonteeltaan tilapäistä ja jos se on suoritettava viipymättä; jos aikuisia työntekijöitä ei ole saatavilla ja jos näille nuorille annetaan vastaavasti korvaavaa vapaata kolmen viikon kuluessa.IV JAKSO 14 artikla ToimenpiteetJokaisen jäsenvaltion on määritettävä tarvittavat toimenpiteet, joita sovelletaan, jos tämän direktiivin mukaisesti säädettyjä säännöksiä ei noudateta; kyseisten toimenpiteiden on oltava tehokkaita ja oikein suhteutettuja.15 artikla Liitteen mukauttaminenPelkästään tekniset mukautukset liitteeseen tekniikan kehityksen, kansainvälisten määräysten tai vaatimusten muutosten sekä tämän direktiivin alan tietämyksen huomioon ottamiseksi tehdään direktiivin 89/391/ETY 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.16 artikla Suojelutason säilyttäminenRajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta kehittää tilanteen kehityksen perusteella erilaisia säännöksiä nuorten suojelun alalla, siltä osin kuin tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan, tämän direktiivin täytäntöönpano ei ole pätevä peruste nuorten suojelun yleisen tason alentamiselle.17 artikla Loppusäännökset1. a) Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 22 päivänä kesäkuuta 1996 tai varmistettava viimeistään kyseisenä päivänä, että työmarkkinaosapuolet tekevät sopimuksen tarvittavista säännöksistä, ja jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta ne voivat kaikkina aikoina taata tässä direktiivissä edellytetyt tulokset.b) Yhdistynyt kuningaskunta voi neljän vuoden ajan a alakohdassa tarkoitetusta päivämäärästä lukien pidättyä toteuttamasta 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ensimmäistä alakohtaa viikoittaisen työn enimmäiskestoon liittyvän säännöksen osalta, samoin kuin 8 artiklan 2 kohtaa sekä 9 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 2 kohtaa.Komissio antaa kertomuksen tämän säännöksen vaikutuksista.Noudattaen perustamissopimuksessa määrättyjä edellytyksiä neuvosto päättää, pitäisikö edellä tarkoitettua ajanjaksoa pidentää.c) Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava asiasta komissiolle.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi ne kansalliset säännökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista asioista.4. Jäsenvaltioiden on annettava joka viides vuosi komissiolle kertomus tämän direktiivin säännösten täytäntöönpanosta käytännössä ja merkittävä siihen työmarkkinaosapuolien mielipiteet.Komissio antaa sen tiedoksi Euroopan parlamentille, neuvostolle ja talous- ja sosiaalikomitealle.5. Komissio antaa määräajoin Euroopan parlamentille, neuvostolle ja talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta ottaen huomioon 1-4 kohdan.18 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 22 päivänä kesäkuuta 1994.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaE. YIANNOPOULOS(1) EYVL N:o C 84, 4.4.1992, s. 7(2) EYVL N:o C 313, 30.11.1992, s. 70(3) 17 päivänä joulukuuta 1992 annettu Euroopan parlamentin lausunto (EYVL N:o C 21, 25.1.1993, s. 167). 23 päivänä marraskuuta 1993 annettu neuvoston yhteinen kanta ja 9 päivänä maaliskuuta 1994 tehty Euroopan parlamentin päätös (EYVL N:o C 91, 28.3.1994, s. 89).(4) EYVL N:o C 190, 20.7.1987, s. 44(5) EYVL N:o L 183, 29.6.1989, s. 1LIITE Esimerkkiluettelo tekijöistä, menetelmistä ja työskentelystä (7 artiklan 2 kohdan toinen alakohta) I Tekijät 1. Fysikaaliset tekijäta) Ionisoivat säteilytb) Työskentely ilmakehässä, jossa paine on korkea, esimerkiksi paineistetuissa kammioissa, sukeltaminen2. Biologiset tekijäta) Työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät biologisille tekijöille altistumiseen työssä (seitsemäs direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 26 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/679/ETY(1) 2 artiklan d kohdassa tarkoitettuihin ryhmiin 3 ja 4 kuuluvat biologiset tekijät.3. Kemialliset tekijäta) Aineet ja valmisteet, jotka vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY(2) ja vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 7 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 88/379/ETY(3) mukaisesti luokitellaan myrkyllisiksi (T), erittäin myrkyllisiksi (T+), syövyttäviksi (C) tai räjähtäviksi (E).b) Aineet ja valmisteet, jotka direktiivien 67/548/ETY ja 88/379/ETY mukaisesti luokitellaan haitallisiksi (Xn) ja joille on annettu yksi tai useampi seuraavista varoituslausekkeista:- erittäin vakavien pysyvien vaurioiden vaara (R 39),- pysyvien vaurioiden vaara (R 40),- altistuminen hengitysteitse voi aiheuttaa herkistymisen (R 42),- ihokosketus voi aiheuttaa herkistymisen (R 43),- saattaa aiheuttaa syöpää (R 45),- saattaa aiheuttaa periytyviä perimävaurioita (R 46),- pitkäaikainen altistus voi aiheuttaa vakavaa haittaa terveydelle (R 48),- voi heikentää hedelmällisyyttä (R 60),- vaarallista sikiölle (R 61).c) Aineet ja valmisteet, jotka direktiivien 67/548/ETY ja 88/379/ETY mukaisesti luokitellaan ärsyttäviksi (Xi) ja joille on annettu yksi tai useampi seuraavista varoituslausekkeista:- erittäin helposti syttyvä (R 12)- altistuminen hengitysteitse voi aiheuttaa herkistymisen (R 42)- ihokosketus voi aiheuttaa herkistymisen (R 43).d) Työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta (kuudes direktiivi 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/394/ETY(4) 2 artiklan c kohdassa tarkoitetut aineet ja valmisteet.e) Lyijy ja sen yhdisteet siinä laajuudessa kuin kyseiset aineet voivat absorboitua ihmiselimistöön.f) Asbesti.II Menetelmät ja työskentely 1. Direktiivin 90/394/ETY liitteessä I tarkoitetut menetelmät ja työt.2. Räjähteitä sisältävien laitteiden, ilotulitusvälineiden tai muiden tällaisten tuotteiden valmistus ja käsittely.3. Työskentely eläintarhoissa villieläinten tai myrkyllisten eläinten kanssa.4. Työskentely teollisessa teurastamossa.5. Työskentely, joka käsittää valmistus- tai varastointilaitteiden käsittelyä tai puristettujen, nesteytettyjen tai liuotettujen kaasujen käyttöä.6. Työskentely tynnyreiden, säiliöiden, altaiden tai I.3 kohdassa tarkoitettuja kemiallisia aineita sisältävien lasisten happo- tai koripullojen kanssa.7. Työskentely, jonka yhteydessä esiintyy sortumisvaara.8. Työskentely, jonka yhteydessä esiintyy suurjännitteisiä sähköisiä vaaroja.9. Pakkotahtinen työskentely, jota laitteet ohjaavat ja josta maksetaan tuloksen perusteella.(1) EYVL N:o L 374, 31.12.1990, s. 1(2) EYVL N:o 196, 16.8.1967, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 93/679/ETY (EYVL N:o L 268, 29.10.1993, s. 71).(3) EYVL N:o L 187, 16.7.1988, s. 14. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 93/18/ETY (EYVL N:o L 104, 29.4.1993, s. 46).(4) EYVL N:o L 196, 26.7.1990, s. 1