Avis juridique important

|

31991L0542

Neuvoston direktiivi 91/542/ETY, annettu 1 päivänä lokakuuta 1991, ajoneuvojen dieselmoottoreiden ilman pilaantumista aiheuttavien kaasupäästöjen vähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 88/77/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 295 , 25/10/1991 s. 0001 - 0019 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 10 s. 0153  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 10 s. 0153

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 1 päivänä lokakuuta 1991,ajoneuvojen dieselmoottoreiden ilman pilaantumista aiheuttavien kaasupäästöjen vähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 88/77/ETY muuttamisesta (91/542/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäon tärkeää toteuttaa toimenpiteitä sisämarkkinoiden luomiseksi asteittain 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä; sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan,neuvoston 22 päivänä marraskuuta 1973 hyväksymässä Euroopan yhteisöjen ensimmäisessä toimintaohjelmassa ympäristöalan toimenpiteiksi kehotetaan ottamaan huomioon viimeisin tieteellinen kehitys vähennettäessä moottoriajoneuvojen kaasujen aiheuttamaa ilmakehän pilaantumista ja muuttamaan jo annettuja direktiivejä vastaavasti; kolmannessa toimintaohjelmassa edellytetään lisätoimenpiteitä moottoriajoneuvojen päästöjen vähentämiseksi huomattavasti nykyiseltä tasolta,neuvoston direktiivissä 88/77/ETY(4) säädetään Euroopan ajo-olosuhteita vastaavan testausmenettelyn mukaisista raja-arvoista moottoriajoneuvokäyttöön tarkoitettujen dieselmoottoreiden hiilimonoksidin, palamattomien hiilivetyjen ja typen oksidien päästöille; kyseisen direktiivin 6 artiklan mukaisesti näitä raja-arvoja on teknisen kehityksen perusteella edelleen alennettava ja vahvistettava raja-arvot hiukkaspäästöille,vahvistettaessa uusia standardeja ja testausmenettelyjä on otettava huomioon liikenteen määrän tuleva kasvu yhteisössä; sisämarkkinoiden johdosta ajoneuvojen, erityisesti kuorma-autojen, rekisteröintien määrän odotetaan kasvavan,komission tällä alalla tekemä selvitystyö on osoittanut, että yhteisön moottoriteollisuudella on ollut jo jonkin aikaa käytettävissään tai parhaillaan viimeisteltävänä teknisiä menetelmiä, jotka mahdollistavat kyseisten raja-arvojen huomattavan alentamisen ja hiukkaspäästöjä koskevien standardien tiukentamisen; tämän vuoksi ja moottoriajoneuvojen määrän todennäköisesti kasvaessa Euroopassa sisämarkkinoiden seurauksena, päästöjen raja-arvoja on ympäristön ja väestön terveyden suojelemiseksi alennettava huomattavasti,on tarkoituksenmukaista ottaa nämä tiukemmat standardit käyttöön kahdessa vaiheessa siten, että ensimmäinen vaihe on samanaikainen henkilöautojen uusien, tiukempien pakokaasupäästöjä koskevien standardien käyttöönottopäivien kanssa; toinen vaihe tähtää pidemmän aikavälin suuntauksen luomiseen Euroopan moottoriteollisuudessa vielä kehitettävinä olevien teknologioiden odotettuun suorituskykyyn perustuvien raja-arvojen vahvistamiseksi siten, että teollisuudelle taataan riittävä määräaika näiden teknologioiden viimeistelyyn; toisen vaiheen toteuttaminen edellyttää tiettyjen yleisten edellytysten yhdistämistä toisaalta päästöjen valvontatekniikassa tapahtunutta kehitystä vastaavan vähärikkisen dieselpolttoaineen ja päästötestaukseen käytettävän vastaavan vertailupolttoaineen saatavuuden osalta ja toisaalta sellaisen entistä paremman tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvontamenetelmän osalta, jonka komissio antaa soveltaessaan direktiivin 88/77/ETY 4 artiklassa tarkoitettua tekniikan kehitykseen mukauttamista koskevaa menettelyä; komissio esittää neuvostolle vuoden 1993 loppuun mennessä täydellisen kertomuksen näistä aiheista niin, että neuvosto voi päättää, tarvittaessa ennen 30 päivää syyskuuta 1994, toisessa vaiheessa sovellettavasta hiukkaspäästöjen raja-arvosta,on tutkittava, onko kaasumaisten epäpuhtauksien raja-arvojen mittaukseen käytettävää Euroopan 13-vaiheista testisykliä aihetta täydentää niin, että kiihdytyksen kaltaiset muuttuvanopeuksiset tapahtumat tulevat otetuiksi huomioon, komissio esittää asiasta aikanaan kertomuksen,näytteenottomenetelmän mukaisesti testisarjassa ainoastaan epäpuhtauksien raja-arvojen keskiarvo on pätevä, näytteenottomenetelmän parantaminen on erittäin suotavaa, komissio tekee aiheelliset ehdotukset,saatujen raja-arvojen tehokas noudattaminen edellyttää että, kaikille kyseisille ajoneuvoille on suoritettava vuosittain erityinen pakollinen pakokaasutesti; komissio tekee aiheelliset ehdotukset,uusien, erittäin tiukkojen standardien käyttöönotto on välttämätöntä, jotta Euroopan ympäristölle saataisiin mahdollisimman suuri hyöty näistä säännöksistä ja samanaikaisesti varmistettaisiin markkinoiden yhtenäisyys,on suotavaa, että jäsenvaltiot pyrkivät verohelpotuksin kannustamaan eurooppalaisten päästöjä koskevien standardien noudattamista jo ennen määräaikaa ja että nämä helpotukset koskevat kaikkia jäsenvaltiossa kaupan olevia ajoneuvomalleja,standardien tiukentamista voidaan nopeuttaa myös, jos jäsenvaltiot ottavat käyttöön järjestelmän, jolla kannustetaan uusien autojen ostajia romuttamaan vanhat ajoneuvonsa tai mahdollisuuksien mukaan luovuttamaan ne kierrätykseen, jayhteisön on tutkittava ja kehitettävä vaihtoehtoisia käyttövoimaratkaisuja, vaihtoehtoisia polttoaineita ja vastaavia kuljetusjärjestelmiä sekä tuettava taloudellisesti tutkimus- ja kehitystyötä näillä aloilla,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiiviä 88/77/ETY seuraavasti:1 Korvataan otsikko seuraavasti:"Neuvoston direktiivi,annettu 3 päivänä joulukuuta 1987,ajoneuvojen dieselmoottoreiden kaasumaisten ja hiukkasmaisten epäpuhtauspäästöjen vähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä".2 Muutetaan liitteet I, II, III, V ja VIII tämän direktiivin liitteen mukaisiksi.2 artikla 1 Jäsenvaltio ei saa 1 päivästä tammikuuta 1992 alkaen moottorin kaasumaisiin tai hiukkasmaisiin epäpuhtauspäästöihin liittyvistä syistä:- evätä dieselmoottorikäyttöiseltä ajoneuvotyypiltä ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää tai kieltäytyä antamasta direktiivin 70/156/ETY(5) 10 artiklan 1 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettua asiakirjaa, taikka- kieltää tällaisten ajoneuvojen rekisteröintiä, myyntiä, käyttöönottoa tai käyttöä, tai- evätä ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää dieselmoottorityypiltä, tai- kieltää uusien dieselmoottorien myyntiä tai käyttöä,jos direktiivin 88/77/ETY liitteiden vaatimukset on täytetty.2 Jäsenvaltiot eivät enää saa antaa ETY-tyyppihyväksyntää tai antaa direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan 1 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa säädettyä asiakirjaa ja niiden on kieltäydyttävä antamasta kansallista tyyppihyväksyntää dieselmoottorityypeille tai dieselmoottorikäyttöisille ajoneuvotyypeille:- alkaen 1 päivästä heinäkuuta 1992, jos moottorin kaasumaiset ja hiukkasmaiset epäpuhtauspäästöt eivät täytä rivillä A vahvistettuja raja-arvoja,- alkaen 1 päivästä lokakuuta 1995, jos moottorin kaasumaiset ja hiukkasmaiset epäpuhtauspäästöt eivät täytä rivillä B vahvistettuja raja-arvojadirektiivin 88/77/ETY liitteessä I olevan 6.2.1 kohdan taulukossa.3 Edellä 2 kohtaa ei sovelleta dieselmoottorikäyttöisiin ajoneuvotyyppeihin ja dieselmoottorityyppeihin ennen 30 päivää syyskuuta 1993, jos dieselmoottori esitetään ennen 1 päivää heinäkuuta 1992 direktiivin 88/77/ETY mukaisesti annetun tyyppihyväksyntätodistuksen liitteessä.4 Lukuun ottamatta kolmansiin maihin vietäviä ajoneuvoja ja dieselmoottoreita, jäsenvaltioiden on kiellettävä uusien dieselmoottorikäyttöisten ajoneuvojen rekisteröinti, myynti, käyttöönotto ja käyttö sekä uusien dieselmoottorien myynti ja käyttö:- alkaen 1 päivästä lokakuuta 1993, jos moottorin kaasumaiset päästöt ja hiukkaspäästöt eivät täytä rivillä A vahvistettuja raja-arvoja,- alkaen 1 päivästä lokakuuta 1996, jos moottorin kaasumaiset päästöt ja hiukkaspäästöt eivät täytä rivillä B vahvistettuja raja-arvojadirektiivin 88/77/ETY liitteessä I olevan 8.3.1.1 kohdan taulukossa.3 artikla Jäsenvaltiot voivat säätää verohelpotuksista tässä direktiivissä tarkoitetuille ajoneuvoille. Näiden edellytysten on oltava perustamissopimuksen määräysten ja seuraavien edellytysten mukaisia:- niitä on sovellettava kaikkeen kotimaiseen autotuotantoon ja niihin jäsenvaltioissa kaupan pidettäviin tuontiajoneuvoihin, jotka on varustettu siten, että ne täyttävät jo ennakolta vuonna 1996 vaadittavat eurooppalaiset standardit;- niiden myöntäminen on lopetettava, kun uusia ajoneuvoja koskevat päästöarvot tulevat pakollisina voimaan 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti,- niiden on oltava kunkin ajoneuvotyypin osalta arvoltaan merkittävästi alhaisemmat kuin todelliset kustannukset, jotka aiheutuvat vahvistettujen raja-arvojen täyttämiseen tarvittavista laitteista ja niiden asennuksesta ajoneuvoon.Komissiolle on ilmoitettava kaikista suunnitelmista ottaa käyttöön tai muuttaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja verohelpotuksia riittävän ajoissa, jotta se voi esittää huomautuksensa.4 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.5 artikla 1 Vuoden 1991 loppuun mennessä neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksen perusteella toimenpiteistä parannetun dieselpolttoaineen, jonka suurin sallittu rikkipitoisuus on 0,05 prosenttia, saatavuuden varmistamiseksi jäsenvaltioissa.2 Vuoden 1993 loppuun mennessä komissio laatii neuvostolle kertomuksen kehityksestä seuraavilla alueilla:- erityisesti alle 85 kW:n dieselmoottoreiden epäpuhtauspäästöjen valvontamenetelmien saatavuus;- uuden tilastollisen menetelmän käyttöönotto tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvonnassa direktiivin 88/77/ETY 4 artiklan mukaisesti.Tarvittaessa komissio tekee neuvostolle ehdotuksen hiukkaspäästöjen raja-arvojen tarkastamisesta ylöspäin. Neuvosto tekee päätöksen ehdotuksen perusteella viimeistään 30 päivänä syyskuuta 1994.3 Ennen vuoden 1996 loppua komissio laatii neuvostolle katsauksen epäpuhtauspäästöjen raja-arvoista sekä tarvittaessa testausmenettelyistä ottaen huomioon saavutetun tekniikan kehityksen. Uusia raja-arvoja ei saa soveltaa uusiin tyyppihyväksyntöihin ennen 1 päivää lokakuuta 1999.6 artikla Neuvosto päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksen perusteella toimenpiteistä moottoriajoneuvojen CO2-päästöjen rajoittamiseksi ottaen huomioon kasvihuoneilmiön tutkimuksesta saadut tulokset.7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 1 päivänä lokakuuta 1991.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. G. M. ALDERS(1) EYVL N:o C 187, 27.7.1990, s. 6(2) EYVL N:o C 48, 25.2.1991, s. 162 ja EYVL N:o C 240, 16.9.1991, s. 106(3) EYVL N:o C 41, 18.2.1991, s. 51(4) EYVL N:o L 36, 9.2.1988, s. 33(5) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1LIITE Muutokset direktiivin 88/77/ETY liitteisiin LIITE I SOVELTAMISALA, MÄÄRITELMÄT JA LYHENTEET, ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN, VAATIMUKSET JA TESTIT SEKÄ TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS Korvataan 1 kohta seuraavasti:"1 SOVELTAMISALATätä direktiiviä sovelletaan kaikkien dieselmoottoreilla varustettujen ajoneuvojen kaasumaisiin ja hiukkasmaisiin epäpuhtauspäästöihin sekä 1 artiklassa tarkoitettuihin dieselmoottoreihin, lukuun ottamatta N1-, N2- ja M2-luokan ajoneuvoja, joiden osalta tyyppihyväksyntä on annettu direktiivin 70/220/ETY(1) mukaisesti, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/76/ETY(2).(1) EYVL N:o L 76, 6.4.1970, s. 1(2) EYVL N:o L 242, 30.8.1991, s. 1"Korvataan 2.1 kohta seuraavasti:"2.1 `moottorin hyväksymisellä` moottorityypin hyväksymistä kaasumaisten ja hiukkasmaisten epäpuhtauspäästöjen osalta."Täydennetään 2.4 kohtaa seuraavasti:"2.4 `Hiukkasmaisilla epäpuhtauksilla` ainesta joka kerääntyy määritettyyn suodatinlaitteeseen, kun dieselpakokaasu on liuotettu kaasuun, jossa on puhdasta suodatettua ilmaa niin, että lämpötila ei ylitä 325 K:ä (52 °C)."Korvataan 2.9 kohta seuraavasti:"2.9 Lyhenteet ja yksikötKaikki tilavuudet ja tilavuusvirrat on laskettava 273 K:n (0 °C) lämpötilassa ja 101,3 kPa:n paineessa.>TAULUKON PAIKKA>"Korvataan 3.1.1 kohta seuraavasti:"3.1.1 Moottorin tyyppihyväksyntähakemuksen kaasumaisten ja hiukkasmaisten epäpuhtauspäästöjen osalta tekee moottorin valmistaja tai asianmukaisesti valtuutettu edustaja."Korvataan 3.2.1 kohta seuraavasti:"3.2.1 Ajoneuvon moottorin hyväksyntähakemuksen kaasumaisten ja hiukkasmaisten epäpuhtauspäästöjen osalta tekee ajoneuvon valmistaja tai asianmukaisesti valtuutettu edustaja."Korvataan 6.1 kohta seuraavasti:"6.1 YleistäKaasumaisiin ja hiukkamaisiin epäpuhtauspäästöihin vaikuttavat osat on suunniteltava, valmistettava ja asennettava siten, että moottori täyttää tämän direktiivin vaatimukset tavanomaisessa käytössä siihen mahdollisesti kohdistuvista värinöistä huolimatta."Korvataan 6.2 kohta seuraavasti:"6.2 Kaasumaisia ja hiukkasmaisia epäpuhtauspäästöjä koskevat vaatimuksetTestattavaksi toimitetun moottorin kaasumaiset ja hiukkasmaiset epäpuhtauspäästöt on mitattava liitteessä III esitetyllä menetelmällä. Liitteessä V kuvaillaan suositeltavia analyysijärjestelmiä kaasumaisten epäpuhtauksien osalta ja suositeltavia hiukkasten keräysjärjestelmiä. Tutkimuslaitos saa hyväksyä muita järjestelmiä tai analysaattoreita, jos ne antavat yhtäpitäviä tuloksia. Yksittäisen laboratorion tulokset ovat yhtäpitäviä, jos ne poikkeavat korkeintaan viisi prosenttia tässä kuvailluista vertailujärjestelmistä saaduista tuloksista. Hiukkaspäästöjen vertailujärjestelmäksi hyväksytään ainoastaan täysvirtauslaimennus. Uuden järjestelmän hyväksymiseksi direktiiviin järjestelmän antamien tulosten yhtäpitävyys on todettava ISO 5725 standardin mukaisesti laskemalla tulosten toistettavuus myös laboratorioiden välisellä testillä."Korvataan 6.2.1 kohta seuraavasti:"6.2.1 Hiilimonoksidin, hiilivetyjen, typen oksidien tai hiukkasten massa ei saa ylittää seuraavassa taulukossa annettuja arvoja.>TAULUKON PAIKKA>"Korvataan 8.3.1.1 kohta seuraavasti:"8.3.1.1 Tuotannosta otettu moottori testataan liitteessä III esitetyllä testillä. Hiilimonoksidin, hiilivetyjen, typen oksidien sekä hiukkasten massa ei saa ylittää seuraavassa taulukossa annettuja arvoja:>TAULUKON PAIKKA>"Korvataan 8.3.1.2 kohdan neljäs virke seuraavasti:"Tulosten aritmeettinen keskiarvo (x) lasketaan jokaiselle epäpuhtaudelle erikseen."Korvataan viimeinen virke seuraavasti:"L on 8.3.1.1 kohdassa esitetty kunkin epäpuhtauden raja-arvo ja k on n:stä riippuva seuraavan taulukon mukainen tilastollinen tekijä:".LIITE II Korvataan liitteen II otsikko seuraavasti:"LIITE IITIETOJENANTOASIAKIRJA N:o:....ETY-tyyppihyväksynnästä annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY liitteen I mukaisesti ajoneuvojen dieselmoottoreiden kaasumaisten ja hiukkasmaistenepäpuhtauspäästöjen rajoittamisen osalta(Direktiivi 88/77/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/542/ETY)"Korvataan lisäyksessä 1 oleva 2 kohta seuraavasti:"2 Muut epäpuhtauksia ehkäisevät laitteet (jos sellaisia on asennettu a ellei niitä ole mainittu toisen otsikon alla)Kuvaus ja/tai kaaviokuva(t):...."LIITE III TESTAUSMENETTELY Korvataan 1.1 kohta seuraavasti:"1.1 Tässä liitteessä esitetään menetelmä, jota käytetään testattavien moottoreiden kaasumaisten ja hiukkasmaisten epäpuhtauspäästöjen määrittämiseen."Korvataan 2 kohta seuraavasti:"2 MITTAUSPERIAATEMoottorin pakojärjestelmän päästöt sisältävät hiilivetyjä, hiilimonoksidia, typen oksideja sekä hiukkasia. Ennalta määritellyn testisyklin aikana edellä mainittuja epäpuhtauksia tutkitaan jatkuvasti. Testisykli koostuu sarjasta erilaisia kierrosnopeus- ja tehovaiheita, jotka käsittävät dieselmoottoreiden tyypillisen käyttöalueen. Jokaisen moodin aikana jokaisen kaasumaisen epäpuhtauden pitoisuus, pakokaasuvirta ja akseliteho mitataan ja mitatut arvot painotetaan. Hiukkasista otetaan yksi näyte koko testisyklin aikana. Tuloksista laskemalla saadaan kaikki päästöt grammoina kilowattituntia kohden, kuten tässä liitteessä esitetään."Korvataan 3.1.4 kohta seuraavasti:"3.1.4 eristämätön ja jäähdyttämätön pakojärjestelmä ulottuu vähintään 0,5 metriä laimentamattoman pakokaasun keräysputkien sijaintipisteen ohitse ja tuottaa vastapainetta ± 650 Pa (± 5 mmHg) moottorivalmistajan ajoneuvosovelluksiin tarkoittaman myynti- ja huoltoasiakirjassa esitetystä suurimmalla nimellisteholla saavutettavasta suurimmasta raja-arvosta;"Korvataan 3.2 kohta seuraavasti:"3.2 Analysointi- ja näytteenottolaitteetJärjestelmä koostuu yhdestä HFID-analysaattorista palamattomien hiilivetyjen (HC) mittaamiseksi, NDIR-analysaattoreista hiilimonoksidin (CO) ja hiilidioksidin (CO2, tarvittaessa laimennussuhteen laskemista varten) mittausta varten, CLA-, HCLA- tai vastaavasta analysaattorista typen oksidien (NOx) mittausta varten sekä laimennus- ja suodatuslaitteistosta hiukkasten (PT) mittausta varten. Dieselpakokaasuissa esiintyvien raskaiden hiilivetyjen takia HFID-järjestelmä on lämmitettävä ja ylläpidettävä 453-473 K:n (180200 °C) lämpötilassa.Analysaattorien tarkkuuden on oltava ± 2,5 prosenttia täyden asteikon näyttämästä tai parempi. Analysaattorien mitta-asteikot valitaan mittausarvoihin sopivasti."Korvataan 3.3.1 kohta seuraavasti:"3.3.1 Järjestelmässä ei saa olla kaasuvuotoja. Järjestelmän on oltava siten suunniteltu ja sellaisista aineista valmistettu, ettei se vaikuta pakokaasujen epäpuhtauspitoisuuteen. Seuraavia kaasuja voidaan käyttää:>TAULUKON PAIKKA>"Korvataan 4.2 kohdan viimeinen virke seuraavasti:"HC- ja PT-päästöjä laskettaessa käytetään mittausmenetelmän mukaan GEXH- ja V"EXH-arvoja."Korvataan 4.3.1.4 kohta seuraavasti:"4.3.1.4 CO-, CO2- (jos käytetty) ja NOx-analysaattorien näyttämät on nollattava puhdistetulla kuivalla ilmalla (tai typellä). Kuiva ilma puhdistetaan HC-analysaattoria varten. Analysaattorien näyttämät on asetettava uudelleen sopivia kalibrointikaasuja käyttäen."Lisätään 4.3.1.5 kohdan jälkeen uusi 4.3.1.6, 4.3.1.7 ja 4.3.1.8 kohta seuraavasti:"4.3.1.6 Hiukkassuodattimen läpi tapahtuvan virtauksen mittaukseen ja laimennussuhteen laskemiseen käytettävät kaasumittarit tai virtausmittalaitteet kalibroidaan vakiovirtausmittalaitteella ennen kyseisiä laitteita. Vakiovirtausmittalaitteen on täytettävä kyseessä olevan maan kansallisen standardointijärjestön ohjeet. Kalibrointikäyrän pisteiden suhteen laitteen mittauksiin on oltava ± 1,0 % täydestä mitta-alueesta tai ± 2,0 % mittauspisteestä, pienemmän arvoista ollessa määräävä.4.3.1.7 Käytettäessä osavirtauslaimennuslaitteistoa isokineettisen keräysputken kanssa on laimennussuhde tarkastettava moottorin käydessä käyttäen laimentamattoman ja laimennetun pakokaasun CO2- tai NOx-pitoisuutta.4.3.1.8 Käytettäessä täysvirtauslaimennusta kokonaisvirtaus on tarkastettava propaanin avulla. Täysvirtausjärjestelmällä mitatusta massasta vähennetään järjestelmään päästetyn propaanin massa ja jaetaan saatu tulos järjestelmään päästetyn propaanin massalla. Suuremmat kuin ± 3 % poikkeavuudet on korjattava."Lisätään 4.3.4.4 kohdan jälkeen uusi 4.3.4.5 kohta seuraavasti:"4.3.4.5 Pakokaasun nopeusalue ja pakokaasun paineen vaihtelualue tarkastetaan ja säädettään tarvittaessa liitteen V vaatimusten mukaiseksi."Korvataan 4.6, 4.6.1 ja 4.6.2 kohta seuraavasti:"4.6 TestiajoVähintään kaksi tuntia ennen testiä jokainen suodatin asetetaan suljettuun sinetöimättömään petrimaljaan ja asetetaan punnituskammioon vakiintumaan. Vakiintumisen jälkeen kukin suodatin punnitaan ja taarapaino tallennetaan. Sitten suodatinta säilytetään petrimaljassa punnituskammiossa tai sinetöidyssä suodattimen pitimessä, kunnes se otetaan käyttöön. Jos suodatinta ei käytetä tunnin kuluessa punnituskammiosta poistamisen jälkeen, on punnitus suoritettava uudelleen ennen käyttöä. Testisyklin jokaisessa vaiheessa määritetyn pyörimisnopeuden on pysyttävä alueella ± 50 rpm ja määritetyn vääntömomentin on pysyttävä alueella ± 2 prosenttia enimmäisvääntömomentista testikierrosluvulla. Polttoaineen lämpötilan on oltava 306-316 K (33-43 °C) ruiskutuspumpun sisäänmenossa. Säätimen ja polttoainejärjestelmän on oltava valmistajan myynti- ja huoltoasiakirjan mukaisesti säädettyjä. Jokaista testiä varten suoritetaan seuraavat toimenpiteet:4.6.1 Asennetaan tarvittavat mittauslaitteet ja keräysputket. Käytettäessä täysvirtauslaimennusta pakokaasun laimentamiseen pakoputki liitetään järjestelmään ja imuvastuksen ja pakokaasujen vastapaineen arvot säädetään vastaavasti. Kokonaisvirtaus säädetään siten että laimennetun pakokaasun lämpötila pysyy enintään 325 K:ssä (52 °C) mitattuna välittömästi ennen hiukkassuodattimia moodissa, jolla saavutetaan suurin lämpövirta määritettynä pakokaasuvirrasta ja/tai lämpötilasta;4.6.2 Käynnistetään jäähdytys- ja täys- tai osavirtauslaimennusjärjestelmä;"Korvataan 4.6.4 kohta seuraavasti:"4.6.4 Täyden kuormituksen vääntömomenttikäyrä määritetään kokeellisesti, jotta testimoodien vaatimat vääntömomenttiarvot voidaan laskea; valmistajan moottorityypille ilmoittama suurin sallittu moottorikäyttöisten laitteiden absorboima teho otetaan huomioon. Dynamometrin säätö jokaiselle kierrosnopeudelle ja kuormitukselle lasketaan seuraavasta kaavasta:S = Pmin × >NUM>L/>DEN>100 + Paux"Korvataan 4.6.5 kohta seuraavasti:"4.6.5 Päästöanalysaattorit nollataan ja kohdistetaan; hiukkasten keräysjärjestelmä käynnistetään. Käytettäessä osavirtauslaimennusta laimennussuhde säädetään siten että laimennetun pakokaasun lämpötila pysyy enintään 325 K:ssä (52 °C) mitattuna välittömästi ennen hiukkassuodattimia vaiheessa, jolla saavutetaan suurin lämpövirta määritettynä pakokaasuvirrasta ja/tai lämpötilasta;"Korvataan 4.6.6 kohta seuraavasti:"4.6.6 Testisykli aloitetaan (ks. 4.1 kohta). Jokaisessa moodissa moottorin on käytävä kuusi minuuttia, ja moottorin kierrosnopeuden ja kuormituksen muutosten on tapahduttava ensimmäisen minuutin aikana. Analysaattorien tulokset on tallennettava nauhapiirturilla koko kuuden minuutin ajan, ja pakokaasujen on virrattava analysaattoreiden läpi ainakin viimeisten kolmen minuutin ajan. Hiukkasten keräykseen käytetään yhtä suodatinparia (pää- ja varmistussuodatin, ks. liite V) koko testin ajan. Osavirtauslaimennusta käytettäessä laimennussuhteen ja pakokaasuvirran tuloksen on oltava kussakin vaiheessa ± 7 prosenttia kaikkien vaiheiden keskiarvosta. Täysvirtauslaimennusta käytettäessä kokonaismassavirta on pidettävä alueella ± 7 prosenttia kaikkien vaiheiden keskiarvosta. Hiukkassuodattimien (MSAM) läpi kulkeva näytteen massa on säädettävä kussakin vaiheessa ottamaan huomioon vaiheen painotuskerroin ja pakokaasujen tai polttoaineen massanvirta (ks. 4.8.3.3 kohta). Näytteenottoajan on oltava vähintään 20 sekuntia. Näyte on otettava kussakin vaiheessa mahdollisimman myöhään. Moottorin kierrosnopeus ja kuormitus, imuilman lämpötila ja alipaine, pakokaasujen lämpötila ja vastapaine, polttoainevirtaus ja pakokaasuvirran ilmamäärä on tallennettava jokaisen moodin viimeisten viiden minuutin ajalta, moottorin kierrosnopeuden ja kuormitusarvojen on oltava vaatimusten mukaiset jokaisen moodin viimeisen minuutin ajan;"Korvataan 4.7 kohta seuraavasti:"4.7 Tulosten arviointi4.7.1 Testin lopuksi tallennetaan suodattimien (MSAM) lävitse kulkeneen näytteen kokonaismassa. Suodattimet palautetaan punnituskammioon ja annetaan vakiintua vähintään kaksi ja enintään 36 tuntia, minkä jälkeen ne punnitaan. Suodattimien kokonaispaino tallennetaan. Hiukkasten massa (Pf) on pää- ja varmistussuodattimien keräämien hiukkasten massojen summa.4.7.2 Kaasumaisten päästöjen piirturitallennetta arvioitaessa on jokaisen moodin viimeiset 60 sekuntia paikannettava, ja siitä on määritettävä tämän ajanjakson keskimääräiset HC-, CO- ja NOx-piirturilukemat. HC-, CO- ja NOx-pitoisuudet jokaisessa moodissa määritetään keskimääräisistä piirturin lukemista ja vastaavista kalibrointitiedoista. Muunkin tyyppisiä tiedontallennuslaitteistoja voidaan käyttää, jos vastaavan tiedon saanti on varmistettu."Korvataan 4.8.1 kohta seuraavasti:"4.8.1 Kaasumaisten päästöjen lopulliset testitulokset määritetään seuraavasti:"Korvataan 4.8.2 kohdan alku seuraavasti:"4.8.2 Kaasumaiset päästöt lasketaan seuraavasti:NOX = >NUM>ÓNOx mass. WFi/>DEN>Ó(Pi - Paux). WFiCO = >NUM>ÓCOmass. WFi/>DEN>Ó(Pi - Paux). WFiHC = >NUM>ÓHCmass. WFi/>DEN>Ó(Pi - Paux). WFi(kohdan loppuosaa ei muuteta)"Lisätään 4.8.2 kohdan jälkeen uusi 4.8.3, 4.8.4 ja 4.8.5 kohta seuraavasti:"4.8.3 Hiukkaspäästöt lasketaan seuraavalla tavalla. Tämän kohdan yleisiä yhtälöitä sovelletaan sekä täys- että osavirtauslaimennusjärjestelmiin:PT = >NUM>PTmasse/>DEN>Ó(Pi - Paux). WFi4.8.3.1 Hiukkasten massavirta lasketaan seuraavasti:PTmasse = >NUM>Pf. GEDF/>DEN>MSAM. 1 000taiPTmasse = >NUM>Pf. V''EDF/>DEN>VSAM. 1 0004.8.3.2 Tekstisykli GEDF, V"EDF, MSAM ja VSAM määritetään laskemalla yhteen yksittäisten vaiheiden keskiarvot:GEDF = Ó GEDF,i. WFiV"EDF = Ó V"EDF,i. WFiMSAM = Ó MSAM,iVSAM = Ó VSAM,i4.8.3.3 Tehollinen painotuskerroin WFE kunkin moodin osalta lasketaan seuraavasti:WFE,i = >NUM>MSAM,i. GEDF/>DEN>MSAM. GEDF,itaiWFE,i = >NUM>VSAM,i. V"EDF/>DEN>VSAM. V"EDF,iTehollisten painotuskertoimien arvon on oltava ± 0,003 liitteessä III olevan 4.8.2 kohdan taulukossa olevista arvoista.4.8.4 Lopulliset hiukkaspäästön ilmoitettavat arvot saadaan vaiheittain seuraavasti, kun käytettään täysvirtauslaimennusjärjestelmää (liite V, järjestelmä 4):4.8.4.1 Laimennetun pakokaasun tilavuusvirta V"TOT määritetään kunkin moodin osalta. V"TOT,i vastaa 4.8.3.2 kohdan yleisissä yhtälöissä olevaa V"EDF,i.4.8.4.2 Käytettäessä yksivaiheista laimennusjärjestelmää MSAM on keräyssuodattimien (GF1 liite V, järjestelmä 4) läpi mennyt massa.4.8.4.3 Käytettäessä kaksivaiheista laimennusjärjestelmää MSAM on keräyssuodattimien (GF1 liite V, järjestelmä 4) läpi mennyt massa, josta vähennetään toisen vaiheen laimennusilman massa (GF 2 liite V, järjestelmä 4).4.8.5 Lopulliset hiukkaspäästön ilmoitettavat arvot saadaan vaiheittain seuraavasti, kun käytetään osavirtauslaimennusjärjestelmää (liite V, järjestelmä 5). Koska voidaan käyttää monia eri laimennussuhteen säätömenetelmiä, käytetään erilaisia laskentamenetelmiä GEDF tai V"EDF arvojen laskentaan. Kaikkien laskelmien on perustuttava yksittäisen moodin keskiarvoihin näytteenottojakson aikana.4.8.5.1 Osanäytteenotto isokineettisellä keräyssuuttimella:GEDF,i = GEXH,i. qitaiV"EDF,i = V"EXH,i. qiqi = >NUM>GDIL,i + (GEXH,i. r)/>DEN>(GEXH,i. r)taiqi = >NUM>V"DIL,i + (V"EXH,i. r)/>DEN>(V"EXH,i. r)missä r on isokineettisen keräyssuuttimen ja pakoputken poikkileikkauksien pinta-alojen suhde:r = >NUM>Ap/>DEN>AT4.8.5.2 Osanäytteenotto CO2 tai NOx mittauksessaGEDF,i = GEXH,i. qitaiV"EDF,i = V"EXH,i. qiqi = >NUM>ConcE,i - ConcA,i/>DEN>ConcD,i - ConcA,imissä ConcE on laimentamattoman pakokaasun pitoisuusConcD on laimennetun pakokaasun pitoisuusConcA on laimennetun ilman pitoisuusKuivan kaasun pitoisuudet muutetaan kostean kaasun pitoisuuksiksi liitteen VI mukaisesti.4.8.5.3 Täysnäytteen otto CO2-mittauksessa ja hiilitasapainomenetelmässäGEDF,i = >NUM>206. GFuel,i/>DEN>CO2D,i - CO2A,imissä CO2D on CO2 pitoisuus laimennetussa pakokaasussaCO2A on CO2 pitoisuus laimennetussa ilmassa (pitoisuus tilavuus-% kosteassa kaasussa)Tämä yhtälö perustuu hiilitasapaino-oletukselle (hiiliatomit tulevat moottorista ulos hiilidioksidina) ja on johdettu seuraavasti:GEDF,i = GEXH,i. qiqi = >NUM>206. GFuel,i/>DEN>GEXH,i. CO (CO2D,i - CO2A,i)4.8.5.4 Täysnäytteen otto massavirtasäädölläGEDF,i = GEXH,i. qiqi = >NUM>GTOT,i/>DEN>(GTOT,i - GDIL,i)."LIITE IV HYVÄKSYNTÄTESTEISSÄ JA TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTAMISESSA KÄYTETTÄVÄN VERTAILUPOLTTOAINEEN TEKNISET OMINAISUUDET Lisätään taulukkoon ilmaisun "rikkipitoisuus" jälkeen viittaus alaviitteeseen(2) ja lisätään alaviittaus seuraavasti:"(2 ) Ajoneuvon valmistajan pyynnöstä voidaan käyttää dieselpolttoainetta, jonka suurin rikkipitoisuus on 0,05 painoprosenttia, edustamaan markkinoiden tulevaa polttoainelaatua; sitä voidaan käyttää sekä tyyppihyväksyntätesteissä että tuotannon vaatimustenmukaisuuden osoittamiseen."LIITE V Muutetaan otsikko seuraavasti:"ANALYYSI- JA NÄYTTEENOTTOJÄRJESTELMÄT"Korvataan ensimmäinen osa seuraavasti:"1 KAASUMAISTEN PÄÄSTÖJEN MÄÄRITYSEsitellään kolme kaasumaisten päästöjen määrityksiin käytettävää analyysijärjestelmää, joiden käyttö perustuu- HFID-analysaattoriin hiilivetyjen,- NDIR-analysaattoriin hiilimonoksidin,- CLA-, HCLA- tai vastaavaan analysaattoriin lämmitetyin tai lämmittämättömin näytteenottoputkistoin typen oksidien mittauksessa."Lisätään kuvan 3 jälkeen uusi 2 kohta seuraavasti:"2 HIUKKASPÄÄSTÖJEN MÄÄRITYSHiukkaspäästöjen määritys edellyttää pakokaasujen laimennusjärjestelmää, jolla voidaan pitää laimennettujen pakokaasujen lämpötila 325 K:ssä (52 °C) tai sen alapuolella, hiukkasten keräysjärjestelmää, määritettyjä hiukkassuodattimia ja tarkkuusvaakaa, joka on sijoitettu ilmastoituun punnituskammioon. Esitellään kaksi periaatteeltaan erilaista laimennus- ja näytteenottojärjestelmää (täys- ja osavirtauslaimennus). Suodattimien, vaa'an ja punnituskammion määritys liittyy molempiin järjestelmiin.2.1 Hiukkassuodattimet2.1. 1Suodattimien on oltava fluorihiilipäällysteisiä lasikuitusuodattimia tai fluorihiili(kalvo)pohjaisia.2.1.2 Hiukkassuodattimien halkaisijan on oltava vähintään 47 mm (suodatushalkaisija 37 mm). Myös halkaisijaltaan suuremmat suodattimet hyväksytään.2.1.3 Laimennetut pakokaasut kerätään sarjaan asennetulla suodatinparilla (yksi pääsuodatin ja yksi varmistussuodatin) testisyklin aikana. Varmistussuodatin saa sijaita enintään 100 mm pääsuodattimen jäljessä virtaussuuntaan, eikä se saa olla kosketuksissa pääsuodattimen kanssa.2.1.4 Suositeltu vähimmäiskuormitus 47 mm:n pääsuodattimelle (suodatushalkaisija 37 mm) on 0,5 mg ja 70 mm:n pääsuodattimelle (suodatushalkaisija 60 mm) 1,3 mg.Muille suodattimille suositellaan 0,5 mg/1075 mm2:n (massa/suodatusala) vähimmäiskuormitusta.2.2 Punnituskammion ja tarkkuusvaa'an eritelmä2.2.1 Kammion (tai -huoneen), jossa hiukkassuodattimet ilmastoidaan ja punnitaan, lämpötilan on pysyttävä alueella ± 6 K asetusarvosta, joka on välillä 293 K ja 303 K (20° ja 30 °C) kaikkien suodatinten vakiintumisen ja punnituksen ajan. Suhteellinen kosteus on pidettävä ± 10 prosentin alueella 35 %:n ja 55 %:n välillä olevasta asetusarvosta.2.2.2 Kammion (tai huoneen) ilmassa ei saa olla ympäristön epäpuhtauksia (esimerkiksi pölyä), jotka voivat kiinnittyä suodattimiin vakiintumisen aikana. Ainakin kaksi käyttämätöntä vertailusuodatinta on punnittava neljän tunnin kuluessa, mutta mieluummin samanaikaisesti näytteenottosuodattimien kanssa. Jos vertailusuodattimien keskimääräinen paino muuttuu yli ± 6 % suositellusta vähimmäiskuormituksesta näytteenottosuodattimien punnituksien välillä, on kaikki näytteenottosuodattimet heitettävä pois ja päästötestit uusittava.Jos painonmuutos on välillä -3,0 % ja -6,0 %, valmistajalla on oikeus uusia testi tai lisätä keskimääräinen painonmenetys suodattimien nettopainoon. Jos painonmuutos on + 3,0 ja + 6,0 % välillä, valmistajalla on oikeus joko uusia testi tai hyväksyä mitatut näytteenottosuodattimien massat. Jos painon muutoksien keskiarvo on enintään ± 3,0 %, käytetään mitattuja painoja. Vertailusuodattimien on oltava samankokoisia ja samaa materiaalia kuin näytteenottosuodattimet ja ne on uusittava vähintään kerran kuukaudessa.2.2.3 Kaikkien suodattimien punnituksiin käytettävän vaa'an tarkkuuden (keskipoikkeama) on oltava 2 % ja luettavuuden 1 % suodattimien suositellusta vähimmäiskuormituksesta.2.3 LisäeritelmätKaikkien laimennus- ja näytteenottojärjestelmien osat pakoputkesta suodattimen pitimeen, jotka ovat kosketuksissa laimennetun ja laimentamattoman pakokaasun kanssa, on suunniteltava pitämään hiukkasten kerääntyminen ja muuttuminen vähäisenä. Kaikkien osien on oltava sähköä johtavaa materiaalia, joka ei reagoi pakokaasun ainesosien kanssa, ja niiden on oltava maadoitettuja sähköstaattisten vaikutusten estämiseksi.J ä r j e s t e l m ä 4 (täysvirtauslaimennusjärjestelmä)Hiukkasten näytteenottojärjestelmä perustuu koko pakokaasumäärän laimennukseen vakiotilavuusnäytteenottomenetelmällä CVS (Constant Volume Sampling). Kuvassa 4 on järjestelmän periaatekaavio. Pakokaasun ja laimennusilman seoksen kokonaistilavuus mitataan ja kerätään näyte analyysiä varten.Tämän jälkeen hiukkasmaisten päästöjen massa määritetään suodatinpariin kerätystä massasta, näytteen virtauksesta ja laimennusilman ja pakokaasujen kokonaisvirtauksesta testisyklin aikana. Voidaan käyttää joko PDP- tai CFV-järjestelmää joko yksi- tai kaksivaiheisesti laimennettuna. Kaasumaisia päästöjä ei saa määrittää CVS-järjestelmällä. Järjestelmän osien on täytettävä seuraavat vaatimukset:EP PakoputkiPakoputken pituus pakosarjan tai turboahtimen päästä laimennuskammioon ei saa olla yli 10 metriä. Jos järjestelmän pituus ylittää 4 m, on kaikki 4 m ylittävät putkenosat eristettävä. Eristeen säteittäisen paksuuden on oltava vähintään 25 mm. Eristemateriaalin lämmönjohtavuus ei saa ylittää 0,1 W/mk mitattuna 673 K:ssä (300 °C).PDP VakiotilavuuspumppuPDP mittaa laimennetun pakokaasun kokonaisvirtausta pumpun kierrosten ja tilavuuden perusteella. Pakojärjestelmän vastapainetta ei saa pienentää keinotekoisesti PDP:llä tai laimennusilman syöttöjärjestelmällä. CVS-järjestelmän kanssa mitatun staattisen paineen on oltava ± 1,5 kPa staattisesta paineesta, joka mitataan ilman liitäntää CVS-järjestelmään samalla moottorin kierrosnopeudella ja kuormituksella. Kaasuseoksen lämpötilan mitattuna välittömästi ennen PDP:tä on oltava ± 6 K siitä keskimääräisestä toimintalämpötilasta kokeen aikana, kun virtausmittausta ei käytetä.CFV Kriittiseen virtaukseen perustuva venturiCFV mittaa laimennetun pakokaasun kokonaisvirtausta säilyttämällä virtauksen kuristettuna (kriittinen virtaus). Laimentamattoman pakokaasun staattisen paineen vaihteluiden on oltava PDP:tä varten annettujen arvojen mukaisia. Kaasusekoituksen lämpötilan mitattuna välittömästi ennen CFV:tä on oltava ± 11 K testin aikana todetusta keskimääräisestä toimintalämpötilasta, kun virtausmittausta ei käytetä.HE Lämmönvaihdin (ei pakollinen elektronisen virtausmittarin (EFC) kanssa).Lämmönvaihtimen on oltava teholtaan riittävä pitämään lämpötilan edellä mainituissa rajoissa.EFC Elektroninen virtausmittausjärjestelmä (ei pakollinen lämmönvaihtimen HE kanssa)Elektroninen virtausmittausjärjestelmä vaaditaan virtauksen jatkuvaan mittaukseen, jos PDP:lle tai CFV:lle menevän ilman lämpötilaa ei pidetä vakiona.PDT PäälaimennuskammioPäälaimennuskammion on oltava:- halkaisijaltaan riittävän pieni, jotta virtaus olisi pyörteinen (Reynoldsin luku yli 4 000) ja riittävän pitkä, jotta pakokaasu ja laimennusilma sekoittuvat täydellisesti,- halkaisijaltaan vähintään 460 mm käytettäessä yksivaiheista laimennusta ja vähintään 200 mm käytettäessä kaksivaiheista laimennusta.Moottorin pakokaasut on suunnattava laimennuskammiossa virtauksen suuntaan ja niiden on sekoituttava täydellisesti.SDS Yksivaiheinen laimennusjärjestelmäYksivaiheisessa laimennusmenetelmässä näyte otetaan päälaimennuskammiosta ja johdetaan keräyssuodattimien läpi. PDP- tai CFV-laitteiston virtauskyvyn on oltava riittävä pitämään laimennetun pakokaasun lämpötila enintään 325 K:ssä (52 °C) mitattuna välittömästi ennen päähiukkassuodatinta.DDS Kaksivaiheinen laimennusjärjestelmäKaksivaihelaimennusmenetelmässä näyte otetaan päälaimennuskammiosta ja johdetaan toisiolaimennuskammioon, jossa näyte laimennetaan edelleen. Kahdesti laimennettu näyte johdetaan edelleen suodattimien läpi. PDP- tai CFV-laitteiston virtauskyvyn on oltava riittävä pitämään laimennetun pakokaasun lämpötila enintään 464 K:ssä (191 °C) PDT:ssä näytteenottoalueella. Toisiolaimennusjärjestelmän on tuotettava riittävästi laimennusilmaa pitämään kahdesti laimennetun pakokaasun lämpötila enintään 325 K:ssä (52 °C), mitattuna välittömästi ennen päähiukkassuodatinta.PSP Hiukkasnäytteenottoputki (ainoastaan SDS-järjestelmässä)Näytteenottoputken on oltava:- asennettuna virtausta vastaan kohtaan, jossa pakokaasut ja laimennusilma ovat sekoittuneet hyvin (ts. laimennuskammion keskilinjalle noin 10 tunnelin halkaisijan etäisyydelle virtauksen suuntaan kohdasta, jossa pakokaasut tulevat kammioon),- sisähalkaisijaltaan vähintään 12 mm.Etäisyys keräysputken kärjestä suodattimen pitimeen saa olla enintään 1 020 mm. Keräysputkea ei saa lämmittää.PTT Hiukkasten siirtoputki (ainoastaan DDS-järjestelmässä)Hiukkasten siirtoputken on oltava:- asennettuna virtausta vastaan kohtaan jossa pakokaasut ja laimennusilma ovat sekoittuneet hyvin (ts. laimennuskammion keskilinjalle noin 10 tunnelin halkaisijan etäisyydelle virtauksen suuntaan kohdasta, jossa pakokaasut tulevat kammioon);- sisähalkaisijaltaan vähintään 12 mm;- enintään 910 mm pitkä, mitattuna sisääntulon tasosta ulostulon tasoon.Näytteen on poistuttava toisiokammion keskiosasta laimennusilmavirtauksen suuntaan. Keräysputkea ei saa lämmittää.SDT Toisiolaimennuskammio (ainoastaan DDS-järjestelmät)Toisiokammion halkaisijan on oltava vähintään 75 mm ja sen on oltava niin pitkä, että kahdesti laimennettu näyte viipyy siinä vähintäin 0,25 s. Pääsuodattimen pitimen on oltava enintään 300 mm etäisyydellä toisiokammion ulostulosta.DAF LaimennusilmansuodatinLaimennusilma voidaan suodattaa laimennusilman sisäänmenokanavassa, sen lämpötilan on oltava 298 ± 5 K (25 °C ± 5 C), ja suodatuksesta voidaan ottaa näyte taustahiukkasmäärän määrittämiseksi. Taustahiukkasmäärä voidaan myöhemmin vähentää laimennetusta pakokaasusta mitatusta arvosta.FH Suodattimen pidin (pitimet)Pää- ja varmistussuodattimille voidaan käyttää joko yhteistä koteloa tai erillisiä koteloita. Liitteessä V olevan 2.1.3 kohdan vaatimukset on täytettävä. Suodattimien pitimiä ei saa lämmittää.SP NäytepumppuHiukkasnäytepumpun on sijaittava riittävän etäällä laimennuskammiosta, jotta sisääntulevan kaasun lämpötila pysyy vakiona (± 3 K), jos ei käytetä virtausmittausjärjestelmää. Näytepumpun (-pumppujen) on oltava toiminnassa koko testin ajan. Näytteenottosuodattimien ohittamiseksi käytetään ohivirtausjärjestelmää.DP Laimennusilmapumppu (ainoastaan DDS-järjestelmässä)Laimennusilmapumppu on sijoitettava siten, että toisiokammioon menevän laimennusilman lämpötila on 298 K (25 °C) ± 5 K.GF 1 Kaasunvirtausmittari (hiukkasnäytevirtaukselle)Kaasumittari tai virtauksen mittauslaitteet on sijoitettava riittävän etäälle kammiosta niin, että sisäänmenevän ilman lämpötila pysyy vakiona (± 3 K), jos ei käytetä virtausmittausjärjestelmää.GF 2 Kaasunvirtausmittari (laimennusilmalle, ainoastaan DDS-järjestelmässä)Kaasumittari tai virtauksen mittauslaitteet on sijoitettava siten, että sisäänmenevän kaasun lämpötila on jatkuvasti 298 K (25 °C) ± 5 K.J ä r j e s t e l m ä 5 (osavirtauslaimennusjärjestelmä)Esitetään hiukkasten keräysjärjestelmä, joka perustuu ainoastaan pakokaasujen osan laimentamiseen. Kuvassa 5 esitetään kaavio järjestelmästä. Hiukkaspäästöjen massa määritetään suodatinparilla kerätystä massanäytteestä, laimennussuhteesta, näytteen virtauksesta ja pakokaasujen tai polttoaineen virtauksesta testin aikana. Laimennussuhteen laskenta riippuu käytetystä järjestelmätyypistä. Ainoastaan osa laimennetusta pakokaasusta (osittainen näytteenotto) tai kaikki laimennettu pakokaasu (täydellinen näytteenotto) voidaan kerätä näytteenä. Kaikki tässä kuvatut menetelmät ovat samanarvoisia jos ne ovat liitteessä III olevan 4.6.6 ja 4.8.3.3 kohdan vaatimusten mukaisia. Osien on täytettävä seuraavat vaatimukset:EP PakoputkiLaitteistoissa, joissa ei ole isokineettistä keräysputkea, pakoputken on oltava suora kuuden putkenhalkaisijan pituudelta ennen keräysputken kärkeä ja kolmen putkenhalkaisijan matkalta keräysputken kärjestä virtauksen suuntaan.Laitteistoissa, joissa on isokineettinen keräysputki, pakoputki ei saa tehdä jyrkkiä mutkia eikä siinä saa olla äkillisiä halkaisijan muutoksia 15 putkenhalkaisijan pituudella ennen keräysputken kärkeä eikä neljän putkenhalkaisijan matkalla keräysputken kärjestä virtauksen suuntaan. Pakokaasun nopeuden on oltava näytteenottoalueella yli 10 m/s ja alle 200 m/s. Pakokaasun paineenvaihtelut eivät saa ylittää ± 500 Pa keskiarvosta. Mitkään painovaihtelujen rajoitustoimenpiteet runkoon rakennettua pakoputkistoa (ja äänenvaimenninta) lukuun ottamatta eivät saa muuttaa moottorin suorituskykyä eivätkä aiheuttaa hiukkasten kerrostumista.PR NäytteenottoputkiKeräysputki asennetaan virtausta vastaan pakoputken keskilinjalle kohtaan, jossa vallitsevat edellä mainitut olosuhteet. Pakoputken ja keräysputken halkaisijoiden suhteen on oltava vähintään 4.ISP Isokineettinen näytteenottoputki (ei pakollinen, jos käytetään EGA:ta tai massavirran säätöä)Isokineettinen keräysputki on suunniteltava siten, että sillä saadaan laimentamattoman pakokaasun määrään suhteutettu näyte. Tämän vuoksi ISP korvaa PR:n, kuten edellä on esitetty, ja se on liitettävä paine-eromuuntimeen ja nopeudensäätimeen niin, että virtaus säilyy isokineettisenä keräysputken kärjessä. Keräysputken sisähalkaisijan on oltava vähintään 12 mm.EGA Pakokaasuanalysaattori (ei pakollinen, jos käytetään ISP:tä tai massavirran säätöä)CO2- tai NOx-analysaattoreita voidaan käyttää (hiilitasapainon kanssa ainoastaan CO2-analysaattoria). Analysaattorit on kalibroitava samalla tavalla kuin kaasumaisten epäpuhtauksien mittaukseen käytettävät analysaattorit. Pitoisuuserojen määritykseen saadaan käyttää yhtä tai useampaa analysaattoria.TT SiirtoputkiHiukkasnäytteen siirtoputken on oltava:- Lämmitetty tai eristetty niin, että kaasun lämpötila siirtoputkessa ei ole alle 423 K (150 °C). Jos kaasun lämpötila on alle 423 K (150 °C), kaasun lämpötila siirtoputkessa ei saa olla pienempi kuin kaasun lämpötila pakoputkessa;- halkaisijaltaan yhtä suuri tai suurempi kuin keräysputki, ei kuitenkaan suurempi kuin 25 mm;- pituudeltaan enintään 1 000 mm, mitattuna sisääntulon tasosta ulostulon tasoon.Näytteen on poistuttava laimennuskammion keskiosasta virtauksen suuntaan.SC Nopeudensäädin (ainoastaan ISP:tä varten)EP:n ja ISP:n välisen paine-eron pitämiseksi nollassa tarvitaan paineen säätölaitteisto isokineettisessä pakokaasujen jaossa. Näissä olosuhteissa pakokaasun nopeus on sama EP:ssä ja ISP:ssä ja massavirta ISP:n läpi on vakio-osa pakokaasuvirrasta. Säätö tehdään imupuhaltimen (SB) kierroslukua säätämällä ja pitämällä painepuhaltimen (PB) kierrosluku vakiona kunkin vaiheen aikana. Paineen säätösilmukkaan jäävä virhe ei saa ylittää ± 0,5 % paine-eromuuntimen (DPT) mitta-alueesta. Painevaihtelut laimennuskammiossa eivät saa olla keskimäärin yli ± 250 Pa.DPT Paine-eromuunnin (ainoastaan ISP:tä varten)Paine-eromuuntimen toiminta-alueen on oltava ± 500 Pa.FC 1 Virtauksen säädin (laimennusilma)Laimennusilman massavirran säätöön tarvitaan virtauksen säätäjä. Se saadaan kytkeä joko pakokaasuvirtaan tai polttoainevirtaan ja/tai CO2-differentiaaliviestiin. Käytettäessä paineilmalähdettä FC 1 säätää suoraan ilmavirtaa.GF 1 Kaasun virtausmittari (laimennusilma)Kaasun virtausmittari tai virtauksen mittauslaitteet on sijoitettava siten, että sisäänmenevän kaasun lämpötila on 298 K ± 5 K.SB Imupuhallin (käytetään osittaisessa näytteenkeräyksessä)PB PainepuhallinPB on kytkettävä FC 1:en laimennusilman massavirran säätämiseksi. Pakokaasuvirtaa tai polttoainevirtaa ja/ tai CO2-differentiaaliviestiä saadaan käyttää käskyviesteinä. Käytettäessä paineilmalähdettä PB:tä ei tarvita.DAF LaimennusilmansuodatinLaimennusilma saadaan suodattaa laimennusilman sisäänmenokanavassa, sen lämpötilan on oltava 298 ± 5 K (25 °C ± 5 C) ja siitä voidaan ottaa näyte taustahiukkasmäärän määrittämiseksi. Taustahiukkasmäärät voidaan myöhemmin vähentää laimennetusta pakokaasusta mitatuista arvoista.DT LaimennuskammioLaimennuskammion on oltava:- halkaisijaltaan riittävän pieni, jotta virtaus olisi pyörteinen (Reynoldsin luku yli 4 000) ja riittävän pitkä, jotta pakokaasu ja laimennusilma sekoittuvat täydellisesti;- halkaisijaltaan vähintään 25 mm täydellisessä näytteenkeräyksessä;- halkaisijaltaan vähintään 75 mm osittaisessa näytteenkeräyksessä.Moottorin pakokaasut on suunnattava laimennuskammiossa virtauksen suuntaan kohdassa, jossa ne tulevat sisään laimennuskammioon, ja niiden on sekoituttava laimennusilmaan täydellisesti sekoittavan kuristuslaipan avulla. Osittaista näytteenkeräystä käyttävissä järjestelmissä on sekoittumisen laatu tarkastettava käyttöönoton jälkeen CO2:n jakaumasta kammiossa ainakin kuudessa tasavälisessä pisteessä moottorin käydessä.PSS Hiukkasten keräysjärjestelmäHiukkasten keräysjärjestelmä on toteutettava siten, että se ottaa näytteen laimennuskammiosta ja vie näytteen hiukkasten keräyssuodattimien läpi (osittainen näytteenotto) tai ohjaa kaikki laimennetut pakokaasut hiukkasten keräyssuodattimien läpi (täydellinen näytteenotto). Näytepumpun käynnissä pitämistä koko testisyklin ajan suositellaan, jotta vältyttäisiin säätösilmukoihin kohdistuvilta vaikutuksilta. Keräysputken ja suodattimien pitimen välillä on oltava palloventtiilillä varustettu ohitusjärjestelmä, jolla ohjataan näyte näytteenottosuodattimien läpi haluttuina aikoina. Kytkentätapahtuman vaikutuksien säätösilmukoihin on korjauduttuva alle kolmessa sekunnissa.PSP Hiukkasten näytteenottoputki (osittaisessa näytteenkeräyksessä)Hiukkasten näytteenottoputken on oltava:- asennettuna virtausta vastaan kohtaan, jossa pakokaasut ja laimennusilma ovat sekoittuneet hyvin (ts. laimennuskammion keskilinjalle noin 10 tunnelin halkaisijan etäisyydelle kohdasta, josta pakokaasut tulevat laimennuskammioon);- sisähalkaisijaltaan vähintään 12 mm.PTT Hiukkasten siirtoputkiHiukkasten siirtoputki ei saa olla lämmitetty ja sen pituus ei saa ylittää 1 020 mm:ä, mitattuna:- keräysputken kärjestä suodattimen pitimeen osittaisessa näytteenkeräyksessä;- laimennuskammion päästä suodattimen pitimeen kokonäytteenkeräyksessä.FH Suodattimen pidin (pitimet)Pää- ja varmistussuodattimille voidaan käyttää joko yhteistä koteloa tai erillisiä koteloita. Liitteessä V olevan 2.1.3 kohdan vaatimukset on täytettävä. Suodattimien pitimiä ei saa lämmittää.SP NäytepumppuHiukkasnäytepumpun on sijaittava riittävän kaukana laimennuskammiosta, jotta sisääntulevan kaasun lämpötila pysyy vakiona (± 3 K), jos ei käytetä virtausmittausjärjestelmää.FC 2 Virtauksen säädin (ei pakollinen hiukkasnäytevirtauksen osalta)Virtauksen säädintä voidaan käyttää parantamaan hiukkasnäytteen virtausnopeuden tarkkuutta.GF 2 Kaasun virtausmittari (hiukkasnäytevirtaukselle)Kaasun virtausmittarin tai virtauksen mittauslaitteiden on sijaittava riittävän etäällä laimennuskammiosta niin, että sisääntulevan kaasun lämpötila pysyy vakiona (± 3 K), jos ei käytetä virtausmittausjärjestelmää.BV PalloventtiiliPalloventtiilin halkaisijan on oltava vähintään sama kuin näyteputken, ja kytkentäajan on oltava alle 0,5 sekuntia.">VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE VIII (MALLI) ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUS >KAAVION ALKU>Korvataan lisäyksen 1.4 kohta seuraavasti:"1.4 PäästörajatCO g/kWhHC g/kWhNO g/kWhPT g/kWh }määritettynä täys-/ osavirtauslaitteistolla(1).">KAAVION LOOPU>


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/101/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2004, kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä annetun direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta Kioton pöytäkirjan hankemekanismien osaltaETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               13.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 338/18

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2004/101/EY,
   annettu 27 päivänä lokakuuta 2004,
   kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä annetun direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta Kioton pöytäkirjan hankemekanismien osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Direktiivillä 2003/87/EY (3) perustetaan yhteisössä toteutettava kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä (jäljempänä ”yhteisön järjestelmä”), jolla pyritään vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä kustannustehokkaasti ja taloudellisesti. Direktiivissä otetaan huomioon, että pitkällä aikavälillä kasvihuonekaasujen päästöjen kokonaismäärää on vähennettävä noin 70 prosentilla vuoden 1990 tasoon verrattuna. Järjestelmällä pyritään auttamaan Euroopan yhteisöä ja jäsenvaltioita täyttämään Kioton pöytäkirjan mukaiset sitoumuksensa vähentää ihmisten toiminnasta aiheutuvia kasvihuonekaasujen päästöjä. Kioton pöytäkirja hyväksyttiin ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta sekä sen velvoitteiden täyttämisestä yhteisesti 25 päivänä huhtikuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2002/358/EY (4).

               (2)

               Direktiivissä 2003/87/EY todetaan, että hankemekanismeista saatavien hyvitysten huomioon ottaminen velvoitteiden täyttämisessä vuodesta 2005 lähtien lisää kustannustehokkuutta kasvihuonekaasupäästöjen kokonaismäärän vähentämisessä ja että hyvitysten tunnustamisesta on säädettävä säännöksillä, joilla Kioton pöytäkirjan hankemekanismit, mukaan lukien yhteistoteutus (JI) ja puhtaan kehityksen mekanismi (CDM), kytketään yhteisön järjestelmään.

               (3)

               Kioton pöytäkirjan hankemekanismien kytkeminen yhteisön järjestelmään siten, että säilytetään järjestelmän tarkoituksenmukaisuus ympäristön kannalta, mahdollistaa sen, että Kioton pöytäkirjan 6 ja 12 artiklan mukaisten hanketoimintojen avulla saatuja päästöhyvityksiä voidaan käyttää direktiivin 2003/87/EY 12 artiklan 3 kohdan mukaisten jäsenvaltioiden velvoitteiden täyttämisessä. Näin lisätään yhteisön järjestelmässä erilaisia tapoja noudattaa velvoitteita kustannuksiltaan alhaisilla tavoilla, mikä alentaa Kioton pöytäkirjan sitoumuksista johtuvia kokonaiskustannuksia ja parantaa yhteisön kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien markkinoiden likviditeettiä. Yhteistoteutuksen tuloksena saatavien hyvitysten kysynnän lisääntyessä yhteisössä toimivat yritykset investoivat edistyneen ympäristöä säästävän teknologian ja taitotiedon kehittämiseen ja siirtämiseen. Myös puhtaan kehityksen mekanismin avulla saatujen hyvitysten kysyntä lisääntyy, ja siten puhtaan kehityksen mekanismin hankkeita isännöiviä kehitysmaita autetaan saavuttamaan kestävään kehitykseen liittyvät tavoitteensa.

               (4)

               Sen lisäksi, että yhteisö ja sen jäsenvaltiot sekä yritykset ja yksittäiset henkilöt yhteisön järjestelmän ulkopuolella käyttävät Kioton hankemekanismeja, nämä mekanismit olisi kytkettävä yhteisön järjestelmään sellaisella tavalla, että varmistetaan johdonmukaisuus ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC), Kioton pöytäkirjan ja niiden perusteella tehtyjen päätösten sekä yhteisön järjestelmän tavoitteiden ja rakenteen ja direktiivin 2003/87/EY säännösten kanssa.

               (5)

               Jäsenvaltiot voivat antaa toiminnanharjoittajien käyttää yhteisön järjestelmässä sertifioituja päästövähennyksiä vuodesta 2005 alkaen ja päästövähennysyksiköitä vuodesta 2008 alkaen. Toiminnanharjoittajien voidaan sallia käyttää sertifioituja päästövähennyksiä ja päästövähennysyksiköitä vuodesta 2008 alkaen kunkin jäsenvaltion kansallisessa jakosuunnitelmassaan määrittämään prosenttiosuuteen asti kullekin laitokselle jaetuista päästöoikeuksista. Tällöin yksi päästöoikeus myönnetään ja palautetaan välittömästi yhtä sertifioitua päästövähennystä tai päästövähennysyksikköä vastaan. Sertifioitua päästövähennystä tai päästövähennysyksikköä vastaan myönnetty päästöoikeus vastaa tätä sertifioitua päästövähennystä tai päästövähennysyksikköä.

               (6)

               Direktiivin 2003/87/EY 19 artiklan 3 kohdan ja järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi 11 päivänä helmikuuta 2004 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 280/2004/EY (5) 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti hyväksyttävässä komission asetuksessa standardoidusta ja suojatusta rekisterijärjestelmästä säädetään asiaan kuuluvista prosesseista ja menettelyistä rekisterijärjestelmissä sertifioitujen päästövähennysten käyttöä varten vuosien 2005 ja 2007 välisenä kautena ja sitä seuraavina kausina ja päästövähennysyksiköiden käyttöä varten vuosien 2008 ja 2012 välisenä kautena ja sitä seuraavina kausina.

               (7)

               Kukin jäsenvaltio päättää hanketoiminnoista saatavien sertifioitujen päästövähennysten ja päästövähennysyksiköiden käytön rajasta ottaen asianmukaisesti huomioon Kioton pöytäkirjan ja Marrakešin sopimusten asiaa koskevat määräykset täyttääkseen niihin sisältyvät vaatimukset, joiden mukaan mekanismien käytön olisi täydennettävä kansallisia toimia. Kansalliset toimet muodostavat siten merkittävän osan toteutetuista ponnisteluista.

               (8)

               UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan ja niiden perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä käyttämästä ydinvoimahankkeista saatavia sertifioituja päästövähennyksiä ja päästövähennysyksiköitä Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 1 kohtaan ja päätökseen 2002/358/EY perustuvien sitoumusten täyttämiseksi.

               (9)

               UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan perusteella tehdyissä päätöksissä 15/CP.7 ja 19/CP.7 korostetaan, että tarkoituksenmukaisuus ympäristön kannalta on saavutettava muun muassa mekanismeihin sovellettavien selkeiden toimintatapojen, sääntöjen ja ohjeiden sekä maankäyttöä, maankäytön muutosta ja metsätalouden toimintoja ohjaavien selkeiden ja vahvojen periaatteiden ja sääntöjen avulla ja että metsitys- ja uudelleenmetsityshanketoimintoihin liittyvät pysymättömyyttä, lisäisyyttä, vuotoa, epävarmuutta sekä sosioekonomisia vaikutuksia ja ympäristövaikutuksia, vaikutukset biodiversiteettiin ja luonnon ekosysteemeihin mukaan luettuina, koskevat kysymykset on otettava huomioon. Direktiivin 2003/87/EY tarkistuksen yhteydessä vuonna 2006 komission olisi harkittava, onko syytä antaa teknisiä määräyksiä, jotka liittyvät hyvitysten väliaikaisuuteen ja maankäyttöä, maankäytön muutosta ja metsätalouden hanketoimintoja koskevaan, päätöksessä 17/CP.7 vahvistettuun yhden prosentin kelpoisuusrajaan, ja myös, onko syytä antaa säännöksiä, jotka liittyvät niiden mahdollisten riskien arvioinnin tuloksiin, jotka liittyvät muuntogeenisten organismien ja mahdollisesti tilaa valloittavien tulokaslajien käyttöön metsitys- ja uudelleenmetsityshanketoiminnoissa, jotta toiminnanharjoittajat voisivat käyttää maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätalouden hanketoiminnoista saatavia sertifioituja päästövähennyksiä ja päästövähennysyksiköitä yhteisön järjestelmässä vuodesta 2008 alkaen UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti.

               (10)

               Kaksinkertaisen laskennan välttämiseksi päästövähennysyksikköjä ja sertifioituja päästövähennyksiä ei tulisi myöntää yhteisössä suoritetuista hanketoiminnoista, joilla vähennetään tai rajoitetaan myös direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan kuuluvien laitosten päästöjä, ellei samaa määrää päästöoikeuksia mitätöidä päästövähennysyksiköitä tai sertifioituja päästövähennyksiä myöntäneen jäsenvaltion rekisteristä.

               (11)

               Määritettäessä perusuraa unioniin liittyvissä maissa toteutettaville hanketoiminnoille olisi otettava huomioon yhteisön säännöstö liittymissopimusten mukaisesti.

               (12)

               Jäsenvaltiolla, joka myöntää yksityisille tai julkisille tahoille luvan osallistua hanketoimintoihin, säilyy vastuu UNFCCC:een ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien velvoitteidensa täyttämisestä, ja sen olisi siten varmistettava, että osallistumisessa noudatetaan asiaa koskevia ohjeita, toimintatapoja ja menettelyjä, jotka on hyväksytty UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella.

               (13)

               UNFCCC:n, Kioton pöytäkirjan ja niiden täytäntöönpanemiseksi tehtyjen myöhempien päätösten mukaisesti komission ja jäsenvaltioiden olisi tuettava toimintavalmiuksien kehittämistä kehitysmaissa ja siirtymätalousmaissa, jotta ne voivat hyödyntää kaikilta osin yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin mahdollisuuksia tavalla, joka tukee niiden kestävän kehityksen strategioita. Komission olisi tarkasteltava tässä yhteydessä toteutettuja toimia ja laadittava niistä kertomus.

               (14)

               Maailman patokomission vuoden 2000 marraskuun raportissa ”Dams and Development – A New Framework for Decision-Making” sekä OECD:ssä ja Maailmanpankissa on yksilöity asiaankuuluvia perusteita ja ohjeita sen arvioimiseksi, aiheuttavatko vesivoimahankkeet ympäristö- tai sosiaalisia haittoja.

               (15)

               Koska osallistuminen yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin hanketoimintoihin on vapaaehtoista, yritysten ympäristöön liittyvää ja sosiaalista vastuuta ja vastuuvelvollisuutta olisi vahvistettava kestävän kehityksen huippukokouksen toimintasuunnitelman 17 kappaleen mukaisesti. Tähän liittyen yrityksiä olisi kannustettava parantamaan sosiaalisia vaikutuksia ja ympäristönsuojelun tasoa niissä yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin toiminnoissa, joihin ne osallistuvat.

               (16)

               Tiedot hanketoiminnoista, joihin jäsenvaltio osallistuu tai joihin se antaa yksityiselle tai julkiselle taholle luvan osallistua, olisi saatettava yleisön saataville ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY mukaisesti (6).

               (17)

               Komissio voi mainita päästökauppaa ja hanketoiminnoista saatavien hyvitysten käyttöä koskevissa kertomuksissaan vaikutukset sähkömarkkinoihin.

               (18)

               Kioton pöytäkirjan tultua voimaan komission olisi tarkasteltava, onko mahdollista, että niiden Kioton pöytäkirjan liitteessä B lueteltujen maiden kanssa, jotka eivät ole vielä ratifioineet pöytäkirjaa, tehtäisiin sopimuksia päästöoikeuksien tunnustamisesta yhteisön järjestelmän ja sellaisten pakollisten kasvihuonekaasujen päästökauppajärjestelmien välillä, joissa asianomaiset maat ovat asettaneet päästöille absoluuttiset enimmäismäärät.

               (19)

               Koska yksittäisten jäsenvaltioiden toimin ei voida riittävällä tavalla saavuttaa ehdotetun toiminnan tavoitetta eli Kioton hankemekanismien kytkemistä yhteisön järjestelmään ja koska se tämän vuoksi voidaan ehdotetun toiminnan laajuuden ja vaikutusten takia saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa esitetyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa esitetyn suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

               (20)

               Direktiivi 2003/87/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Direktiivin 2003/87/EY muuttaminen
   Muutetaan direktiivi 2003/87/EY seuraavasti:

               1)

               Lisätään 3 artiklaan alakohdat seuraavasti:

                           ”k)

                           ’liitteen I osapuolella’ ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC) liitteessä I mainittua osapuolta, joka on ratifioinut Kioton pöytäkirjan sen 1 artiklan 7 kohdassa määrätyllä tavalla;

                           l)

                           ’hanketoiminnalla’ hanketoimintaa, jonka yksi tai useampi liitteen I osapuoli on hyväksynyt Kioton pöytäkirjan 6 tai 12 artiklan ja UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti;

                           m)

                           ’päästövähennysyksiköllä’ yksikköä, joka myönnetään Kioton pöytäkirjan 6 artiklan ja UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti;

                           n)

                           ’sertifioidulla päästövähennyksellä’ yksikköä, joka myönnetään Kioton pöytäkirjan 12 artiklan ja UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti.”

               2)

               Lisätään 11 artiklan jälkeen artiklat seuraavasti:
               ”11 a artikla
               Hanketoiminnoista saatujen päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten käyttö yhteisön järjestelmässä
               1.   Jollei 3 kohdasta muuta johdu, jäsenvaltiot voivat kunakin 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna kautena antaa toiminnanharjoittajien käyttää hanketoiminnoista saatuja päästövähennysyksiköitä ja sertifioituja päästövähennyksiä yhteisön järjestelmässä tiettyyn kunkin jäsenvaltion kansallisessa jakosuunnitelmassaan kyseistä kautta varten määrittämään prosenttiosuuteen asti kullekin laitokselle jaetuista päästöoikeuksista. Tällöin jäsenvaltio myöntää ja välittömästi palauttaa yhden päästöoikeuden yhtä sellaista päästövähennysyksikköä tai sertifioitua päästövähennystä vastaan, joka on merkitty kyseiselle toiminnanharjoittajalle sen kansallisessa rekisterissä.
               2.   Jollei 3 kohdasta muuta johdu, jäsenvaltiot voivat 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna kautena antaa toiminnanharjoittajien käyttää hanketoiminnoista saatuja sertifioituja päästövähennyksiä yhteisön järjestelmässä. Tällöin jäsenvaltio myöntää ja välittömästi palauttaa yhden päästöoikeuden yhtä sertifioitua päästövähennystä vastaan. Jäsenvaltioiden on mitätöitävä sertifioidut päästövähennykset, jotka toiminnanharjoittajat ovat käyttäneet 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna kautena.
               3.   Yhteisön järjestelmässä voidaan käyttää kaikkia päästövähennysyksiköitä tai sertifioituja päästövähennyksiä, jotka on myönnetty ja joita voidaan käyttää UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan sekä niiden perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti,

                           a)

                           paitsi että sen huomioon ottamiseksi, että UNFCCC:n ja Kioton pöytäkirjan ja niiden perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä käyttämästä ydinvoimahankkeista saatavia sertifioituja päästövähennyksiä ja päästövähennysyksiköitä Kioton pöytäkirjan 3 artiklan 1 kohtaan ja päätökseen 2002/358/EY perustuvien sitoumusten täyttämiseksi, toiminnanharjoittajien on pidättäydyttävä käyttämästä tällaisista hankkeista saatavia sertifioituja päästövähennyksiä ja päästövähennysyksiköitä yhteisön järjestelmässä tämän direktiivin 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna kautena ja 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna ensimmäisenä viisivuotiskautena;
                           ja

                           b)

                           lukuun ottamatta maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätaloutta koskevista toiminnoista saatavia sertifioituja päästövähennyksiä ja päästövähennysyksiköitä.

                     11 b artikla
               Hanketoiminnot
               1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että hanketoimintojen perusurat, siten kuin ne on määritelty UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella tehdyissä päätöksissä, Euroopan unionin kanssa liittymissopimuksen allekirjoittaneissa maissa toteutettaville hanketoiminnoille, noudattavat kaikilta osin yhteisön säännöstöä, mukaan lukien liittymissopimukseen sisältyvät väliaikaiset poikkeukset.
               2.   Lukuun ottamatta 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia, hanketoimintoja isännöivien jäsenvaltioiden on varmistettava, että päästövähennysyksiköitä tai sertifioituja päästövähennyksiä ei myönnetä tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien laitosten kasvihuonekaasujen vähentämisestä tai rajoittamisesta.
               3.   Sellaisista yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin hankkeista, joilla vähennetään tai rajoitetaan suoraan tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan laitoksen päästöjä, voidaan 31 päivään joulukuuta 2012 saakka myöntää päästövähennysyksiköitä tai sertifioituja päästövähennyksiä ainoastaan, jos kyseisen laitoksen toiminnanharjoittaja mitätöi saman määrän päästöoikeuksia.
               4.   Sellaisista yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin hankkeista, joilla vähennetään tai rajoitetaan epäsuorasti tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien laitosten päästötasoa, voidaan 31 päivään joulukuuta 2012 saakka myöntää päästövähennysyksiköitä tai sertifioituja päästövähennyksiä ainoastaan, jos sama määrä päästöoikeuksia mitätöidään päästövähennysyksiköitä tai sertifioituja päästövähennyksiä myöntäneen jäsenvaltion kansallisesta rekisteristä.
               5.   Jäsenvaltiolla, joka myöntää yksityisille tai julkisille tahoille luvan osallistua hanketoimintoihin, säilyy vastuu UNFCCC:een ja Kioton pöytäkirjaan perustuvien velvoitteidensa täyttämisestä, ja sen on varmistettava, että osallistumisessa noudatetaan niitä asiaa koskevia ohjeita, toimintatapoja ja menettelyjä, jotka on hyväksytty UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella.
               6.   Yli 20 megawattia tuottavien vesivoimahankkeiden osalta jäsenvaltioiden on varmistettava tällaisia hankkeita hyväksyessään, että asiaankuuluvat kansainväliset perusteet ja ohjeet, maailman patokomission vuoden 2000 marraskuun raporttiin ’Dams and Development – A New Framework for Decision-Making’ sisältyvät perusteet ja ohjeet mukaan luettuina, otetaan huomioon tällaisia hanketoimintoja kehitettäessä.
               7.   Säännökset 3 ja 4 kohdan täytäntöönpanemiseksi, erityisesti kaksinkertaisen laskennan välttämiseksi, ja mahdolliset 5 kohdan täytäntöönpanemiseksi tarvittavat säännökset siinä tapauksessa, että isäntämaaosapuoli täyttää kaikki kelpoisuusehdot yhteistoteutuksen hanketoimintoja varten, hyväksytään 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti.”

               3)

               Korvataan 17 artikla seuraavasti:
               ”17 artikla
               Tiedon saatavuus
               Toimivaltaisen viranomaisen hallussa olevat päästöoikeuksien jakoon liittyvät päätökset, tiedot hanketoiminnoista, joihin jäsenvaltio osallistuu tai valtuuttaa yksityisiä tai julkisia tahoja osallistumaan, ja kasvihuonekaasujen päästölupien perusteella vaaditut päästöraportit on saatettava yleisön saataville direktiivin 2003/4/EY mukaisesti.”

               4)

               Lisätään 18 artiklaan kohta seuraavasti:
               ”Jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että tahojen, jotka Kioton pöytäkirjan perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti on nimetty hyväksymään hanketoiminnat Kioton pöytäkirjan 6 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, sekä kansallisten viranomaisten, jotka UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti on nimetty panemaan täytäntöön Kioton pöytäkirjan 12 artikla, toiminta sovitetaan yhteen.”

               5)

               Lisätään 19 artiklan 3 kohtaan virke seuraavasti:
               ”Asetuksessa on annettava säännöksiä myös päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten käytöstä ja yksilöinnistä yhteisön järjestelmässä sekä tällaisen käytön laajuuden seurannasta.”

               6)

               Muutetaan 21 artikla seuraavasti:

                           a)

                           Korvataan 1 kohdan toinen virke seuraavasti:
                           ”Kertomuksessa on kiinnitettävä erityistä huomiota päästöoikeuksien jakojärjestelyihin, päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten käyttöön yhteisön järjestelmässä, rekisterien toimintaan, päästöjen tarkkailua ja raportointia koskevien ohjeiden noudattamiseen, todentamiseen ja tämän direktiivin noudattamiseen liittyviin kysymyksiin ja tarvittaessa päästöoikeuksien verotuskohteluun.”

                           b)

                           Korvataan 3 kohta seuraavasti:
                           ”3.   Komissio järjestää jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä tietojenvaihtoa kehityksestä, joka koskee päästöoikeuksien jakoa, päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten käyttöä yhteisön järjestelmässä, rekisterien toimintaa, päästöjen seurantaa, raportointia, todentamista sekä tämän direktiivin noudattamista.”

               7)

               Lisätään 21 artiklan jälkeen artikla seuraavasti:
               ”21 a artikla
               Toimintavalmiuksien kehittämisen tukeminen
               Komission ja jäsenvaltioiden on pyrittävä UNFCCC:n, Kioton pöytäkirjan ja niiden täytäntöönpanemiseksi tehtyjen myöhempien päätösten mukaisesti tukemaan toimintavalmiuksien kehittämistä kehitysmaissa ja siirtymätalousmaissa, jotta kyseiset maat voivat hyödyntää kaikilta osin yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin mahdollisuuksia tavalla, joka tukee niiden kestävän kehityksen strategioita, ja jotta helpotetaan eri tahojen osallistumista yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin hankkeiden kehittämiseen ja toteuttamiseen.”

               8)

               Muutetaan 30 artikla seuraavasti:

                           a)

                           Korvataan 2 kohdan d alakohta seuraavasti:

                                       ”d)

                                       hanketoiminnoista saatavien hyvitysten käyttöä, mukaan lukien tarve yhdenmukaistaa päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten sallittua käyttöä yhteisön järjestelmässä,”

                           b)

                           lisätään 2 kohtaan kohdat seuraavasti:

                                       ”l)

                                       hankemekanismien vaikutusta isäntämaihin, erityisesti niiden kehitystavoitteisiin, onko yhteistoteutuksen ja puhtaan kehityksen mekanismin hankkeissa hyväksytty sellaisia yli 500 megawatin vesivoimahanketoimintoja, joilla on kielteisiä ympäristö- tai sosiaalisia vaikutuksia, ja tällaisista vesivoimahanketoiminnoista saatavien sertifioitujen päästövähennysten tai päästövähennysyksiköiden tulevaa käyttöä yhteisön järjestelmässä,

                                       m)

                                       toimintavalmiuksien kehittämisen tukemista kehitysmaissa ja siirtymätalousmaissa,

                                       n)

                                       toimintatapoja ja menettelyjä kansallisten hanketoimintojen hyväksymistä varten jäsenvaltioissa ja tällaisista toiminnoista johtuviin päästövähennyksiin tai -rajoituksiin liittyvien päästöoikeuksien myöntämistä varten vuodesta 2008 alkaen,

                                       o)

                                       teknisiä määräyksiä, jotka liittyvät hyvitysten väliaikaisuuteen ja maankäyttöä, maankäytön muutosta ja metsätalouden hanketoimintoja koskevaan päätöksessä 17/CP.7 vahvistettuun yhden prosentin kelpoisuusrajaan, ja säännöksiä, jotka liittyvät niiden mahdollisten riskien arvioinnin tuloksiin, jotka liittyvät muuntogeenisten organismien ja mahdollisesti tilaa valloittavien tulokaslajien käyttöön metsitys- ja uudelleenmetsityshanketoiminnoissa, jotta toiminnanharjoittajat voisivat käyttää maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätalouden hanketoiminnoista saatavia sertifioituja päästövähennyksiä ja päästövähennysyksiköitä yhteisön järjestelmässä vuodesta 2008 alkaen UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti.”

                           c)

                           korvataan 3 kohta seuraavasti:
                           ”3.   Ennen 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua kutakin kautta kunkin jäsenvaltion on julkistettava kansallisessa jakosuunnitelmassaan aikomuksensa käyttää päästövähennysyksiköitä ja sertifioituja päästövähennyksiä ja se prosenttiosuus kullekin laitokselle jaetuista päästöoikeuksista, johon asti toiminnanharjoittajat saavat käyttää päästövähennysyksiköitä ja sertifioituja päästövähennyksiä yhteisön järjestelmässä kyseisellä kaudella. Päästövähennysyksiköiden ja sertifioitujen päästövähennysten kokonaiskäytön on oltava yhdenmukaista asiaankuuluvien täydentävyyttä koskevien velvoitteiden kanssa Kioton pöytäkirjan ja UNFCCC:n ja niiden perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti.
                           Jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle järjestelmästä yhteisön kasvihuonekaasupäästöjen seuraamiseksi ja Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi 11 päivänä helmikuuta 2004 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 280/2004/EY (7) 3 artiklan mukaisesti joka toinen vuosi, missä määrin kansallinen toiminta tosiasiallisesti muodostaa merkittävän osan kansallisen tason ponnisteluista sekä missä määrin hanketoimintojen käyttö tosiasiallisesti täydentää kansallista toimintaa ja mikä on niiden välinen suhde, Kioton pöytäkirjan asiaankuuluvien määräysten ja niiden perusteella tehtyjen päätösten mukaisesti. Komissio laatii tästä raportin mainitun päätöksen 5 artiklan mukaisesti. Tämän raportin perusteella komissio esittää tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksia tai muita ehdotuksia jäsenvaltioiden antamien säännösten täydentämiseksi sen varmistamiseksi, että mekanismien käyttö täydentää kansallista toimintaa yhteisössä.”

               9)

               Lisätään liitteeseen III kohta seuraavasti:

                           ”12.

                           Suunnitelmassa on määritettävä se sertifioitujen päästövähennysten ja päästövähennysyksiköiden enimmäismäärä, jonka toiminnanharjoittajat saavat käyttää yhteisön järjestelmässä, prosenttiosuutena kullekin laitokselle jaetuista päästöoikeuksista. Prosenttiosuuden on oltava yhdenmukainen Kioton pöytäkirjan sekä UNFCCC:n tai Kioton pöytäkirjan perusteella tehtyjen päätösten mukaisten jäsenvaltioiden täydentävyyttä koskevien velvoitteiden kanssa.”

         2 artikla
   Täytäntöönpano
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 13 viimeistään 13 päivänä marraskuuta 2005 marraskuussa. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.
   3 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 27 päivänä lokakuuta 2004.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BORRELL FONTELLES

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         A. NICOLAI

      (1)  EUVL C 80, 30.3.2004, s. 61.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 20. huhtikuuta 2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja neuvoston päätös, tehty 13. syyskuuta 2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (3)  EUVL L 275, 25.10.2003, s. 32.

      (4)  EYVL L 130, 15.5.2002, s. 1.

      (5)  EUVL L 49, 19.2.2004, s. 1.

      (6)  EUVL L 41, 14.2.2003, s. 26.

      (7)  EUVL L 49, 19.2.2004, s. 1.