Avis juridique important

|

32001L0108

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/108/EY, annettu 21 päivänä tammikuuta 2002, arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY muuttamisesta yhteissijoitusyritysten sijoitusten osalta

Virallinen lehti nro L 041 , 13/02/2002 s. 0035 - 0042

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/108/EY,annettu 21 päivänä tammikuuta 2002,arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY muuttamisesta yhteissijoitusyritysten sijoitusten osaltaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),toimivat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen(3),sekä katsovat seuraavaa:(1) Neuvoston direktiivin 85/611/ETY(4), soveltamisala rajoittui aluksi avoimiin yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin, jotka edistävät osuuksiensa myyntiä yleisölle yhteisön alueella ja joiden ainoa tarkoitus on sijoittaminen siirtokelpoisiin arvopapereihin (yhteissijoitusyritykset). Direktiivin 85/611/ETY johdanto-osassa todettiin, että kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävien yhteissijoitusyritysten osalta yhteensovittaminen toteutetaan myöhemmin.(2) Markkinakehitys huomioon ottaen on suotavaa laajentaa yhteissijoitusyritysten sijoitusmahdollisuuksia, jotta ne voivat sijoittaa muihin riittävän likvideihin rahoitusvälineisiin kuin siirtokelpoisiin arvopapereihin. Rahoitusvälineet, joihin yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkun varoja voidaan sijoittaa, luetellaan tässä direktiivissä. Indeksin avulla suoritettava sijoitussalkun sijoitusten valinta on eräs salkunhoitomenetelmä.(3) Tähän direktiiviin sisältyvä siirtokelpoisten arvopaperien määritelmä koskee ainoastaan tätä direktiiviä, eikä se vaikuta millään tavalla kansallisessa lainsäädännössä käytettyihin erilaisiin määritelmiin, joita käytetään muihin tarkoituksiin, kuten verotusta varten. Tämän vuoksi kyseinen määritelmä ei koske esimerkiksi sellaisten yhteisöjen kuin "building societies" tai "industrial and provident societies" liikkeeseen laskemia osakkeita tai vastaavia arvopapereita, joiden omistus ei käytännössä voi siirtyä muuten kuin siten, että liikkeeseen laskenut yhteisö lunastaa ne takaisin.(4) Rahamarkkinavälineisiin kuuluvat sellaiset siirtokelpoiset rahoitusvälineet, joilla ei yleensä käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla vaan rahamarkkinoilla, kuten esimerkiksi valtion velkasitoumukset, kuntatodistukset, sijoitustodistukset, yritystodistukset, siirtokelpoiset keskipitkät velkasitoumukset ja pankkivekselit.(5) On tarpeen varmistaa, että tässä direktiivissä käytetty säänneltyjen markkinoiden käsite vastaa sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/22/ETY(5) käytettyä käsitettä.(6) On suotavaa, että yhteissijoitusyritys voi sijoittaa varojaan sellaisten yhteissijoitusyritysten ja/tai muiden avointen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin, jotka sijoittavat myös tässä direktiivissä mainittuun helposti rahaksi muutettavaan rahoitusomaisuuteen ja jotka toimivat riskin hajauttamisen periaatteella. Yhteissijoitusyrityksiä tai muita yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä, joihin yhteissijoitusyritys sijoittaa, on valvottava tehokkaasti.(7) Yhteissijoitusyritysten yhteissijoitusyrityksiin ja muihin yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin kohdistuvien sijoitusmahdollisuuksien kehittämistä olisi helpotettava. Tämän vuoksi on tärkeää varmistaa, ettei tällainen sijoitustoiminta heikennä sijoittajansuojaa. Koska yhteissijoitusyritykset voivat entistä helpommin sijoittaa muiden yhteissijoitusyritysten ja/tai yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin, on tarpeen vahvistaa tietyt säännöt määrällisistä rajoituksista, tietojen antamisesta ja päällekkäisyyksien estämisestä.(8) Markkinakehityksen huomioon ottamiseksi sekä talous- ja rahaliiton toteutumisen vuoksi on suotavaa sallia yhteissijoitusyritysten sijoitukset pankkitalletuksiin. Pankkitalletuksiin sijoitettujen varojen riittävän likviditeetin varmistamiseksi näiden talletusten on oltava vaadittaessa takaisin maksettavia tai ne on voitava nostaa. Jos talletukset tehdään luottolaitokseen, jonka kotipaikka on Euroopan unionin ulkopuolisessa valtiossa, kyseiseen luottolaitokseen olisi sovellettava toiminnan vakautta koskevia sääntöjä, jotka vastaavat yhteisön lainsäädännössä asetettuja.(9) Sen lisäksi, että yhteissijoitusyritys voi sijoittaa pankkitalletuksiin rahastonsa sääntöjen tai yhtiöjärjestyksensä mukaisesti, saattaa olla tarpeen, että kaikilla yhteissijoitusyrityksillä voi olla toiminnan edellyttämiä käteisvaroja, kuten avistatalletuksia. Tällaisten toiminnan edellyttämien käteisvarojen pitäminen voi olla perusteltua esimerkiksi seuraavissa tapauksissa: juoksevien tai odottamattomien maksujen kattamiseksi; myyntitilanteessa niin pitkäksi ajaksi kuin tarvitaan varojen uudelleen sijoittamiseen siirtokelpoisiin arvopapereihin, rahamarkkinavälineisiin ja/tai muuhun tässä direktiivissä säädettyyn rahoitusomaisuuteen; ainoastaan tarpeelliseksiajaksi silloin kun siirtokelpoisiin arvopapereihin, rahamarkkinavälineisiin ja muuhun rahoitusomaisuuteen sijoittaminen on keskeytettävä epäsuotuisien markkinaolosuhteiden vuoksi.(10) Toiminnan vakauteen liittyvien syiden vuoksi yhteissijoitusyritysten on vältettävä sijoitusten liiallista, vastapuoliriskin aiheuttavaa keskittämistä yhteen laitokseen tai samaan yritysryhmään kuuluviin laitoksiin.(11) Yhteissijoitusyrityksille olisi annettava osana niiden yleistä sijoituspolitiikkaa ja/tai suojaustarkoituksessa nimenomainen mahdollisuus sijoittaa varoja rahoitusjohdannaisiin tarjousesitteessä ilmoitetun rahoitustavoitteen tai riskirajan saavuttamiseksi. Sijoittajansuojan varmistamiseksi on tarpeen rajoittaa johdannaisiin liittyvää mahdollisen riskin enimmäismäärää siten, että se ei ylitä yhteissijoitusyrityksen koko sijoitussalkun nettoarvoa. Jotta voidaan varmistaa, että johdannaissopimusten kaupoista johtuvista riskeistä ja sitoumuksista ollaan jatkuvasti tietoisia, ja jotta sijoitusrajoitusten noudattamista voidaan valvoa, on näitä riskejä ja sitoumuksia mitattava ja seurattava jatkuvasti. Sijoittajansuojan varmistamiseksi avoimuuden avulla yhteissijoitusyritysten olisi lisäksi annettava kuvaus niiden johdannaisoperaatioita koskevista strategioista, menetelmistä ja sijoitusrajoituksista.(12) Vakioimattomien johdannaissopimusten osalta olisi asetettava lisävaatimuksia vastapuolten ja välineiden kelpoisuuden, likvidiyden ja position jatkuvan arvioinnin osalta. Lisävaatimusten tarkoituksena on varmistaa riittävä sijoittajansuoja, joka on lähellä sellaisiin johdannaissopimuksiin sisältyvää sijoittajansuojaa, joilla käydään kauppaa säännellyillä markkinoilla.(13) Johdannaissopimuksiin perustuvia operaatioita ei saa milloinkaan käyttää tämän direktiivin säännösten ja periaatteiden kiertämiseen. Vakioimattomien johdannaissopimusten osalta olisi sovellettava riskinhajauttamista koskevia lisäsääntöjä yhdestä vastapuolesta tai vastapuolten ryhmästä aiheutuvien riskien varalta.(14) Jotkin pääasiassa osakkeisiin ja/tai velkakirjoihin sijoittavien yhteissijoitusyritysten salkunhoitomenetelmät perustuvat osakeindeksien ja/tai joukkovelkakirjaindeksien jäljittelyyn. On suotavaa, että yhteissijoitusyritykset voivat jäljitellä tunnettuja ja tunnustettuja osakeindeksejä ja/tai joukkovelkakirjaindeksejä. Siksi saattaa olla tarpeen ottaa käyttöön osakkeisiin ja/tai velkakirjoihin tässä tarkoituksessa sijoittavia yhteissijoitusyrityksiä koskevat joustavammat riskin hajauttamissäännöt.(15) Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä ei saa käyttää muuhun tarkoitukseen kuin yleisöltä hankittujen rahojen yhteiseen sijoittamiseen tässä direktiivissä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Tässä direktiivissä mainituissa tapauksissa yhteissijoitusyrityksellä saa olla tytäryhtiöitä ainoastaan silloin, kun se on tarpeen tiettyjen, niin ikään tässä direktiivissä mainittujen toimintojen suorittamiseksi tehokkaasti kyseisen yhteissijoitusyrityksen lukuun. On tarpeen varmistaa yhteissijoitusyritysten tehokas valvonta. Yhteissijoitusyrityksen tytäryhtiön perustaminen kolmanteen maahan olisi siksi sallittava ainoastaan direktiivissä mainituissa tapauksissa ja siinä vahvistetuin edellytyksin. Yleinen velvollisuus toimia ainoastaan osuudenhaltijoiden etujen mukaisesti ja erityisesti tavoite lisätä kustannustehokkuutta eivät koskaan oikeuta yhteissijoitusyritystä ryhtymään toimenpiteisiin, jotka saattavat estää toimivaltaisia viranomaisia harjoittamasta tehokkaasti valvontatehtäviään.(16) On tarpeen varmistaa entistä erilaisempien yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksien vapaa rajat ylittävä kaupan pitäminen ja samalla turvata yhtäläinen sijoittajansuojan vähimmäistaso. Asetetut tavoitteet voidaan saavuttaa ainoastaan sitovalla yhteisön direktiivillä, jossa säädetään vähimmäisnormeista. Tällä direktiivillä toteutetaan ainoastaan vaaditun yhdenmukaistamisen vähimmäistaso, eikä siinä ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti.(17) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(6) mukaisesti.(18) Komissio saattaa ehdottaa kodifiointia ehdotusten hyväksymisen jälkeen,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 85/611/ETY seuraavasti:1) Korvataan 1 artiklan 2 kohdan ensimmäinen luetelmakohta seuraavasti: "- joiden ainoana tarkoituksena on yleisöltä hankittujen varojen yhteinen sijoittaminen 19 artiklan 1 kohdassa mainittuihin siirtokelpoisiin arvopapereihin ja/tai muuhun helposti rahaksi muutettavaan rahoitusomaisuuteen ja jotka toimivat riskin hajauttamisen periaatteella, ja".2) Lisätään 1 artiklaan kohdat seuraavasti: "8. Tässä direktiivissä 'siirtokelpoisilla arvopapereilla' tarkoitetaan:- yhtiöiden osakkeita ja vastaavia arvopapereita (jäljempänä 'osakkeet'),- joukkovelkakirjalainoja ja muita arvopaperistettuja velkamuotoja (jäljempänä 'joukkovelkakirjat'),- muita jälkimarkkinakelpoisia arvopapereita, joihin liittyy oikeus hankkia tällaisia siirtokelpoisia arvopapereita merkitsemällä tai vaihtamalla,lukuun ottamatta 21 artiklassa tarkoitettuja menetelmiä ja välineitä.9. Tässä direktiivissä 'rahamarkkinavälineillä' tarkoitetaan välineitä, joilla tavallisesti käydään kauppaa rahamarkkinoilla ja jotka voidaan muuttaa helposti rahaksi ja joiden arvo voidaan tarkasti määritellä koska tahansa".3) Korvataan 19 artiklan 1 kohdan a alakohta seuraavasti: "a) siirtokelpoisiin arvopapereihin ja rahamarkkinavälineisiin, jotka on otettu sijoituspalveludirektiivin 1 artiklan 13 kohdassa tarkoitetuille säännellyille markkinoille tai joilla käydään kauppaa kyseisillä markkinoilla;".4) Lisätään 19 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa sanan "arvopapereihin" jälkeen sanat "ja rahamarkkinavälineisiin".5) Muutetaan 19 artiklan 1 kohta seuraavasti:- (ei vaikutusta suomenkieliseen toisintoon),- lisätään kohta seuraavasti: "e) yhteissijoitusyritysten, joille on annettu toimilupa tämän direktiivin mukaisesti, ja/tai muiden 1 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin riippumatta siitä, sijaitsevatko kyseiset yritykset jossakin jäsenvaltiossa, edellyttäen, että:- tällaiset muut yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat yritykset on hyväksytty sellaisen lainsäädännön nojalla, jonka mukaan ne ovat sellaisen valvonnan alaisia, jonka yhteissijoitusyritysten osalta toimivaltaiset viranomaiset katsovat vastaavan yhteisön lainsäädännössä säädettyä, ja edellyttäen, että viranomaisten välinen yhteistyö on riittävässä määrin varmistettu,- osuudenhaltijoiden suoja muissa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavissa yrityksissä vastaa yhteissijoitusyrityksen osuudenhaltijoiden suojaa, ja erityisesti että varojen erottelun, siirtokelpoisten arvopapereiden ja rahamarkkinavälineiden lainaksioton, lainaksiannon ja ilman katetta tapahtuvan myynnin (ylimyynti) sääntely vastaa tämän direktiivin vaatimuksia,- muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten liiketoiminnasta annetaan puolivuosittain ja vuosittain kertomus, jonka nojalla niiden varoista ja veloista, tuloista ja liiketoimista voidaan tehdä arvio kertomuskaudelta,- yhteissijoitusyritys tai muu yhteistä sijoitustoimintaa harjoittava yritys, jonka hankintaa tutkitaan, voi rahastosääntöjensä tai yhtiöjärjestyksensä mukaan sijoittaa enintään 10 prosenttia varoistaan muiden yhteissijoitusyritysten tai muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin; ja/taif) luottolaitostalletuksiin, jotka ovat vaadittaessa takaisin maksettavia tai nostettavissa ja erääntyvät enintään 12 kuukauden kuluessa, edellyttäen, että luottolaitoksen kotipaikka on jossain jäsenvaltiossa, tai, jos luottolaitoksen kotipaikka on yhteisön ulkopuolisessa valtiossa, sillä edellytyksellä, että siihen sovelletaan toiminnan vakautta koskevia sääntöjä, joiden yhteissijoitusyritysten osalta toimivaltaiset viranomaiset katsovat vastaavan yhteisön lainsäädännössä säädettyä; ja/taig) rahoitusjohdannaisiin, mukaan lukien vastaavat käteisellä selvitettävät rahoitusvälineet, joilla käydään kauppaa edellä a, b ja c alakohdassa tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla; ja/tai rahoitusjohdannaisiin, joilla käydään kauppaa pörssilistan ulkopuolella (OTC, 'over-the-counter-johdannaiset'), jäljempänä 'vakioimattomat johdannaissopimukset', edellyttäen, että- kohde-etuus muodostuu tässä kohdassa tarkoitetuista välineistä, rahoitusindekseistä, koroista, valuuttakursseista tai valuutoista, joihin yhteissijoitusyritys voi sijoittaa sijoitustavoitteidensa mukaisesti, mitkä ilmoitetaan yhteissijoitusyrityksen rahastosäännöissä tai yhtiöjärjestyksessä,- vakioimattomien johdannaissopimusten kaupoissa vastapuolet ovat laitoksia, joiden toiminnan vakautta valvotaan ja jotka kuuluvat yhteissijoitusyritysten osalta toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiin luokkiin, ja- vakioimattomat johdannaissopimukset arvioidaan luotettavasti ja varmistettavasti päivittäin ja ne voidaan yhteissijoitusyrityksen aloitteesta milloin tahansa myydä, muuttaa rahaksi tai kattaa vastakkaisella toimella niiden käypään arvoon; ja/taih) rahamarkkinavälineisiin, joilla ei käydä kauppaa säännellyillä markkinoilla ja jotka kuuluvat 1 artiklan 9 kohdan soveltamisalaan, jos kyseisten rahoitusvälineiden liikkeeseenlasku tai itse liikkeeseenlaskija kuuluu sijoittajien ja säästöjen suojaamiseksi tapahtuvan sääntelyn piiriin ja edellyttäen, että niiden- liikkeeseenlaskija tai takaaja on jäsenvaltion keskus-, alue- tai paikallisviranomainen tai keskuspankki, Euroopan keskuspankki, Euroopan unioni tai Euroopan investointipankki, muu valtio kuin jäsenvaltio, tai liittovaltion tapauksessa jokin liittovaltion jäsenistä, taikka kansainvälinen julkisyhteisö, johon yksi tai useampi jäsenvaltio kuuluu, tai- liikkeeseenlaskija on yritys, jonka arvopapereilla käydään kauppaa a, b tai c alakohdassa tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla, tai- liikkeeseenlaskija tai takaaja on laitos, jonka toiminnan vakautta valvotaan yhteisön lainsäädännössä määriteltyjen perusteiden mukaisesti, tai laitos, johon sovelletaan ja joka noudattaa toiminnan vakautta koskevia sääntöjä, joiden toimivaltaiset viranomaiset katsovat olevan vähintään yhtä tiukat kuin yhteisön lainsäädännössä annettujen, tai- liikkeeseenlaskija on muu yhteisö, joka kuuluu yhteissijoitusyritysten osalta toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiin luokkiin, edellyttäen, että tällaisiin välineisiin tehtyihin sijoituksiin sovelletaan sijoittajansuojaa, joka vastaa ensimmäisessä, toisessa tai kolmannessa luetelmakohdassa säädettyä, ja että liikkeeseenlaskija on yhtiö, jonka oma pääoma ja vararahastot ovat vähintään 10 miljoonaa euroa ja joka laatii ja julkaisee tilinpäätöksensä neuvoston direktiivin 78/660/ETY(7) mukaisesti, tai yhteisö, joka kuuluu konserniin, jossa on yksi tai useampia pörssiyhtiöitä ja joka on erikoistunut konsernin rahoitukseen, tai yhteisö, joka on erikoistunut sellaisten arvopaperistamisvälineiden rahoitukseen, joissa hyödynnetään pankin likviditeettilimiittiä.".6) Lisätään 19 artiklan 2 kohdan a alakohdassa sanan "arvopapereihin" jälkeen sanat "ja rahamarkkinavälineisiin".7) Kumotaan 19 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 3 kohta.8) Kumotaan 20 artikla.9) Korvataan 21 artikla seuraavasti: " 21 artikla1. Rahasto- tai sijoitusyhtiön on sovellettava riskinhallintamenettelyjä, joilla se voi seurata ja mitata jatkuvasti kuhunkin positioon liittyvää riskiä ja sen vaikutusta salkun kokonaisriskiin; sen on sovellettava menettelyjä, joilla voidaan arvioida tarkasti ja riippumattomasti vakioimattomien johdannaissopimusten arvo. Sen on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille säännöllisesti ja niiden vahvistamien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti johdannaissopimusten tyypit, niiden riskit, määrälliset rajat sekä johdannaiskaupan riskien arviointiin käytetyt menetelmät kunkin hoitamansa yhteissijoitusyrityksen osalta.2. Jäsenvaltiot voivat antaa yhteissijoitusyrityksille luvan käyttää siirtokelpoisiin arvopapereihin ja rahamarkkinavälineisiin liittyviä menetelmiä ja välineitä tietyin ehdoin ja tietyissä rajoissa, jotka ne vahvistavat, edellyttäen, että näitä menetelmiä ja välineitä käytetään tehokkaaseen salkunhoitoon. Jos nämä operaatiot koskevat johdannaissopimusten käyttöä, kyseisten ehtojen ja rajojen on oltava tämän direktiivin säännösten mukaisia.Nämä operaatiot eivät missään tapauksessa saa aiheuttaa sitä, että yhteissijoitusyritys poikkeaa sijoitustavoitteistaan, jotka on asetettu sen rahastosäännöissä tai yhtiöjärjestyksessä tai tarjousesitteessä.3. Yhteissijoitusyrityksen on huolehdittava siitä, että sen johdannaissopimuksiin liittyvä kokonaisriski ei ylitä sen salkun kokonaisnettoarvoa.Riskin laskennassa otetaan huomioon perustana olevien varojen nykyarvo, vastapuoliriski, markkinoiden tuleva kehitys ja positioiden rahaksi muuttamiseen käytettävissä oleva aika. Tätä sovelletaan myös seuraaviin alakohtiin.Yhteissijoitusyritys voi osana sijoituspolitiikkaansa ja 22 artiklan 5 kohdassa säädetyn rajan puitteissa sijoittaa rahoitusjohdannaisiin edellyttäen, että niiden perustana oleviin varoihin liittyvän riskin määrä ei kokonaisuudessaan ylitä 22 artiklassa säädettyjä sijoitusrajoituksia. Kun yhteissijoitusyritys sijoittaa indeksiperusteisiin rahoitusjohdannaisiin, jäsenvaltiot voivat sallia, ettei näitä sijoituksia tarvitse yhdistää 22 artiklassa säädettyihin rajoihin.Silloin kun siirtokelpoiseen arvopaperiin tai rahamarkkinavälineeseen sisältyy johdannainen, se on otettava huomioon tämän artiklan vaatimuksia noudatettaessa.4. Jäsenvaltioiden on viimeistään 13 päivänä helmikuuta 2004 toimitettava komissiolle kaikki tiedot sekä niiden sellaisen kansallisen säännöstön myöhemmät muutokset, jotka koskevat edellä 3 kohdassa mainittuja riskinlaskentamenetelmiä, mukaan lukien vastapuoliriski vakioimattomien johdannaissopimusten kaupoissa. Komissio toimittaa nämä tiedot edelleen muille jäsenvaltioille. Näistä tiedoista voidaan keskustella yhteyskomiteassa noudattaen 53 artiklan 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.".10) Korvataan 22 artikla seuraavasti: " 22 artikla1. Yhteissijoitusyritys voi sijoittaa enintään 5 prosenttia varoistaan sellaisiin siirtokelpoisiin arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin, joilla on sama liikkeeseenlaskija. Yhteissijoitusyritys voi sijoittaa enintään 20 prosenttia varoistaan samaan yhteisöön tehtyihin talletuksiin.Yhteissijoitusyrityksen vastapuoliriski vakioimattomien johdannaissopimusten kaupoissa ei saa ylittää:- 10:tä prosenttia sen varoista, jos vastapuoli on 19 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettu luottolaitos, eikä- 5:tä prosenttia sen varoista muissa tapauksissa.2. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetyn 5 prosentin rajan enintään 10 prosenttiin. Yhteissijoitusyrityksen sellaisissa liikkeeseenlaskijoissa, joihin kuhunkin se sijoittaa yli 5 prosenttia varoistaan, omistamien siirtokelpoisten arvopaperien ja rahamarkkinavälineiden kokonaisarvo ei kuitenkaan saa ylittää 40:ää prosenttia sen varojen arvosta. Tämä rajoitus ei koske talletuksia eikä vakioimattomien johdannaissopimusten kauppoja, jotka on tehty sellaisten rahoituslaitosten kanssa, joiden toiminnan vakautta valvotaan.Edellä 1 kohdassa asetetuista yksittäisistä rajoista huolimatta yhteissijoitusyritys ei saa yhdistää- sijoituksia arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin,- talletuksia, ja/tai- riskejä, jotka aiheutuvat vakioimattomien johdannaissopimusten kaupoista,jos liikkeeseenlaskija, talletuksen vastaanottaja tai kaupan osapuolena on sama yhteisö yli 20 prosentin arvosta sen omista varoista.3. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetyn viiden prosentin rajan enintään 35 prosenttiin, jos siirtokelpoisten arvopaperien tai rahamarkkinavälineiden liikkeeseenlaskija tai takaaja on jäsenvaltio tai sen paikalliset viranomaiset, kolmas valtio tai kansainvälinen julkisyhteisö, jonka jäsenenä on yksi tai useampi jäsenvaltio.4. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetyn viiden prosentin rajan enintään 25 prosenttiin tiettyjen joukkovelkakirjalainojen osalta, jos niiden liikkeeseenlaskija on luottolaitos, jonka kotipaikka on jossain jäsenvaltiossa ja joka lain nojalla kuuluu joukkovelkakirjanhaltijain suojaksi tarkoitetun erityisen julkisen valvonnan piiriin. Erityisesti on näiden joukkovelkakirjalainojen liikkeeseenlaskussa saadut määrät sijoitettava kyseisen lain mukaisesti varoihin, jotka riittävät kattamaan koko joukkovelkakirjalainojen juoksuajan niihin liittyvät saatavat ja jotka liikkeeseenlaskijan mahdollisessa maksukyvyttömyystapauksessa käytetään etusijajärjestyksessä pääoman takaisinmaksuun ja kertyneen koron maksuun.Jos yhteissijoitusyritys sijoittaa yli viisi prosenttia varoistaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin joukkovelkakirjalainoihin, joilla on yksi liikkeeseenlaskija, ei näiden sijoitusten kokonaisarvo saa ylittää 80:aa prosenttia yhteissijoitusyrityksen varojen arvosta.Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelo edellä mainituista joukkovelkakirjalainojen luokista sekä niiden liikkeeseenlaskijoiden luokista, joilla on ensimmäisessä alakohdassa mainittujen lakien ja valvontajärjestelyjen mukaisesti lupa laskea liikkeeseen edellä mainitut ehdot täyttäviä joukkovelkakirjoja. Näihin luetteloihin on liitettävä ilmoitus, jossa täsmennetään, minkälaiset takuut lainoille tarjotaan. Komissio toimittaa nämä tiedot välittömästi edelleen toisille jäsenvaltioille yhdessä aiheellisina pitämiensä huomautusten kanssa ja saattaa tiedot kansalaisten saataville. Näistä tiedonannoista voidaan keskustella yhteyskomiteassa 53 artiklan 4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.5. Edellä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuja siirtokelpoisia arvopapereita ja rahamarkkinavälineitä ei oteta huomioon 2 kohdassa tarkoitetun 40 prosentin rajan soveltamisessa.1, 2, 3 ja 4 kohdassa säädettyjä rajoja ei saa yhdistää, joten 1, 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti tehdyt sijoitukset saman yhteisön liikkeeseenlaskemiin siirtokelpoisiin arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin taikka tähän yhteisöön tehtyihin talletuksiin tai johdannaisiin eivät saa missään olosuhteissa ylittää yhteensä 35:tä prosenttia yhteissijoitusyrityksen varoista.Yhtiöitä, jotka direktiivin 83/349/ETY(8) mukaisesti määritellyn konsolidoidun tilinpäätöksen laatimiseksi tai tunnustettujen kansainvälisten kirjanpitosääntöjen mukaisesti luetaan samaan konserniin, pidetään tässä artiklassa asetettuja rajoja laskettaessa yhtenä yhteisönä.Jäsenvaltiot voivat sallia saman konsernin siirtokelpoisiin arvopapereihin ja rahamarkkinavälineisiin tehtyjen sijoitusten kumuloitumisen 20 prosentin rajaan asti.".11) Lisätään artikla seuraavasti: " 22 a artikla1. Jäsenvaltiot voivat, tämän kuitenkaan vaikuttamatta 25 artiklassa säädettyihin rajoihin, korottaa 22 artiklassa säädettyjä rajoja enintään 20 prosenttiin saman liikkeeseenlaskijayhteisön osakkeisiin ja/tai joukkovelkakirjoihin tehtävien sijoitusten osalta, jos yhteissijoitusyrityksen sijoituspolitiikan tavoitteena on rahaston sääntöjen tai yhtiöjärjestyksen mukaan jäljitellä tiettyä toimivaltaisten viranomaisten tunnustamaa osake- tai joukkovelkakirjaindeksiä edellyttäen, että- indeksin koostumus on tarpeeksi hajautettu,- indeksi kuvaa riittävän tarkasti niitä markkinoita, joihin se viittaa,- indeksi julkistetaan asianmukaisella tavalla.2. Jäsenvaltiot voivat korottaa 1 kohdassa säädetyn rajan enintään 35 prosenttiin, jos tämä osoittautuu perustelluksi poikkeuksellisten markkinaolosuhteiden vuoksi, erityisesti sellaisilla säännellyillä markkinoilla, joilla tietyt siirtokelpoiset arvopaperit tai rahamarkkinavälineet ovat erittäin määräävässä asemassa. Sijoittaminen tähän enimmäismäärään saakka on sallittu vain yhden liikkeeseenlaskijan osalta.".12) Lisätään 23 artiklan 1 kohdassa sanan "arvopapereihin" jälkeen sanat "ja rahamarkkinavälineisiin".13) Korvataan 24 artikla seuraavasti: " 24 artikla1. Yhteissijoitusyritys voi hankkia yhteissijoitusyritysten ja/tai muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten 19 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja osuuksia edellyttäen, että se sijoittaa enintään 10 prosenttia varoistaan saman yhteissijoitusyrityksen tai muun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen osuuksiin. Jäsenvaltiot voivat korottaa tämän rajan enintään 20 prosenttiin.2. Muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten kuin yhteissijoitusyritysten osuuksiin tehdyt sijoitukset eivät saa yhteensä ylittää 30:a prosenttia yhteissijoitusyrityksen varoista.Jos yhteissijoitusyritys on hankkinut yhteissijoitusyrityksen ja/tai muun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen osuuksia, jäsenvaltiot voivat sallia, ettei kyseisen yhteissijoituksen tai muun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen varoja tarvitse yhdistää 22 artiklassa säädettyihin rajoihin.3. Jos yhteissijoitusyritys sijoittaa sellaisten muiden yhteissijoitusyritysten ja/tai muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin, joita hoitaa suoraan tai toimeksiannosta sama rahastoyhtiö tai jokin muu yhtiö, johon kyseinen rahastoyhtiö on sidoksissa yhteisen liikkeenjohdon tai määräysvallan taikka merkittävän suoran tai välillisen omistuksen kautta, kyseinen rahastoyhtiö tai muu yhtiö ei saa veloittaa merkintä- tai lunastuspalkkiota yhteissijoitusyrityksen sijoituksista näiden muiden yhteissijoitusyritysten ja/tai yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin.Yhteissijoitusyrityksen, joka sijoittaa huomattavan osan varoistaan muihin yhteissijoitusyrityksiin ja/tai yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin, on ilmoitettava tarjousesitteessään niiden hoitopalkkioiden enimmäismäärä, jotka voidaan veloittaa sekä itse yhteissijoitusyritykseltä että niiltä muilta yhteissijoitusyrityksiltä ja/tai yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavilta yrityksiltä, joihin se aikoo sijoittaa. Sen on ilmoitettava vuosikertomuksessaan hoitopalkkioiden enimmäisprosentti sekä itse yhteissijoitusyrityksen että niiden yhteissijoitusyritysten ja/tai muiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osalta, joissa sillä on sijoituksia.".14) Lisätään artikla seuraavasti: " 24 a artikla1. Tarjousesitteessä on ilmoitettava, millaisiin varoihin yhteissijoitusyrityksellä on lupa tehdä sijoituksia. Siinä on ilmoitettava, onko sillä lupa suorittaa rahoitusjohdannaistoimia; tällöin tarjousesitteessä on oltava näkyvä maininta siitä, voidaanko näitä toimia suorittaa suojautumiseksi vai sijoitustavoitteiden toteuttamiseksi, sekä esitettävä rahoitusjohdannaisten käytön mahdollinen vaikutus riskeihin.2. Jos yhteissijoitusyritys sijoittaa pääasiassa johonkin muuhun 19 artiklassa määritellyistä varojen luokista kuin siirtokelpoisiin arvopapereihin ja rahamarkkinavälineisiin tai jos se jäljittelee 22 a artiklan mukaisesti osake- tai joukkovelkakirjaindeksiä, tarjousesitteessä ja tarvittaessa muussa markkinointiaineistossa on oltava näkyvä maininta sen sijoituspolitiikasta.3. Jos yhteissijoitusyrityksen varojen nettoarvo todennäköisesti vaihtelee huomattavasti sen sijoitussalkun koostumuksen tai käytettävien salkunhoitomenetelmien johdosta, sen tarjousesitteessä ja tarvittaessa muussa markkinointiaineistossa on oltava näkyvä maininta tästä erityispiirteestä.4. Sijoittajan pyynnöstä on rahastoyhtiön myös toimitettava lisätietoja, jotka liittyvät yhteissijoitusyrityksen riskinhallinnassa noudatettaviin määrällisiin rajoihin, tätä varten valittuihin menetelmiin sekä tärkeimpien välineluokkien riskien ja tuottojen viimeaikaiseen kehitykseen.".15) 25 artiklan 2 kohdassa:1) korvataan kolmas luetelmakohta seuraavasti: "- 25 prosenttia 1 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitetun yksittäisen yhteissijoitusyrityksen ja/tai muun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen osuuksista;".2) lisätään neljäs luetelmakohta seuraavasti: "- 10 prosenttia saman liikkeeseenlaskijan rahamarkkinavälineistä.".16) Korvataan 25 artiklan 2 kohdan toinen virke seuraavasti: "Edellä toisessa, kolmannessa ja neljännessä luetelmakohdassa säädettyjä rajoituksia ei tarvitse noudattaa hankintahetkellä, jos tuolloin ei voida laskea joukkovelkakirjojen tai rahamarkkinavälineiden kokonaismäärää taikka liikkeeseen laskettujen arvopaperien nettomäärää.".17) Lisätään 25 artiklan 3 kohdan a, b ja c alakohdassa sanan "arvopapereihin" jälkeen sanat "ja rahamarkkinavälineisiin".18) Korvataan 25 artiklan 3 kohdan e alakohta seuraavasti: "e) sijoitusyhtiöllä tai sijoitusyhtiöillä oleviin sellaisten tytäryhtiöiden osakkeisiin, jotka eivät harjoita muuta toimintaa kuin osuudenhaltijain pyynnöstä tapahtuvaa osuuksien takaisinostoa koskevaa hoito-, neuvonta- tai markkinointitoimintaa pelkästään sijoitusyhtiön tai sijoitusyhtiöiden lukuun siinä maassa, johon tytäryhtiö on sijoittautunut.".19) Korvataan 26 artiklan 1 kohta seuraavasti: "1. Yhteissijoitusyritysten ei tarvitse noudattaa tässä jaksossa säädettyjä rajoja, kun ne käyttävät varoihinsa kuuluviin siirtokelpoisiin arvopapereihin tai rahamarkkinavälineisiin liittyviä merkintäoikeuksia.Jäsenvaltiot voivat, huolehtien riskin hajauttamisen periaatteen noudattamisesta, sallia vastikään toimiluvan saaneiden yhteissijoitusyritysten poiketa 22, 22 a, 23 ja 24 artiklan säännöksistä kuuden kuukauden ajan niiden toimiluvan myöntämisestä.".20) Korvataan 41 artiklan 2 kohta seuraavasti: "2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei estä tällaisia yrityksiä hankkimasta siirtokelpoisia arvopapereita, rahamarkkinavälineitä tai muita 19 artiklan 1 kohdan e, g ja h alakohdassa tarkoitettuja rahoitusvälineitä, joita ei ole täysin maksettu.".21) Korvataan 42 artikla seuraavasti: " 42 artiklaSiirtokelpoisten arvopaperien tai rahamarkkinavälineiden tai muun 19 artiklan 1 kohdan e, g ja h alakohdassa tarkoitetun rahoitusvälineen ilman katetta tapahtuvaa myyntiä (ylimyynti) ei saa harjoittaa:- sijoitusyhtiö, eikä- rahastoyhtiö tai omaisuudenhoitaja sijoitusrahaston lukuun.".22) Lisätään 53 artiklan jälkeen artikla seuraavasti: " 53 a artikla1. Tämän direktiivin 53 artiklan 1 kohdassa säädettyjen tehtäviensä lisäksi yhteyskomitea voi kokoontua päätöksen 1999/468/EY(9) 5 artiklassa tarkoitettuna sääntelykomiteana avustaakseen komissiota tähän direktiiviin seuraavilla aloilla tehtävien teknisten muutosten osalta:- määritelmien selventäminen, jotta varmistetaan, että tätä direktiiviä sovelletaan yhdenmukaisesti koko yhteisön alueella,- sanaston mukauttaminen yhteissijoitusyrityksistä ja niihin liittyvistä asioista myöhemmin annettaviin säädöksiin sekä määritelmien muotoilu niiden mukaisesti.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.".2 artikla1. Viimeistään 13 päivänä helmikuuta 2005 komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle muutetun direktiivin 85/611/ETY soveltamista koskevan kertomuksen sekä tarvittaessa ehdotuksia muutoksiksi. Erityisesti kertomuksessaa) selvitetään, miten yhteissijoitusyritysten yhtenäismarkkinoita voidaan syventää ja laajentaa, erityisesti mitä tulee yhteissijoitusyritysten rajatylittävään markkinointiin (mukaan lukien kolmannen osapuolen varat), rahastoyhtiöiden toimiluvan toimivuuteen, yksinkertaistettujen tarjousesitteiden toimivuuteen tiedotus- ja markkinointivälineenä, aputoimintojen laajuuden uudelleenarviointiin ja mahdollisuuksiin parantaa valvontaviranomaisten yhteistoimintaa tämän direktiivin yhtäläisen tulkinnan ja soveltamisen osalta;b) tarkastellaan uudelleen direktiivin soveltamisalaa sen kannalta, miten se soveltuu eri tyyppisiin tuotteisiin (esimerkiksi yhteisörahastoihin, kiinteistörahastoihin, master-feeder-rahastoihin ja vipurahastoihin); selvityksen pitäisi keskittyä erityisesti kyseisten rahastojen markkinoiden laajuuteen, näiden rahastojen mahdolliseen sääntelyyn jäsenvaltioissa ja sen arvioimiseen, onko kyseisten rahastojen yhdenmukaistamista jatkettava;c) arvioidaan rahastojen organisointia, mukaan lukien valtuuttamista koskevat säännöt ja käytännöt sekä varainhoitajan ja tallettajan välinen suhde,d) arvioidaan uudelleen yhteissijoitusyrityksiä koskevat sijoitussäännöt, esimerkiksi johdannaisten ja arvopapereihin liittyvien muiden välineiden ja tekniikoiden käyttö, indeksirahastojen sääntely, rahamarkkinavälineiden ja talletusten sääntely, pääomarahastoihin sijoittavien rahastojen sijoitusten sääntely sekä sijoituksia koskevat erilaiset rajoitukset;e) selvitetään, mikä on rahastoyhtiöiden hoitamien rahastojen ja "itsehoidettujen" sijoitusyhtiöiden välinen kilpailutilanne.Laatiessaan kertomustaan komissio kuulee mahdollisimman laajasti eri alojen edustajia, kuluttajaryhmiä sekä valvontaelimiä.2. Jäsenvaltiot voivat myöntää tämän direktiivin voimaantulopäivänä olemassa oleville yhteissijoitusyrityksille määräajan, joka on korkeintaan 60 kuukautta kyseisestä päivästä, uuteen kansalliseen lainsäädäntöön mukautumiseen.3 artiklaJäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 13 päivänä elokuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Niiden on sovellettava näitä säännöksiä viimeistään 13 päivänä helmikuuta 2004.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä ja määräyksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.4 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.5 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 21 päivänä tammikuuta 2002.Euroopan parlamentin puolestaPuheenjohtajaP. CoxNeuvoston puolestaPuheenjohtajaM. Arias Cañete(1) EYVL C 280, 9.9.1998, s. 6 ja EYVL C 311 E, 31.10.2000, s. 302.(2) EYVL C 116, 28.4.1999, s. 44.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 17. helmikuuta 2000 (EYVL C 339, 29.11.2000, s. 220), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 5. kesäkuuta 2001 (EYVL C 297, 23.10.2001, s. 35), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 23. lokakuuta 2001. Neuvoston päätös, tehty 4. joulukuuta 2001.(4) EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/64/EY (EYVL L 290, 17.11.2000, s. 27).(5) EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/64/EY.(6) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(7) Yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 25 päivänä heinäkuuta 1978 annettu neljäs neuvoston direktiivi 78/660/ETY (EYVL L 222, 14.8.1978, s. 11), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/60/EY (EYVL L 162, 26.6.1999, s. 65).(8) Konsolidoiduista tilinpäätöksistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 13 päivänä kesäkuuta 1983 annettu seitsemäs neuvoston direktiivi 83/349/ETY (EYVL L 193, 18.7.1983, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.(9) EYVL L 184 de 17.7.1989, p. 23).


Avis juridique important

|

31990L0313

Neuvoston direktiivi 90/313/ETY, annettu 7 päivänä kesäkuuta 1990, ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta

Virallinen lehti nro L 158 , 23/06/1990 s. 0056 - 0058 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 9 s. 0233  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 9 s. 0233

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 7 päivänä kesäkuuta 1990,ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta (90/313/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3), jatoteaa Euroopan yhteisöjen toimintaohjelmissa ympäristöalan toimenpiteiksi vuosina 1973(4), 1977(5) ja 1983(6) määritellyt periaatteet ja tavoitteet ja erityisesti vuoden 1987 toimintaohjelman(7), jossa vaaditaan erityisesti kehitettäviksi "keinoja parantaa ympäristöviranomaisten hallussa olevan tiedon julkista saantia",sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisöjen neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat lausuivat 19 päivänä lokakuuta 1987 Euroopan yhteisöjen ympäristöpolitiikan ja toimintaohjelman ympäristöalan toimenpiteiksi jatkamisesta sekä täytäntöönpanemisesta (1987 1992) antamassaan päätöslauselmassa(8), että on tärkeää, ottaen huomioon yhteisön ja jäsenvaltioiden toimivallan alat, keskittää yhteisön toimet tietyille tärkeille alueille, mukaan lukien ympäristöä koskevan tiedon saannin parantaminen,Euroopan parlamentti painotti Euroopan yhteisöjen neljännestä ympäristöalan toimintaohjelmasta antamassaan lausunnossa(9), että "erityisellä ohjelmalla on varmistettava, että kaikilla on mahdollisuus saada tietoa",viranomaisten hallussa olevan ympäristöä koskevan tiedon saanti parantaa ympäristön suojelua,viranomaisten hallussa olevan ympäristötiedon saantia koskevien jäsenvaltioissa voimassa olevan lainsäädännön väliset erot voivat luoda yhteisön piirissä eriarvoisuutta tiedon saatavuuden tai kilpailun edellytyksien suhteen,on tarpeen taata yhteisössä kaikille luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille mahdollisuus saada vapaasti sellaisia ympäristöä koskevia, viranomaisten hallussa kirjallisessa, visuaalisessa tai kuultavassa muodossa taikka tietokantamuodossa saatavilla olevia tietoja, jotka koskevat ympäristön tilaa, ympäristöön kielteisesti tai todennäköisesti kielteisesti vaikuttavia toimintoja tai toimia, sekä toimia, joiden tarkoituksena on ympäristön suojeleminen,joissakin erityisissä ja selkeästi määritellyissä tapauksissa voi olla oikeutettua evätä pyyntö saada ympäristöön liittyviä tietoja,viranomaisen on perusteltava kieltäytymisensä antaa pyydettyjä tietoja,hakijalla on oltava mahdollisuus hakea muutosta viranomaisen päätökseen,on myös taattava, että tieto, joka on sellaisten toimielinten hallussa, joilla on yleisiä ympäristöön liittyviä tehtäviä ja jotka ovat viranomaisten valvonnassa, on saatavissa,osana ympäristötiedon levittämisen kokonaisstrategiaa olisi yleisölle aktiivisesti tarjottava ympäristön tilaa koskevia yleisiä tietoja, jatämän direktiivin toteutumista olisi tarkasteltava saatujen kokemusten perusteella,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämän direktiivin tavoitteena on taata viranomaisten hallussa olevien ympäristöä koskevien tietojen vapaa saatavuus ja levittäminen sekä määritellä ne edellytykset, joiden perusteella tällaista tietoa on annettava saataville.2 artikla Tässä direktiivissä:a) `ympäristöön liittyvällä tiedolla` tarkoitetaan kirjallisessa, visuaalisessa tai kuultavassa muodossa taikka tietokantamuodossa saatavilla olevaa tietoa veden, ilman, maaperän, eläimistön, kasviston, maan ja luontokohteiden tilasta, sekä toiminnoista (mukaan lukien ne, jotka aiheuttavat sellaista haittaa kuten melu) tai toimista, jotka vaikuttavat tai todennäköisesti vaikuttavat kielteisesti näihin, sekä toiminnoista tai toimista, jotka on suunniteltu suojelemaan näitä, mukaan lukien hallinnolliset toimet ja ympäristönhoito-ohjelmat;b) `viranomaisella` tarkoitetaan kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason hallintoa, jolla on ympäristöön liittyviä tehtäviä ja jolla on hallussaan siihen liittyvää tietoa, lukuun ottamatta tuomio- tai lainsäädäntövaltaa käyttäviä elimiä.3 artikla 1 Jollei tässä artiklassa toisin säädetä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että viranomaisia vaaditaan saattamaan ympäristöön liittyvät tiedot kaikkien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden saataville näiden pyynnöstä ja näiden tarvitsematta osoittaa, että asia koskee heitä.Jäsenvaltioiden on määriteltävä, millä tavoin tällaiset tiedot saatetaan tehokkaasti saataville.2 Jäsenvaltiot voivat säätää, että pyydettyä tietoa voidaan kieltäytyä antamasta, jos se liittyy:- viranomaisten toiminnan ja kansainvälisten suhteiden luottamuksellisuuteen tai kansallisen puolustuksen salaisuuteen;- yleiseen turvallisuuteen;- asioihin, jotka ovat tai ovat olleet oikeuskäsittelyssä tai tutkittavina (mukaan lukien kurinpitomenettelyt) tai jotka ovat esitutkinnan kohteena;- kaupallisiin tai teollisiin salassa pidettäviin tietoihin, mukaan lukien henkinen omaisuus;- henkilötietojen tai -tiedostojen tai molempien luottamuksellisuuteen;- kolmannen osapuolen toimittamaan aineistoon, kun tällä ei ole oikeudellista velvoitetta toimittaa sitä;- aineistoon, jonka julkistamisen johdosta ympäristö, jota tällainen aineisto koskee, todennäköisesti vahingoittuisi.Viranomaisten hallussa olevista tiedoista toimitetaan osa, jos se on mahdollista erottaa edellä mainittuja etuja koskeviin seikkoihin liittyvistä tiedoista.3 Tietopyyntö voidaan evätä, jos siihen liittyisi keskeneräisten asiakirjojen tai tietojen tai sisäisten asiakirjojen antamista, tai kun pyyntö on ilmeisen kohtuuton tai se on esitetty liian yleisessä muodossa.4 Viranomaisen on vastattava tietoja pyytävälle henkilölle mahdollisimman pian ja viimeistään kahden kuukauden kuluessa. Kieltäytyminen antamasta pyydettyjä tietoja on perusteltava.4 artikla Henkilö, joka katsoo, että hänen tietopyyntönsä on perusteettomasti hylätty tai jätetty huomiotta, taikka että viranomainen on vastannut siihen riittämättömästi, voi hakea tuomioistuimelta tai hallintoviranomaiselta muutosta päätökseen kyseisen kansallisen oikeusjärjestelmän mukaisesti.5 artikla Jäsenvaltiot voivat säätää, että tietojen antamisesta peritään maksu, mutta tällainen maksu ei saa olla kohtuuttoman korkea.6 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että toimivaltainen viranomainen tai kyseinen toimielin suoraan antaa tiedon, joka on sellaisten toimielinten hallussa, joilla on yleisiä ympäristöön liittyviä tehtäviä ja jotka ovat viranomaisten valvonnassa, 3, 4 ja 5 artiklassa säädetyin edellytyksin.7 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yleisölle annetaan yleistä tietoa ympäristön tilasta esimerkiksi määräajoin ilmestyvien kuvaavien kertomusten muodossa.8 artikla Neljän vuoden kuluttua 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta päivämäärästä jäsenvaltioiden on annettava komissiolle kertomus saadusta kokemuksesta, jonka perusteella komissio laatii kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle sekä tekee samalla aiheellisiksi katsomansa muutosehdotukset.9 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.10 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 7 päivänä kesäkuuta 1990.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. FLYNN(1) EYVL N:o C 335, 30.12.1988, s. 5(2) EYVL N:o C 120, 16.5.1989, s. 231(3) EYVL N:o C 139, 5.6.1989, s. 47(4) EYVL N:o C 112, 20.12.1973, s. 1(5) EYVL N:o C 139, 13.6.1977, s. 1(6) EYVL N:o C 46, 17.2.1983, s. 1(7) EYVL N:o C 70, 18.3.1987, s. 3(8) EYVL N:o C 289, 29.10.1987, s. 3(9) EYVL N:o C 156, 15.6.1987, s. 138


Avis juridique important

|

31983L0182

Neuvoston direktiivi 83/182/ETY, annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983, yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista

Virallinen lehti nro L 105 , 23/04/1983 s. 0059 - 0063 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0112  Espanjank. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0156  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0112  Portugalink. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0156

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983,yhteisön alueella tiettyjen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavista verovapautuksista (83/182/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäyhteisön asukkaiden vapaata liikkuvuutta yhteisön alueella haittaavat tiettyjen yksityis- tai ammattikäyttöön tarkoitettujen kulkuneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa sovellettavat verojärjestelmät,näiden verojärjestelmien aiheuttamien esteiden poistaminen on välttämätöntä erityisesti ominaisuuksiltaan kotimarkkinoita vastaavien taloudellisten markkinoiden toteuttamiseksi,tietyissä tapauksissa olisi voitava varmasti todeta henkilön jäsenvaltion asukkaan asema, jaon ilmeisesti tarkoituksenmukaista rajoittaa tämän direktiivin soveltamisala ensimmäisessä vaiheessa tiettyjen kulkuneuvojen osalta kulkuneuvoihin, jotka on hankittu tai tuotu maahan jäsenvaltion kotimarkkinoiden yleisin verotusedellytyksin,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaSoveltamisala1. Jäsenvaltioiden on jäljempänä vahvistetuin edellytyksin myönnettävä moottoriajoneuvojen - näiden perävaunut mukaan lukien, asuntovaunujen, huviveneiden, yksityislentokoneiden, polkupyörien ja ratsuhevosten väliaikaisessa maahantuonnissa jäsenvaltiosta vapautus:- liikevaihtoveroista, valmisteveroista ja muista kulutukseen kohdistuvista veroista;- liitteessä mainituista veroista.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua vapautusta on sovellettava myös kulkuneuvojen yhteydessä maahantuotaviin tavanomaisiin varaosiin, lisälaitteisiin ja varusteisiin.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun vapautuksen ulkopuolelle on jätettävä hyötyajoneuvot.4. a) Tämän direktiivin soveltamisalaan ei kuulu sellaisten yksityiskäyttöön tarkoitettujen yksityisajoneuvojen, asuntovaunujen, huviveneiden, yksityislentokoneiden ja polkupyörien väliaikainen maahantuonti, joita ei ole hankittu tai tuotu jäsenvaltion kotimarkkinoiden yleisin verotusedellytyksin ja/tai joille viennissä myönnetään liikevaihtoveroihin, valmisteveroihin tai muihin kulutukseen kohdistuviin veroihin liittyvä vapautus tai palautus.Tätä direktiiviä sovellettaessa kulkuneuvojen on katsottava täyttävän jäsenvaltion kotimarkkinoiden yleiset verotusedellytykset, jos ne on hankittu direktiivin 77/388/ETY() 15 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetuin edellytyksin; jäsenvaltiot voivat kuitenkin katsoa, etteivät kulkuneuvot, jotka on hankittu mainitun 10 alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetuin edellytyksin, täytä näitä edellytyksiä.b) Neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta 31 päivään joulukuuta 1985 mennessä yhteisön määräykset a alakohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja kulkuneuvoja koskevan vapautuksen myöntämisestä, ottaen huomioon tarpeen toisaalta välttää kaksinkertaista verotusta ja toisaalta varmistaa yksityiskäyttöön tarkoitettujen kulkuneuvojen tavanomainen ja täydellinen verotus.2 artiklaMääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "hyötyajoneuvolla" maantieajoneuvoa, joka rakenteeltaan ja varusteiltaan soveltuu ja on tarkoitettu vastikkeellisesti tai vastikkeettomasti kuljettamaan- enempää kuin yhdeksää henkilöä, kuljettaja mukaan lukien,- tavaroita,sekä muuhun erityiskäyttöön kuin varsinaiseen kuljetukseen tarkoitettua maantieajoneuvoa;b) "yksityisajoneuvolla" muuta kuin a alakohdassa tarkoitettua maantieajoneuvoa, sen mahdollinen perävaunu mukaan lukien;c) kulkuneuvon "ammattimaisella käytöllä" kulkuneuvon käyttöä välittömästi vastikkeellisen tai voittoa tavoittelevan toiminnan harjoittamiseen;d) "yksityiskäytöllä" muuta käyttöä kuin ammattikäyttöä.3 artiklaTiettyjen yksityiskäyttöön tarkoitettujen kulkuneuvojen väliaikainen maahantuontiYksityisajoneuvot, asuntovaunut, huviveneet, yksityislentokoneet ja polkupyörät on väliaikaisesti maahantuotaessa vapautettava 1 artiklassa tarkoitetuista veroista enintään kuuden kuukauden keskeytymättömäksi tai keskeytyväksi määräajaksi kahdentoista kuukauden ajalta seuraavin edellytyksin:a) nämä tavarat maahantuovan luonnollisen henkilön onaa) asuttava pysyvästi muussa jäsenvaltiossa kuin väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa;bb) käytettävä näitä kulkuneuvoja yksityiskäyttöön;b) kulkuneuvoja ei saa luovuttaa eikä antaa vuokralle väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa, eikä niitä saa lainata tämän jäsenvaltion asukkaalle. Vuokrausyrityksen, jonka kotipaikka on yhteisössä, yksityisajoneuvot voidaan kuitenkin jälleenvuokrata jälleenvientiä varten muualla asuvalle henkilölle, jos nämä ajoneuvot sijaitsevat kyseisessä maassa siellä päättyneen vuokrasopimuksen johdosta. Vuokrausyrityksen työntekijä voi myös palauttaa ajoneuvot alkuperäisen vuokralleantopaikan sijaintijäsenvaltioon, vaikka tämä työntekijä olisikin väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevan jäsenvaltion asukas.4 artiklaAmmattikäytössä olevien yksityisajoneuvojen väliaikainen maahantuonti1. Ammattikäytössä olevan yksityisajoneuvon väliaikaisessa maahantuonnissa on myönnettävä vapautus 1 artiklassa tarkoitetuista veroista seuraavin edellytyksin:a) yksityisajoneuvon maahantuova luonnollinen henkilöaa) asuu pysyvästi muussa jäsenvaltiossa kuin väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa;bb) ei saa käyttää tätä ajoneuvoa suorittaakseen väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevan jäsenvaltion alueella henkilökuljetuksia rahallista vastiketta tai muuta aineellista etua vastaan taikka teollista tai kaupallista tavarankuljetusta vastiketta vastaan tai vastikkeetta;b) yksityisajoneuvoa ei saa luovuttaa, antaa vuokralle tai lainata väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa;c) yksityisajoneuvon on oltava hankittu tai maahantuotu sen jäsenvaltion kotimarkkinoiden yleisin verotusedellytyksin, jossa käyttäjä asuu pysyvästi, eikä sille saa viennissä myöntää liikevaihtoveroihin, valmisteveroihin tai muihin kulutukseen kohdistuviin veroihin liittyvää vapautusta tai palautusta.Tämän edellytyksen oletetaan täyttyneen, jos ajoneuvo on varustettu rekisteröintijäsenvaltionsa tavanomaisella rekisterikilvellä, lukuun ottamatta väliaikaista rekisterikilpeä.Jos yksityisajoneuvo kuitenkin on rekisteröity jäsenvaltiossa, jossa tavanomaisten rekisterikilpien antaminen ei liity kotimarkkinoiden yleisiin verotusedellytyksiin, käyttäjän on asianmukaisesti todistettava, että kulutukseen kohdistuvat verot on maksettu.2. Edellä 1 artiklassa säädetty vapautus myönnetään keskeytymättömänä tai keskeytyvänä:- seitsemäksi kuukaudeksi kahdentoista kuukauden ajalta direktiivin 64/244/ETY() 3 artiklassa tarkoitettujen kaupanvälittäjien suorittaman yksityisajoneuvon maahantuonnin yhteydessä;- kuudeksi kuukaudeksi kahdentoista kuukauden ajalta muissa tapauksissa.5 artiklaYksityisajoneuvojen väliaikaisen maahantuonnin erityistapauksia1. Yksityisajoneuvojen väliaikaisessa maahantuonnissa on myönnettävä vapautus 1 artiklassa tarkoitetuista veroista seuraavissa tapauksissa:a) käyttäjä käyttää pysyvän asuinpaikkansa sijaintijäsenvaltiossa rekisteröityä yksityisajoneuvoa säännöllisesti toisen jäsenvaltion alueella kuljettavalla matkalla asuinpaikasta yrityksen työpaikkaan sekä vastaavalla paluumatkalla. Tähän vapautukseen ei sovelleta aikarajoituksia;b) opiskelija käyttää pysyvän asuinpaikkansa sijaintijäsenvaltiossa rekisteröityä yksityisajoneuvoa siinä jäsenvaltiossa, jossa oleskelee yksinomaan opintojaan harjoittaakseen.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen vapautusten myöntämisen ainoana edellytyksenä ovat 4 artiklan 1 kohdan a, b ja c kohdassa mainitut edellytykset.6 artiklaRatsastusmatkailuun liittyvässä hevosten väliaikaisessa maahantuonnissa myönnettävä vapautusRatsuhevosten väliaikaisessa maahantuonnissa jäsenvaltioiden on myönnettävä vapautus 1 artiklassa tarkoitetuista veroista kolmeksi kuukaudeksi seuraavin edellytyksin:a) ratsuhevoset on tuotava väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevan jäsenvaltion alueelle niiden ratsastajien ratsastusretkien toteuttamiseksi ja/tai näiden yhteydessä. Jäsenvaltiot voivat jättää vapautuksen ulkopuolelle asukkaidensa suorittaman kulkuneuvoissa kuljetettavien hevosten maahantuonnin;b) vapautusta on pyydettävä viimeistään väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevan jäsenvaltion alueelle saavuttaessa. Jos vapautusta pyydetään ennen väliaikaista maahantuontia, ratsastaja voidaan vapauttaa saapumasta tuontijäsenvaltion alueelle raja-aseman kautta;c) ratsuhevosia ei saa antaa vuokralle, lainata tai luovuttaa kolmannelle väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevassa jäsenvaltiossa eikä käyttää muihin tarkoituksiin kuin ratsastusretkeen.7 artiklaAsuinpaikan määrittämistä koskevat yleiset määräykset1. Tätä direktiiviä sovellettaessa "pysyvällä asuinpaikalla" tarkoitetaan paikkaa, jossa henkilö asuu pysyvästi eli vähintään 185 päivää kalenterivuodessa henkilökohtaisten ja ammatillisten siteidensä vuoksi, tai jos on kyse henkilöstä, jolla ei ole ammatillisia siteitä, henkilön ja tämän asuinpaikan välisten tiiviiden henkilökohtaisten siteiden vuoksi.Jos henkilön ammatilliset siteet ovat muualla kuin tämän henkilökohtaiset siteet ja tämä sen vuoksi joutuu oleskelemaan vuorotellen kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa sijaitsevissa paikoissa, henkilön pysyvänä asuinpaikkana on pidettävä sitä, jossa tämän henkilökohtaiset siteet ovat, jos tämä palaa sinne säännöllisesti. Viimeksimainitun edellytyksen täyttymistä ei vaadita, jos henkilö oleskelee jäsenvaltiossa määräaikaisen tehtävän suorittamiseksi. Opiskelu yliopistossa tai koulussa ei ole pysyvän asuinpaikan muutosta.2. Luonnollisten henkilöiden on todistettava pysyvä asuinpaikkansa asianmukaisella tavalla, esimerkiksi henkilötodistuksellaan tai muulla voimassa olevalla asiakirjalla.3. Epäillessään 2 kohdan mukaisen pysyvää asuinpaikkaa koskevan ilmoituksen oikeellisuutta tai suorittaakseen tiettyjä erityistarkastuksia tuontijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia tarvittavia tietoja tai lisätodisteita.8 artiklaLisämääräyksiä asuinpaikan määrittämiseksi ammattikäytössä olevan yksityisajoneuvon osaltaPoikkeustapauksissa, joissa esiintyy vakavia epäilyjä 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista tuontijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle annetuista lisätiedoista huolimatta, ammattikäytössä olevan yksityisajoneuvon väliaikaisen maahantuonnin edellytykseksi voidaan asettaa takuun maksaminen.Jos ajoneuvon käyttäjä todistaa pysyvän asuinpaikkansa sijaitsevan toisessa jäsenvaltiossa, väliaikaisen maahantuonnin kohteena olevan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on palautettava takuu kahden kuukauden kuluessa asian todistamisesta.9 artiklaErityisjärjestelmät1. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa ja/tai säätää sovellettaviksi järjestelmiä, jotka ovat tässä direktiivissä tarkoitettuja vapaampia. Ne voivat erityisesti tuojan pyynnöstä sallia väliaikaisen maahantuonnin 3 artiklassa tai 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja pidemmiksi määräajoiksi. Viimeksi mainitussa tapauksessa jäsenvaltiot voivat kantaa liitteessä mainittuja veroja tässä direktiivissä tarkoitetut määräajat ylittäviltä ajanjaksoilta. Jäsenvaltiot voivat myös sallia 3 artiklan b alakohdan toisessa virkkeessä tarkoitettujen yksityisajoneuvojen jälleenvuokrauksen tuontijäsenvaltion asukkaalle jälleenvientiä varten.2. Jäsenvaltiot eivät tämän direktiivin perusteella missään tapauksessa voi soveltaa yhteisön alueella vähemmän edullisia verovapautuksia kuin ne, jotka ne myöntäisivät kolmannesta maasta tuotaville kulkuneuvoille.3. Tanskan kuningaskunta saa pitää voimassa maassa voimassa olevat pysyvää asuinpaikkaa koskevat määräykset, joiden mukaan jokaista henkilöä, mukaan lukien opiskelija 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa, pidetään pysyvästi Tanskassa asuvana, jos tämä asuu maassa vuoden tai 365 päivää 24 kuukauden aikana.Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi kuitenkin:- kyseisen henkilön pysyvänä asuinpaikkana pidetään paikkaa, jossa tämän puoliso ja lapset asuvat, jos näiden määräysten soveltaminen johtaa siihen, että henkilöllä katsotaan olevan kaksi asuinpaikkaa;- vastaavissa tapauksissa Tanskan kuningaskunnan on määrättävä yhdessä toisen jäsenvaltion kanssa, jota asia koskee, kumpi näistä kahdesta asuinpaikasta on otettava huomioon verotuksessa.Kolmen vuoden kuluessa neuvosto tarkastelee komission kertomuksen perusteella uudelleen tässä kohdassa tarkoitettua poikkeusta ja päättää tarvittaessa komission ehdotuksesta perustamissopimuksen 99 artiklan perusteella niiden lakkauttamiseksi tarvittavista toimenpiteistä.4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdassa tarkoitetuista järjestelmistä täyttäessään 10 artiklassa säädetyt velvollisuudet. Komissio ilmoittaa näistä järjestelmistä muille jäsenvaltioille.10 artiklaLoppusäännökset1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1984. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jos tämän direktiivin käytännön soveltamisesta aiheutuu vaikeuksia, asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on keskinäisellä sopimuksella tehtävä tarvittavat päätökset, ottaen huomioon erityisesti keskinäistä avunantoa koskevat yleissopimukset ja yhteisön direktiivit.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.4. Komissio antaa joka toinen vuosi jäsenvaltioita kuultuaan neuvostolle ja edustajakokoukselle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta jäsenvaltioissa, erityisesti "pysyvän asuinpaikan" käsitteen osalta, sekä tekee ehdotukset yhteisön säännöksiksi, jotka ovat tarpeen yhdenmukaisen järjestelmän käyttöön ottamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa.11 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 28 päivänä maaliskuuta 1983.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. ERTL() EYVL N:o C 267, 21.11.1975, s. 8() EYVL N:o C 53, 8.3.1976, s. 37() EYVL N:o C 131, 12.6.1976, s. 50() EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1() EYVL N:o 56, 4.4.1964, s. 869/64LIITELuettelo 1 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetuista veroista BELGIA- Taxe de circulation sur les véhicules automobiles(Arrêté royal du 23 november 1965 portant codification des dispositions légales relatives aux taxes assimilées aux impôts sur les revenus - Moniteur belge du 18 janvier 1966)- Verkeersbelasting op de autovoertuigen(Koninklijk besluit van 23 november 1965 houdende codificatie van de wettelijke bapalingen betreffende de met de inkomstenbelastingen gelijkgestelde belastingen - Belgisch Staatsblad van 18 januari 1966)TANSKA- Vaegtafgift af motorkøretøjer mv. (Lovbekendtgoerelse nr. 658 af 28 december 1977)SAKSA- Kraftfahrzeugsteuer (Kraftfahrzeugsteuergesetz - 1979)- Kraftfahrzeugsteuer (Durchführungsverordnung - 1979)KREIKKA- ôÝëç êõêëïöïñßáò (áñéè.2367/53 ùò éó÷ýåé óÞìåñá)RANSKA- Taxe différentielle sur les véhicules à moteur(Loi n° 77 - 1467 du 30 décembre 1977)- Taxe sur les véhicules d'une puissance fiscale supérieure á 16 CV immatriculés dans la catégorie des voitures particulières(Loi de finances 1979 - article 1007 du code général des impôts)IRLANTI- Motor Vehicle Excise Duties(Finance (Excise Duties) (Vehicles) Act 1952 as amended, and Section 94, Finance Act, 1973 as amended)ITALIA- Tassa sulla circolazione degli autoveicoli(T.U. delle leggi sulle tasse automobilistiche approvato con D.P.R. n. 39 del 5 febbraio 1953 e successive modificazioni)LUXEMBURG- Taxe sur les véhicules automoteursLoi allemande du 23 mars 1935 (Kraftfahrzeugsteuergesetz) maintenue en vigueur par l'arrêté grand-ducal du 26 octobre 1944, modifiée par la loi du 4 août 1975 et les réglements grand-ducaux du 15 septembre 1975 et du 31 octobre 1975ALANKOMAAT- Motorrijtuigenbelasting (wet on de motorrijtuigenbelasting 21 juli 1966, Stb 332 - wet van 18 december 1969/Stb 548)YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA- Vehicles excise duty (Vehicles (Excise) Act 1971).


Avis juridique important

|

31978L0176

Neuvoston direktiivi 78/176/ETY, annettu 20 päivänä helmikuuta 1978, titaanidioksiditeollisuuden jätteistä

Virallinen lehti nro L 054 , 25/02/1978 s. 0019 - 0024 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0079  Kreikank. erityispainos: Luku 15 Nide 1 s. 0154  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0079  Espanjank. erityispainos: Luku 15 Nide 1 s. 0092  Portugalink. erityispainos: Luku 15 Nide 1 s. 0092

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 20 päivänä helmikuuta 1978,titaanidioksiditeollisuuden jätteistä (78/176/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 ja 235 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettätitaanidioksiditeollisuuden jätteet ovat ihmisten terveydelle ja ympäristölle vaarallisia; sen vuoksi on tarpeen estää ja asteittain vähentää tällaisten jätteiden aiheuttamaa pilaantumista päämääränä sen poistaminen,Euroopan yhteisöjen toimintaohjelmissa ympäristöalan toimenpiteiksi vuosilta 1973(3) ja 1977(4) pidetään tarpeellisena ryhtyä yhteisön toimiin titaanidioksiditeollisuuden jätteiden käsittelemiseksi,eroavuudet titaanidioksiditeollisuuden jätteitä koskevissa jäsenvaltioissa, sovellettavien tai valmisteilla olevien säännösten kesken, voivat johtaa erilaisten kilpailun edellytysten muodostumiseen ja siten vaikuttaa suoraan yhteismarkkinoiden toimintaan; sen vuoksi on välttämätöntä lähentää tämän alan lainsäädäntöä perustamissopimuksen 100 artiklassa määrätyllä tavalla,näyttää tarpeelliselta yhdistää lainsäädännön lähentämiseen yhteisön toimia, jotta yksi yhteisön päämääristä ympäristönsuojelussa ja elämisen laadun parantamisessa voidaan saavuttaa kattavamman sääntelyn avulla; tätä tarkoitusta varten olisi annettava tiettyjä erityissäännöksiä; koska perustamissopimuksessa ei ole määräyksiä tässä tarvittavista valtuuksista, on sovellettava perustamissopimuksen 235 artiklaa, direktiivi/ETY(5) koskee jätehuoltoa yleensä; titaanidioksiditeollisuuden jätteitä varten on tarpeen luoda erityisjärjestelmä, jolla varmistetaan, että ihmisten terveyttä ja ympäristöä suojellaan tällaisten jätteiden valvomattoman vesistöihin päästämisen tai upottamisen tai kaatopaikalle sijoittamisen aiheuttamilta haitallisilta vaikutuksilta,näiden tavoitteiden saavuttamiseksi olisi luotava ennakkolupajärjestelmä jätteiden vesistöihin päästämistä tai upottamista, maalle varastointia ja kaatopaikalle sijoittamista tai maahan johtamista varten; on tarpeen saattaa tämän luvan myöntäminen erityisistä edellytyksistä riippuvaksi,jätteiden vesistöihin päästämiseen, upottamiseen, maalle varastointiin, kaatopaikalle sijoittamiseen ja maahan johtamiseen olisi liittyttävä sekä jätteiden tarkastustoimia että alttiina olevan ympäristön tarkastusta ja valvontaa,jäsenvaltioiden olisi vaadittava olemassa olevia teollisuuslaitoksia varten 1 päivään heinäkuuta 1980 mennessä ohjelmat tällaisten jätteiden aiheuttaman pilaantumisen asteittaiseksi vähentämiseksi tarkoituksena sen poistaminen; näissä ohjelmissa on vahvistettava yleiset vähentämistavoitteet, jotka on saavutettava viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1987 ja osoitettava kussakin laitoksessa suoritettavat toimenpiteet, jajäsenvaltioiden olisi vaadittava, että uusilla teollisuuslaitoksilla on ennakkolupa; ennen tämän luvan myöntämistä olisi suoritettava tutkimus ympäristövaikutuksista ja lupa voidaan antaa ainoastaan yrityksille, jotka sitoutuvat käyttämään vain sellaisia markkinoilla saatavilla olevia materiaaleja, menetelmiä ja tekniikoita, jotka vahingoittavat vähiten ympäristöä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Tällä direktiivillä on tarkoitus estää ja asteittain rajoittaa titaanidioksiditeollisuuden jätteiden aiheuttamaa pilaantumista pyrkimyksenä sen poistaminen. 2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "pilaantumisella" ihmisen toiminnan aiheuttamaa, suoraan tai välillisesti minkä tahansa titaanidioksiditeollisuuden tuotantoprosessista syntyvien jäännösaineiden pääsemistä ympäristöön niin, että siitä aiheutuu vaaraa ihmisten terveydelle, haittaa luonnonvaroille ja luonnonjärjes- telmille, vahinkoa virkistysarvoille tai että se vaikeuttaa kyseisen ympäristön muuta oikeutettua käyttöä,b) "jätteellä":- titaanidioksiditeollisuuden tuotantoprosessin mitä tahansa jäteainetta, jonka haltija hävittää tai on velvollinen voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaan hävittämään,- mitä tahansa edellisessä luetelmakohdassa mainittujen jäännösaineiden käsittelyprosessista syntyvää jäteainetta;c) "huolehtimisella":- jätteiden keräilyä, lajittelua, kuljetusta ja käsittelyä sekä varastoimista ja sijoittamista kaatopaikalle joko maan päälle tai sisään ja imeyttämistä maaperään,- jätteiden päästämistä pintavesiin, pohjavesiin ja mereen ja upottamista mereen,- jätteiden uudelleenkäyttämiseksi, hyödyntämiseksi ja kierrättämiseksi tarvittavia toimenpiteitä;d) "olemassa olevalla teollisuuslaitoksella" sellaista teollisuuslaitosta, joka on perustettu tämän direktiivin tiedoksiantopäivään mennessä;e) "uudella teollisuuslaitoksella" sellaista teollisuuslaitosta, jota ollaan vasta perustamassa tämän direktiivin tiedoksiantopäivänä tai joka perustetaan tämän päivän jälkeen. Olemassa olevien teollisuuslaitosten laajennukset, joiden seurauksena kyseisen laitoksen paikallinen titaanidioksidin tuotantokapasiteetti lisääntyy 15 000 tonnilla vuodessa tai sen yli, käsitellään uusina teollisuuslaitoksina.2 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteistä huolehdittaessa ei aiheuteta vaaraa ihmisten terveydelle tai haittaa ympäristölle, ja erityisesti:- ei vaaranneta vettä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä;- ei vahingoiteta luontoa tai maisemaa.3 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet edistääkseen jätteiden syntymisen ehkäisemistä, niiden kierrättämistä ja jalostamista, raaka-aineiden erottamista niistä sekä muita menetelmiä jätteiden uudelleen käyttämiseksi.4 artikla 1. Jätteen vesistöihin päästäminen, kaataminen, varastoiminen, kaatopaikalle sijoittaminen ja maaperään imeyttäminen on kiellettyä ilman sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen myöntämää ennakkolupaa, jonka alueella jäte tuotetaan. Ennakkolupa tarvitaan myös sen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta,- jonka alueella jäte päästetään vesistöön, varastoidaan, sijoitetaan kaatopaikalle tai imeytetään maaperään,- jonka alueelta se päästetään tai upotetaan vesistöön.2. Lupa voidaan myöntää vain rajoitetuksi ajaksi. Se voidaan uusia.5 artikla Kun kyseessä on vesistöihin päästäminen tai upottaminen, toimivaltainen viranomainen voi 2 artiklan mukaisesti ja liitteen I mukaisesti annettavien tietojen perusteella myöntää 4 artiklassa tarkoitetun luvan, edellyttäen, että:a) jätteistä ei voida huolehtia sopivammalla tavalla;b) käytettävissä olevaan tieteelliseen ja tekniseen tietoon perustuvat arviot eivät anna aihetta olettaa, että jätteellä olisi sen paremmin välittömiä kuin myöhemminkään esiin tulevia haitallisia vaikutuksia vesiympäristöön;c) jätteellä ei ole haitallisia vaikutuksia veneilyyn, kalastukseen, vapaa-ajan toimintaan, raaka-aineiden hankintaan, suolanpoistoon, kalan- ja simpukankasvatukseen, alueisiin, joilla on erityistä tieteellistä merkitystä, tai muuhun kyseisten vesialueiden oikeutettuun käyttöön.6 artikla Kun kyseessä on varastointi, kaatopaikalle sijoittaminen tai maaperään imeyttäminen, toimivaltainen viranomainen voi 2 artiklan mukaisesti ja liitteen I mukaisesti annettavien tietojen perusteella myöntää 4 artiklassa tarkoitetun luvan, edellyttäen, että:a) jätteistä ei voida huolehtia sopivammalla tavalla;b) käytettävissä olevaan tieteelliseen ja tekniseen tietoon perustuvat arviot eivät anna aihetta olettaa, että jätteellä olisi sen paremmin välittömiä kuin myöhemminkään esiin tulevia haitallisia vaikutuksia pohjavesiin, maaperään tai ilmakehään;c) jätteellä ei ole haitallisia vaikutuksia virkistyskäyttöön, raaka-aineiden hankintaan, kasveihin, eläimiin, alueisiin, joilla on erityistä tieteellistä merkitystä, tai muuhun kyseisen ympäristön oikeutettuun käyttöön. 7 artikla 1. Riippumatta kyseisen jätteen käsittelymenetelmästä ja käsittelyn laajuudesta sen vesistöihin päästämiseen ja upottamiseen, maan päälle varastoimiseen, kaatopaikalle viemiseen ja maaperään imeyttämiseen on yhdistettävä jätteen ja alttiina olevan ympäristön liitteessä II esitetty tarkastus sen fysikaaliset, kemialliset, biologiset ja ekologiset tekijät huomioon ottaen.2. Tarkastukseen kuuluvat toimenpiteet suorittaa määräajoin yksi tai useampi jäsenvaltion nimeämä toimielin, jolle jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on antanut 4 artiklassa tarkoitetun luvan. Jos kyseessä on jäsenvaltioiden väliset rajat ylittävä pilaantuminen, asianomaiset osapuolet nimeävät yhdessä kyseisen toimielimen.3. Komissio antaa neuvostolle vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ehdotuksen menettelytavoista alttiina olevan ympäristön valvomiseksi ja tarkastamiseksi. Neuvosto päättää tästä ehdotuksesta kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun Euroopan parlamentin lausunto ja talous- ja sosiaalikomitean lausunto on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.8 artikla 1. Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokin seuraavista tilanteista korjataan ja tarvittaessa vaadittava vesistöihin päästämisen ja upottamisen, varastoimisen ja kaatopaikalle sijoittamisen tai maaperään imeyttämisen lykkäämistä:a) jos liitteessä II olevan A osan 1 kohdassa määrätyn tarkastuksen tulos osoittaa, että 4, 5 ja 6 artiklassa tarkoitettuja luvan edellytyksiä ei täytetä, taib) jos liitteessä II olevan A osan 2 kohdassa mainittujen akuuttia myrkytystä koskevien kokeiden tulokset osoittavat, että siinä säädetyt rajat on ylitetty, taic) jos liitteessä II olevassa B osassa määrätyn tarkastuksen tulokset ilmaisevat, että alttiina oleva ympäristö on vahingoittunut tarkastettavalla alueella, taid) jos vesistöön päästäminen tai upottaminen tuottaa vahinkoa veneilylle, kalastukselle, virkistystoiminnalle, raakaaineiden hankkimiselle, suolanpoistolle, kalan- ja simpukankasvatukselle, alueille, joilla on erityistä tieteellistä merkitystä, tai kyseisten vesialueiden muulle oikeutetulle käytölle, taie) jos varastointi, kaatopaikalle sijoittaminen tai maaperään imeyttäminen tuottaa vahinkoa vapaa-ajan toiminnalle, raaka-aineiden hankinnalle, kasveille, eläimille, alueille, joilla on erityistä tieteellistä merkitystä tai kyseisten ympäristöjen muulle oikeutetulle käytölle.2. Jos asia koskee useampaa jäsenvaltiota, toimenpiteet on toteutettava yhteistyössä. 9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on laadittava ohjelmat olemassa olevista teollisuuslaitoksista tulevien jätteiden aiheuttaman pilaantumisen asteittaiseksi vähentämiseksi ja mahdolliseksi pois- tamiseksi kokonaan.2. Edellä 1 kohdassa mainituissa ohjelmissa on asetettava yleiset tavoitteet nestemäisten, kiinteiden ja kaasumaisten jätteiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämiselle niin, että ne on saavutettava viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1987. Ohjelmissa on oltava myös välitavoitteet. Niihin on lisäksi sisällytettävä tiedot alttiina olevan ympäristön tilasta, toimenpiteistä pilaantumisen vähentämiseksi ja menetelmistä sellaisten jätteiden käsittelemiseksi, jotka syntyvät suoraan tuotantoprosesseista.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut ohjelmat on toimitettava komissiolle viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1980, niin että se voi kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut kaikki kansalliset ohjelmat, antaa aiheelliset ehdotukset neuvostolle näiden ohjelmien yhdenmukaistamisesta siltä osin, kun on kysymys pilaantumisen vähentämisestä ja mahdollisesta poistamisesta sekä titaaniteollisuuden kilpailuolosuhteiden parantamisesta. Neuvosto päättää näistä ehdotuksista kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun Euroopan parlamentin lausunto ja talous- ja sosiaalikomitean lausunto on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4. Jäsenvaltioiden on toteutettava ohjelma viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1982.10 artikla 1. Edellä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen ohjelmien on katettava kaikki olemassa olevat teollisuuslaitokset ja niissä on osoitettava suoritettavat toimenpiteet jokaiselle teollisuus- laitokselle erikseen.2. Jos jäsenvaltio katsoo, että erityisten olosuhteiden vuoksi jonkin yksittäisen teollisuuslaitoksen osalta lisätoimenpiteet eivät ole tarpeen tämän direktiivin vaatimusten täyttämiseksi, sen on kuuden kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta esitettävä komissiolle perustelut, miksi tähän johtopäätökseen on päädytty.3. Hankittuaan tarvittavan, riippumattoman aineiston näiden perustelujen oikeellisuuden toteamiseksi, komissio voi yhtyä jäsenvaltion käsitykseen, että ei ole tarpeen toteuttaa lisätoimenpiteitä kyseisen yksittäisen laitoksen osalta. Komission on annettava suostumuksensa perusteluineen kuuden kuukauden kuluessa.4. Jos komissio ei yhdy jäsenvaltion käsitykseen, on kyseistä laitosta koskevat lisätoimenpiteet sisällytettävä kyseisen jäsenvaltion ohjelmaan.5. Jos komissio yhtyy jäsenvaltion käsitykseen, sen päätös voidaan ottaa uudelleen tutkittavaksi määräajoin tämän direktiivin mukaisesti suoritettavan tarkastuksen tulosten perusteella ja tuotantoprosessin minkä tahansa huomattavan muutoksen tai ympäristöpolitiikan tavoitteiden muutosten perusteella.11 artikla Uusia teollisuuslaitoksia varten on haettava ennakkolupa toimivaltaisilta viranomaisilta siinä jäsenvaltiossa, jonka alueelle laitos aiotaan rakentaa. Ennen tällaisen luvan antamista on tehtävä selvitys sen vaikutuksista ympäristöön. Tällaisia lupia voidaan myöntää vain yrityksille, jotka sitoutuvat käyttämään ainoastaan vähiten ympäristölle vahingollisia markkinoilla saatavilla olevia materiaaleja, menetelmiä ja tekniikoita.12 artikla Jäsenvaltiot voivat antaa tiukempia säännöksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin soveltamista.13 artikla 1. Tämän direktiivin soveltamiseksi jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tarvittavat tiedot:- 4, 5 ja 6 artiklan mukaisesti myönnetyistä luvista,- 7 artiklan mukaisesti suoritetun alttiina olevan ympäristön tarkastuksen tuloksista,- 8 artiklan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä.Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle myös niiden 11 artiklaan liittyen saamat yleisluontoiset tiedot materiaaleista, menetelmistä ja tekniikoista.2. Tätä artiklaa sovellettaessa saatuja tietoja saadaan käyttää vain tämän direktiivin panemiseksi täytäntöön.3. Komissio ja jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset, niiden virkamiehet ja muut toimihenkilöt eivät saa paljastaa tämän direktiivin perusteella saamiaan tietoja eivätkä sellaisia tietoja, joita koskee salassapitovelvollisuus.4. Edellä 2 ja 3 kohta eivät estä sellaisten yleisten tietojen tai tutkimusten julkaisemista, jotka eivät sisällä yksittäisiä yrityksiä tai yritysryhmittymiä koskevia tietoja.14 artikla Jäsenvaltioiden on laadittava joka kolmas vuosi kertomus titaanidioksiditeollisuuden jätteiden aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemisestä ja asteittaisesta rajoittamisesta ja toimitettava se komissiolle, joka toimittaa sen edelleen muille jäsenvaltioille.Komissio antaa joka kolmas vuosi kertomuksen neuvostolle ja Euroopan parlamentille tämän direktiivin täytäntöönpanosta.15 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan 12 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.16 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 20 päivänä helmikuuta 1978.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaPer HÆKKERUP(1) EYVL N:o C 28, 9.2.1976, s. 16(2) EYVL N:o C 131, 12.6.1976, s. 18(3) EYVL N:o C 112, 20.12.1973, s. 3(4) EYVL N:o C 139, 13.6.1977, s. 3(5) EYVL N:o L 194, 25.7.1975, s. 39LIITE I TIEDOT, JOTKA ON ANNETTAVA 4, 5 JA 6 ARTIKLASSA TARKOITETUN ENNAKKOLUVAN SAAMISEKSIA Aineen ominaisuudet ja koostumus:1. Vesistöön upotettavan aineen kokonaismäärä ja keskimääräinen koostumus (esimerkiksi vuotta kohti);2. Olomuoto (esimerkiksi kiinteä, liete, neste tai kaasumainen);3. Fysikaaliset (esimerkiksi liukenevuus ja tiheys), kemialliset ja biokemialliset (esimerkiksi hapenkulutus) sekä biologiset ominaisuudet;4. Myrkyllisyys;5. Pysyvyys: fysikaalinen, kemiallinen ja biologinen;6. Kertyvyys ja biomuuntuvuus biologisissa materiaaleissa tai kerrostumissa;7. Taipumus fysikaalisiin, kemiallisiin ja biokemiallisiin muutoksiin ja vuorovaikutukseen muiden orgaanisten ja epäorgaanisten aineiden kanssa vaikutuksen alaisessa ympäristössä;8. Sellaisten vikojen tai muiden muutoksien aiheuttamisen todennäköisyys, jotka vähentävät luonnonvarojen hyödynnettävyyttä (kalat, simpukat jne.).B Vesistöön upottamis- ja päästöpaikkojen ominaisuudet sekä käsittelymenetelmät:1. Sijainti (esimerkiksi päästö- tai upottamisalueen koordinaatit, syvyys ja etäisyys rannikolta), sijainti suhteessa muihin alueisiin (esimerkiksi virkistysalueisiin, kutu-, kasvatus- ja kalastusalueisiin sekä hyödynnettäviin luonnonvaroihin);2. Käsittelynopeus tiettyä jaksoa kohti (esimerkiksi määrä päivää, viikkoa, kuukautta kohti):3. Pakkaus- ja suojausmenetelmät, jos sellaisia käytetään;4. Ehdotetun päästömenetelmän avulla saavutettava alkulaimennus, varsinkin laivan nopeus;5. Hajaantumistekijät (esimerkiksi virtauksen, vuoroveden ja tuulen vaikutus vaakasuoraan kulkeutumiseen ja pystysuoraan sekoittumiseen);6. Veden ominaisuudet (esimerkiksi lämpötila, pH, suolapitoisuus, kerrostuneisuus, saasteen happiindeksit - liuennut happi (DO), kemiallinen hapenkulutus (COD), biokemiallinen hapen kulutus (BOD), orgaanisessa ja epäorgaanisessa muodossa esiintyvä typpi, mukaan lukien ammoniakki, suspendoituneena oleva aine, muut ravinteet ja tuottavuus);7. Pohjan ominaisuudet (esimerkiksi topografia, geokemialliset ja geologiset piirteet sekä biologinen tuottavuus);8. Muut kyseisellä alueella suoritetut päästöt ja upottamiset sekä niiden vaikutukset (esimerkiksi raskasmetallien taustaluvut ja orgaanisen hiilen pitoisuus).C Kaatopaikan, varastointi- tai imeytysalueen ominaisuudet ja käsittelymenetelmät:1. Maantieteellinen sijainti;2. Viereisten alueiden ominaisuudet;3. Pakkaus- ja suojausmenetelmät, jos sellaisia käytetään;4. Kaatopaikkasijoitus-, varastointi- ja imeyttämismenetelmien ominaisuudet, mukaan lukien arviointi vesistöjen, maaperän ja ilmakehän pilaantumisen välttämiseksi suoritetuista varotoimenpiteistä.LIITE II JÄTTEISTÄ HUOLEHTIMISTOIMIEN VALVONTA JA TARKASTUSA Jätteiden tarkastusJätteistä huolehtimistoimien yhteydessä suoritetaan:1. jätteiden määrän, koostumuksen ja myrkyllisyyden tarkastukset, joilla varmistetaan, että 4, 5 ja 6 artiklassa tarkoitetun ennakkoluvan edellytykset täytetään;2. akuutin myrkytyksen kokeet tietyille nilviäis-, äyriäis-, kala- ja planktonlajeille, mieluiten sellaisille lajeille, joita esiintyy yleisesti päästöalueilla. Lisäksi on suoritettava kokeita suolaveden katkarapulajeille (Artemia salina).Näissä testeissä ei saa 36 tunnin aikana ja jäteveden laimennussuhteen ollessa 1/5000 ilmetä:- testattavien lajien täysikasvuisilla yksilöillä yli 20 prosentin kuolleisuutta,- toukka-asteilla kuolleisuutta, joka on suurempi vertailuryhmällä.B Alttiina olevan ympäristön valvonta ja tarkastusI Jos kyseessä on päästö makeaan veteen tai mereen tai upottaminen, näiden tarkastusten on liityttävä seuraaviin kolmeen kohteeseen: vesipylväs, elävä aine ja kerrostumat. Päästöjen vaikutuksille alttiina olevan alueen määräaikaistarkastuksilla on mahdollista seurata vaikutuksen alaisen ympäristön kehitystä.Tarkastukseen on sisällytettävä seuraavat tekijät:1. pH,2. liuennut happi,3. sameus,4. hydratoituneet raudan oksidit ja hydroksidit suspensiona,5. myrkylliset metallit vedessä, suspendoituneissa kiintoaineissa, kerrostumissa ja kerääntyneinä valittuihin rantaeliöihin ja avomerieliöihin,6. kasvien ja eläinten moninaisuus ja suhteellinen sekä absoluuttinen runsaus,II Tarkastukseen on varastoinnissa kaatopaikalle sijoitettaessa tai imeyttämisessä sisällytettävä:1. kokeet, joilla varmistetaan, että pintavedet ja pohjavedet eivät ole saastuneet. Näiden testien on sisällettävä muun muassa seuraavat tekijät:- happamuus- rautapitoisuus (liuenneena ja hiukkasina)- kalkkipitoisuus- myrkyllisten metallien pitoisuus (liuenneena ja hiukkasina), jos niitä esiintyy,2. tarvittaessa kokeet muiden kuin toivottujen vaikutuksien määrittelemiseksi maapohjan rakenteessa,3. yleistutkimus alueen ekologiasta kaatopaikan, varaston tai imeytyspaikan läheisyydessä.


Avis juridique important

|

31976L0907

Komission direktiivi 76/907/ETY, annettu 14 päivänä heinäkuuta 1976, vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin mukauttamisesta tekniikan kehitykseen

Virallinen lehti nro L 360 , 30/12/1976 s. 0001 - 0424 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 6 s. 0003  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 5 s. 0003  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 6 s. 0003  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 6 s. 0003  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 6 s. 0003

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä heinäkuuta 1976,vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (76/907/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 24 päivänä kesäkuuta 1975 annetulla direktiivillä(2), ja erityisesti sen 8 a, 8 b ja 8 c artiklan,sekä katsoo, ettäedellä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun direktiivin liitteeseen I sisältyy luettelo vaarallisista aineista, jotka on luokiteltu niiden ominaisuuksille tunnusomaisimman alkuaineen järjestysluvun mukaan, sekä yksityiskohtaisia sääntöjä merkinnöistä kunkin aineen osalta (merkki, vaaraa koskevat tiedot ja turvallisuustoimenpiteet),vaarallisten aineiden luettelon tarkastelun perusteella sitä olisi mukautettava nykyiseen tieteen ja tekniikan tasoon; huomattava määrä uusia vaarallisia aineita on saatettu markkinoille viime vuosina; näissä olosuhteissa olisi suotavaa korvata tämä liite uudella liitteellä I,edellä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun direktiivin liitteet III ja IV sisältävät erityisvaaroja (R-lausekkeet) sekä turvallisuustoimenpiteitä (S-lausekkeet) koskevia tietoja, jotka eivät kaikki mahdu päällysmerkintään niiden suuren määrän vuoksi; on siis osoittautunut tarpeelliseksi pienentää kyseistä määrää päällysmerkintöjen tehokkuuden ja ensisijaisen tavoitteen siitä kärsimättä; näissä olosuhteissa olisi suotavaa korvata nämä liitteet uusilla liitteillä III ja IV,pakkausmerkintään sisältyvien tietojen liian suuren määrän välttämiseksi olisi myös suotavaa säätää R- ja S-lausekkeiden yhdistämismahdollisuudesta, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat vaarallisten aineiden ja valmisteiden kaupan teknisten esteiden poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaKorvataan vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hal- linnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin liitteet I, III ja IV tämän direktiivin liitteillä.2 artiklaJäsenvaltioiden on ennen 1 päivää toukokuuta 1977 annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Nämä säännökset tulevat voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1977.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 1976.Komission puolestaFinn GUNDELACHKomission jäsen(1) EYVL N:o 196, 16.8.1967, s. 1(2) EYVL N:o L 183, 14.7.1975, s. 22BILAG I Liste over farlige stoffer ordne: efter atomtallet for den bestanddel, der er mest karakteristisk for stoffernes egenskaber ANLAGE I Liste der gefährlichen Stoffe, geordnet nach der Ordnungszahl des Elements, das für ihre Eigenschaften charakteristisch ist ANNEX I List of dangerous substances classified in the order of the atomic number of the element most characteristic of their properties ANNEXE I Liste des substances dangereuses classées en fonction du numéro atomique de l`élément le plus caractéristique de leurs proptiétés ALLEGATO I Elenco delle sostanze pericoloso classificate in base al numero atomico dell`elemento pi`u caratteristico delle loro propriet`a BIJLAGE I Lijst van gevaarlike stoffen gerangschikt volgens het atoomnummer van het element dat het meest karakteristiek is voor de eigenschappen van de stofESIPUHELiitteessä I aineet luokitellaan niiden ominaisuuksille tunnusomaisimman alkuaineen järjestysluvun mukaisesti. Orgaanisten aineiden monimuotoisuuden vuoksi ne on jaettu tavanomaisiin luokkiin.Taulukot A ja B helpottavat liitteen I käyttöä.Liitteen I säännöllisen päivittämisen mahdollistamiseksi, ilman että sen esitystapaa olennaisesti muutetaan, aineiden numerointia on tarkistettu. Se perustuu merkkijaksomuodoltaan tyypin ABC  P RST  P VW  P Y käyttöön, jossaABC on joko tunnusomaisimman kemiallisen alkuaineen järjestysluku, jota edeltää yksi tai kaksi nollaa alajakson täydentämiseksi, tai orgaanisille aineille varattu tavanomainen luokkanumero;RST on kyseisten aineiden ABC-alajakson juokseva numero;VW osoittaa näin määritellyn aineen yhden valmistusmuodon ja/tai muodon, jossa se saatetaan markkinoille;Y on ISBN:n (International Standard Book Number) käyttämää menetelmää noudattaen laskettu koko edeltävän jakson tarkastusmerkki (check-digit).ABC  P RST  P VW  P YEsimerkki:N:o 017  P 005  P 00  P 9Tämä numerointi esiintyy kunkin aineen nimen oikealla puolella. Vasemmalla puolella on CAS (Chemical Abstract Service) -numero, jonka avulla aine on mahdollista tunnistaa.Aineen luokitukseen ja merkintöihin liittyvät tiedot ovat seuraavat:a)varoitusmerkki tai -merkit, jos sellaiset on annettu, ja siihen liitteen II mukaisesti liitetyt vaaraa osoittavat merkinnät [ks. 6 artiklan 2 kohdan c alakohta];b)R-kirjainta seuraava numerosarja, joka osoittaa erityisvaarojen luonteen liitteen III mukaisesti [ks. 6 artiklan 2 kohdan d alakohta];c)S-kirjainta seuraava numerosarja, joka osoittaa suositellut turvallisuustoimenpiteet liitteen IV mukaisesti [ks. 6 artikla 3 kohta].R ja S -kirjaimia seuraavat luvut erotetaan joko väliviivalla tai kauttaviivalla merkityksen ollessa seuraava:väliviiva:erityisvaaroja (R) tai suositeltuja turvallisuustoimenpiteitä koskevat erilliset lausekkeet;kauttaviiva:erityisvaarojen (R) tai suositeltujen turvallisuustoimenpiteiden (S) yhdistetyn lausekkeen mahdollisuus.Erityisvaarojen (R) yhdistetyt lausekkeet ovat liitteessä III ja suositeltujen turvallisuustoimenpiteiden (S) yhdistetyt lausekkeet liitteessä IV.Toisaalta liitteessä I olevien aineiden kuvaamiseen käytettävien merkintöjen pitämiseksi mahdollisimman lyhyinä tarvitaan joitakin yleisiä huomautuksia, joiden selitykset ovat seuraavat:Huomautus A:Aineen nimen on oltava päällysmerkinnässä yhden tämän direktiivin liitteessä I annetun nimikkeen muodossa (ks. 6 artiklan 2 kohdan a alakohta).Liitteessä I käytetään joskus yleistä ilmaisua kuten: "... yhdisteet" tai "... suola". Tässä tapauksessa valmistajaa tai muuta henkilöä, joka saattaa tällaisen aineen markkinoille, vaaditaan ilmoittamaan päällysmerkinnässä sääntöjen mukainen kemiallinen nimi:Esimerkki:BeCl2:lle : berylliumkloridiHuomautus B:Tiettyjä aineita (happoja, emäksiä, jne) tavataan markkinoilla vesiliuoksina erilaisina pitoisuuksina, ja siksi ne edellyttävät erilaisia merkintöjä niiden aiheuttamien vaarojen ollessa erilaisia.Liitteessä I käytetään yleistä ilmaisua kuten:"typpihappo, ... %"Tässä tapauksessa valmistajan tai muun henkilön, joka saattaa tällaisen aineen markkinoille, on ilmoitettava päällysmerkinnässä liuoksen pitoisuus prosentteina (%).Esimerkki:typpihappo, 45 %Ilmaisu " %" tarkoittaa aina paino/painosuhdetta ellei toisin erityisesti ilmoiteta.Muiden tietojen (esimerkiksi ominaispaino, Baumén asteet ...) tai kuvaavien lausekkeiden (esimerkiksi savuava, kiteinen) käyttö on sallittua.Huomautus C:Joitakin orgaanisia aineita voidaan tavata markkinoilla joko tietyissä isomeerimuodossa tai useiden isomeerien seoksena.Liitteessä I käytetään joskus yleistä ilmaisua kuten:"ksyleeni"Tässä tapauksessa valmistajan tai muun henkilön, joka saattaa tällaisen aineen markkinoille, on ilmoitettava päällysmerkinnässä onko aine: a) tietty isomeeri vai b) isomee rien seos.Esimerkit:a) orto-ksyleeni;b) ksyleeni (isomeerien seos).Yleinen huomautusJos liitteessä I on joillekin aineille (tapauksessa, jossa käytetään yleistä ilmaisua kuten "... yhdiste" tai "... suola") useita luokitusmahdollisuuksia, luokitus tehdään direktiivin 3 artiklan mukaisesti eli suurimman vaara-asteen mukaisesti.>VIITTAUS FILMIIN>BILAG III Arten af de særlige risici, der er forbundet med de farlige stoffer ANLAGE III Bezeichnungen der besonderen Gefahren bei gefährlichen Stoffen ANNEX III Nature of the special risks attaching to dangerous substances ANNEXE III Nature des risques particuliers attribués aux substances dangereuses ALLEGATO III Natura dei rischi specifici attribuiti alle sostanze pericolose BIJLAGE III Aard der bijzondere gevaren toegeschreven aan gevaarlijke stoffen>VIITTAUS FILMIIN>BILAG IV Forsigtighedsregler for farlige stoffer ANLAGE IV Sicherheitsratschläge für gefährliche Stoffe ANNEX IV Safety advice concerning dangerous chemical substances ANNEXE IV Conseils de prudence concernant les substances dangereuses ALLEGATO IV Consigli di prudenza riguardanti le sostanze pericolose BIJLAGE IV Veiligheidsaanbevelingen met betrekking tot gevaarlijke stoffen>VIITTAUS FILMIIN>