Avis juridique important

|

31998L0029

Neuvoston direktiivi 98/29/EY, annettu 7 päivänä toukokuuta 1998, keskipitkän ja pitkän ajan liiketoimien vientiluottovakuutusta koskevien keskeisten säännösten yhdenmukaistamisesta

Virallinen lehti nro L 148 , 19/05/1998 s. 0022 - 0032

NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/29/EY,annettu 7 päivänä toukokuuta 1998,keskipitkän ja pitkän ajan liiketoimien vientiluottovakuutusta koskevien keskeisten säännösten yhdenmukaistamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, että1) keskipitkän ja pitkän ajan vientiluottovakuutuksilla on merkittävä asema kansainvälisessä kaupassa ja ne ovat kauppapolitiikan tärkeä väline,2) keskipitkän ja pitkän ajan vientiluottovakuutuksilla on tärkeä osa kehitysmaiden kanssa käytävässä kaupassa, ja niillä edistetään sen vuoksi näiden maiden yhdentymistä maailmantalouteen, mikä on yksi yhteisön kehityspolitiikan tavoitteista,3) jäsenvaltioissa tällä hetkellä käytössä olevien julkisten keskipitkän ja pitkän ajan vientiluottovakuutusjärjestelmien väliset erot, jotka koskevat vakuutusturvan, vakuutusmaksujen ja vakuutuspolitiikan pääpiirteitä, voivat johtaa yritysten välisen kilpailun vääristymiin yhteisössä,4) olisi aiheellista, etteivät tässä direktiivissä tarkoitetut toimenpiteet ylittäisi sitä, mitä sellaisen yhdenmukaistamisen tavoitteen saavuttaminen edellyttää, joka on tarpeen sen varmistamiseksi, että vientipolitiikka perustuu yhdenmukaisille periaatteille ja ettei yritysten välinen kilpailu vääristy yhteisössä,5) nykyisten kilpailun vääristymien vähentämiseksi on suotavaa perustamissopimuksen 112 artiklan mukaisesti yhdenmukaistaa julkisia vientiluottovakuutusjärjestelmiä yhdenmukaisilla periaatteilla ja siten, että niistä tulee yhteisen kauppapolitiikan erottamaton osa,6) valtioiden (tai erityisten valtioiden valvonnassa olevien laitosten) ylläpitämät vientiluottovakuutus- tai -vakuutusohjelmat, joiden maksut eivät riitä kattamaan ohjelmien pitkän ajan toimintakustannuksia ja tappioita, luokitellaan kielletyksi vientitueksi tukia ja tasoitustulleja koskevassa sopimuksessa, joka tehtiin Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen (1986-1994) (1) yhteydessä, erityisesti sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja liitteessä I olevan j kohdan mukaisesti,7) vientiluottovakuutuksenantajien veloittaman vakuutusmaksun olisi vastattava vakuutettua riskiä,8) yhdenmukaistamisella edistetään valtion puolesta tai valtion tukemana toimivien vientiluottovakuutuksenantajien yhteistyötä ja tehostetaan yritysten välistä yhteistyötä yhteisössä perustamissopimuksen 130 artiklan mukaisesti,9) sekä yhdenmukaistaminen että yhteistyö ovat tärkeitä ja ratkaisevia tekijöitä yhteisön viennin kilpailukyvyn kannalta yhteisön ulkopuolisille markkinoille vietäessä,10) Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 1985 hyväksymässä sisämarkkinoiden toteuttamista koskevassa komission valkoisessa kirjassa painotetaan yritysten välistä yhteistyötä suosivan ympäristön merkitystä yhteisössä,11) neuvosto perusti 27 päivänä syyskuuta 1960 tehdyllä päätöksellä (2) takuiden ja rahoitusluottojen luottovakuutuspolitiikan koordinointiryhmän,12) mainittu politiikan koordinointiryhmä nimesi 15 päivänä toukokuuta 1991 jokaisesta silloisesta jäsenvaltiosta asiantuntijoita, jotka vuoden 1992 yhtenäismarkkinoiden asiantuntijaryhmänä antoivat 27 päivänä maaliskuuta 1992, 11 päivänä kesäkuuta 1993 ja 9 päivänä helmikuuta 1994 kertomukset, jotka sisälsivät joukon ehdotuksia,13) neuvosto pani päätöksellä 93/112/ETY (3) yhteisön lainsäädännön tasolla täytäntöön julkisesti tuettujen vientiluottojen suuntaviivoja koskevan OECD:n järjestelyn,14) yhteisestä luottovakuutuskirjasta keskipitkän ja pitkän ajan liiketoimille julkisten ostajien kanssa 27 päivänä lokakuuta 1970 annettu neuvoston direktiivi 70/509/ETY (4) ja yhteisestä luottovakuutuskirjasta keskipitkän ja pitkän ajan liiketoimille yksityisten ostajien kanssa 27 päivänä lokakuuta 1970 annettu neuvoston direktiivi 70/510/ETY (5) olisi korvattava tällä direktiivillä, ja15) tätä aloitettua vientiluottovakuutuksen yhdenmukaistamista olisi pidettävä ensimmäisenä toimena jäsenvaltioiden eri järjestelmien lähentymisessä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Soveltamisala Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltiosta peräisin olevien tavaroiden ja/tai palvelujen vientiä koskevien liiketoimien vakuutusturvaan, jos tämä tuki annetaan suoraan tai välillisesti yhden tai useamman jäsenvaltion puolesta tai tuella ja jos koko riskiajanjakso eli takaisinmaksuaika mukaan lukien valmistusaika on vähintään kaksi vuotta.Tätä direktiiviä ei sovelleta tarjouksen, ennakkomaksun eikä toimitus- tai vastuuajan vastatakuiden vakuutusturvaan. Sitä ei myöskään sovelleta rakennusvälineisiin eikä -aineisiin liittyvien riskien vakuutusturvaan silloin, kun niitä käytetään paikalla kauppasopimuksen täyttämiseksi.2 artikla Jäsenvaltioiden velvoitteet Jäsenvaltioiden on varmistettava, että laitos, joka suoraan tai välillisesti vientiluottovakuutuksina tai jälleenrahoituksena antaa suojaa riskejä vastaan jäsenvaltion puolesta tai jäsenvaltion tuella ja joka edustaa valtiota itseään tai joka suojan antavan valtion valvomana ja/tai valtuuttamana, jäljempänä `vakuutuksenantaja`, vakuuttaa tavaroiden ja/tai palvelujen vientiä koskevia liiketoimia liitteen säännösten mukaisesti silloin, kun liiketoimet suuntautuvat yhteisön ulkopuolisiin maihin ja kun ne rajoitetaan ostajaluotolla tai toimitusluotolla taikka maksetaan käteisellä.3 artikla Täytäntöönpanopäätökset Komissio tekee liitteessä olevassa 46 kohdassa tarkoitetut päätökset 4 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.4 artikla Komitea Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtaja on komission edustaja.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Tällöin:- komissio lykkää päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä;- neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun ajan kuluessa.5 artikla Kertomus ja tarkistaminen Komissio antaa neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001 kertomuksen tämän direktiivin säännösten soveltamisesta saaduista kokemuksista ja saavutetusta lähentymisestä.6 artikla Suhde muihin menettelyihin Tässä direktiivissä vahvistetuilla menettelyillä täydennetään päätöksellä 73/391/ETY (6) säädettyjä menettelyjä.7 artikla Kumoaminen Kumotaan direktiivi 70/509/ETY ja direktiivi 70/510/ETY.8 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään huhtikuuta 1999 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.9 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.10 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 7 päivänä toukokuuta 1998.Neuvoston puolestaM. BECKETTPuheenjohtaja(1) EYVL L 336, 23.12.1994, s. 156(2) EYVL 66, 27.10.1960, s. 1339/60(3) EYVL L 44, 22.2.1993, s. 1, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 97/530/EY (EYVL L 216, 8.8.1997, s. 77).(4) EYVL L 254, 23.11.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymissopimuksella.(5) EYVL L 254, 23.11.1970, s. 26. direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymissopimuksella.(6) EYVL L 346, 17.12.1973, s. 1, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 76/641/ETY (EYVL L 223, 16.8.1976, s. 25).LIITE VIENTILUOTTOVAKUUTUSTEN YHTEISET PERIAATTEET I LUKU: VAKUUTUSTURVAN OSATEKIJÄT 1 jakso: Yleiset periaatteet ja määritelmät 1. Yhteisten periaatteiden soveltamisala a) Tässä liitteessä vahvistettuja vakuutusturvan yhteisiä periaatteita on sovellettava julkisten tai yksityisten ostajien kanssa tehtyihin liiketoimiin, jotka rahoitetaan toimitusluotolla, sekä julkisten tai yksityisten luotonsaajien kanssa tehtyihin liiketoimiin, jotka rahoitetaan ostajaluotolla.b) Yhteisiä periaatteita on sovellettava kaikkiin 4 kohdassa määriteltyjen riskien vakuutusturvaan. Vakuutuksenantaja voi kuitenkin jokaisessa yksittäistapauksessa päättää vakuutusturvan rajoittamisesta koskemaan ainoastaan tiettyjä riskejä.c) Kun tämän liitteen 5 kohdan mukaisesti julkisena pidettävä yksikkö takaa yksityisen velallisen kaikki velvoitteet täysin ja ehdottomasti, on sovellettava julkisia velallisia koskevia yhteisiä periaatteita.Tässä liitteessä `velallisella` tarkoitetaan joko 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua ostajaa tai luotonsaajaa taikka näiden vakuutetun liiketoimen takaajaa.2. Toimitusluoton ominaispiirteet a) Toimitusluotolla tarkoitetaan yhden tai useamman toimittajan ja yhden tai useamman ostajan välistä jäsenvaltiosta peräisin olevien tavaroiden ja/tai palvelujen vientiä koskevaa kauppasopimusta, jossa ostaja sitoutuu tai ostajat sitoutuvat suorittamaan maksun toimittajalle tai toimittajille käteis- tai luottoehdoin.b) Toimitusluoton vakuutusturvaa koskevia säännöksiä on sovellettava silloin, kun vakuutusturva myönnetään jäsenvaltiossa perustamissopimuksen 58 artiklan mukaisesti perustetuille yrityksille.c) Jos kauppasopimus rahoitetaan ostajaluotolla tai jollakin muulla rahoitusjärjestelyllä, viejälle varsinaisen kauppasopimuksen perusteella myönnettävän takuuturvan osalta on noudatettava toimitusluottojen vakuutusturvaa koskevia säännöksiä.3. Ostajaluoton ominaispiirteet a) Ostajaluotolla tarkoitetaan luottosopimusta, jolla rahoitetaan yhden tai useamman rahoituslaitoksen ja yhden tai useamman luotonsaajan välistä jäsenvaltiosta peräisin olevien tavaroiden ja/tai palvelujen vientiä koskeva kauppasopimus ja jossa luotonantajalaitos sitoutuu tai luotonantajalaitokset sitoutuvat suorittamaan toimittajalle tai toimittajille käteismaksuna kyseisen liiketoimen maksut yhden tai useamman ostajan tai ostajien/luotonsaajan tai luotonsaajien puolesta, kun taas ostaja tai ostajat/luotonsaaja tai luotonsaajat maksaa tai maksavat luoton määrän takaisin luotonantajalaitokselle tai luotonantajalaitoksille luottoehdoin.b) Ostajaluoton vakuutusturvaa koskevia säännöksiä on sovellettava silloin, kun vakuutusturva myönnetään rahoituslaitoksille, riippumatta niiden sijoittautumis- tai rekisteröintipaikasta, jos ostajaluottoon liittyy luotonsaajan ehdoton velvoite maksaa velka takaisin riippumatta rahoitettavan kauppasopimuksen täyttymisestä.c) Ostajaluoton vakuutusturvaa koskevia säännöksiä on sovellettava rahoituslaitoksen asianmukaisesti hallussaan pitämien ja kauppasopimuksen rahoitusjärjestelyn mukaisesti ostajan maksettavaksi tulevien siirtokelpoisten rahoitusvälineiden osalta kyseiselle rahoituslaitokselle annettavaan vakuutusturvaan.4. Riskien määrittely a) Yksityisten velallisten kaupallinen riski määritellään 14, 15 ja 16 kohdassa.b) Yksityisten velallisten poliittinen riski määritellään 17-22 kohdassa ja julkisten velallisten riski 15-22 kohdassa.c) Valmistusaikainen riski määritellään 6 kohdan b alakohdassa.d) Luottoriski määritellään 6 kohdan c alakohdassa.5. Velallisen asema a) Yksikköä, joka missä tahansa muodossa edustaa varsinaista julkista valtaa ja jota ei voida oikeudellisesti tai hallinnollisesti julistaa maksukyvyttömäksi, pidetään julkisena velallisena. Se voi olla joko valtiovaltaa edustava velallinen, toisin sanoen yksikkö, jolla on valtion täysi luottamus ja vakuudet, esimerkiksi valtiovarainministeriö tai keskuspankki, tai mikä tahansa muu alisteisessa asemassa oleva julkinen yksikkö, kuten alueellinen, kunnallinen tai puolivaltiollinen viranomainen taikka jokin muu julkinen laitos.b) Velallisen asemaa arvioidessaan vakuutuksenantajan on otettava huomioon:- velallisen oikeudellinen asema,- velalliseen kohdistettavien oikeudellisten toimien tosiasiallinen vaikutus,- velallisen rahoitus- ja tulolähteet; tässä on otettava huomioon, että julkinen velallinen voi suorittaa velkansa myös käyttämällä keskushallinnon varojen ulkopuolisia lähteitä, esimerkiksi paikallisverotuksesta tai julkisten palvelujen tarjoamisesta saatuja tuloja,- kyseisen hallituksen vaikutus- ja valvontavalta velallisen suhteen.c) Velallista, joka ei ole julkinen edellä mainittujen perusteiden mukaisesti, on pääsääntöisesti pidettävä yksityisenä velallisena.2 luku: Vakuutusturvan soveltamisala 6. Katettu riski a) Katettavia riskejä ovat valmistusaikaisesta ja luottoriskistä johtuvan tappion riskit.b) Valmistusaikaisesta riskistä johtuva tappio toteutuu, kun vakuutuksenottajan sopimusvelvoitteiden täytäntöönpano tai tilattujen tavaroiden valmistus keskeytyy kuuden peräkkäisen kuukauden ajaksi, jos keskeytyksen välittömänä ja yksinomaisena syynä on yhden tai useamman 14-22 kohdassa luetellun vakuutuksella katetun tappion syyn ilmeneminen.c) Luottoriskistä johtuva tappio toteutuu, kun vakuutuksenottaja ei ole kyennyt saamaan asianomaisen kauppasopimuksen tai luottosopimuksen perusteella saatavanaan olevaa määrää kolmen kuukauden kuluessa sen erääntymisestä, jos maksun saamatta jäämisen välittömänä ja yksinomaisena syynä on yhden tai useamman 14-22 kohdassa luetellun vakuutuksella katetun tappion syyn ilmeneminen.d) Jos ostajaluottoon liittyvä riski vakuutetaan ehdottomasti, vakuutuksenantajan on noudatettava 32 ja 33 kohdassa 47 kohdan a alakohdassa säädettyjä periaatteita ja menettelyjä.7. Vakuutuksen kattavuus a) Valmistusaikaisen riskin vakuutusturvaan kuuluu sopimuksen arvon rajoissa vakuutuksenottajalle sopimuksen velvoitteiden täyttämisestä tai sopimukseen kuuluvien tavaroiden valmistuksesta aiheutuvat kustannukset, jos ne tosiasiallisesti johtuvat sopimuksen täyttämisestä.Valmistusaikaisen riskin vakuutusturvaan eivät kuulu:- tavaroista ja/tai palveluista aiheutuneet kustannukset, joiden osalta luottoriskin vakuutusturva on jo toteutunut,- määrät, jotka vakuutuksenottaja on maksanut vakuutuksella katetun sopimuksen perusteella annetun toimitustakauksen laukeamisen perusteella; tämä ei kuitenkaan estä vakuutuksenantajaa myöntämästä vakuutusturvaa kyseisille riskeille tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolella, ja- vakuutuksenottajan velalliselle maksamia sopimussakkoja ja vahingonkorvauksia vastaavat määrät.b) Luottoriskin vakuutusturvaan kuuluu kauppasopimuksen mukainen saatava ostajalta tai luottosopimuksen mukainen saatava luotonsaajalta (pääoma ja korot), mukaan lukien saatavan erääntymispäivän jälkeen kertyneet korot (viivästyskorot).Luottoriskin vakuutusturvaan eivät kuulu vakuutuksenottajan velalliselle maksamia sopimussakkoja ja vahingonkorvauksia vastaavat määrät.8. Kateprosentti a) Vakuutuskate ja peruste vakuutuksenantajaa velvoittavan enimmäiskorvausmäärän määrittämiseksi on ilmoitettava selvästi vakuutuksenantajan laatimassa vakuutussopimuksessa.b) Jos vakuutuksenantaja myöntää 95:tä prosenttia korkeamman katteen, vakuutuksenantajan on noudatettava 32 ja 33 kohdassa sekä 47 kohdan a alakohdassa säädettyjä periaatteita ja menettelyjä.9. Vakuuttamaton prosenttiosuus Vakuutuksenottaja vastaa vakuuttamattomasta prosenttiosuudesta, tämän kuitenkaan rajoittamatta 8 kohdan b alakohdan soveltamista. Vakuutuksenantaja voi päättää sallia sen, että tällainen vakuuttamaton prosenttiosuus ei kokonaan tai osaksi tule vakuutuksenottajan vastattavaksi.10. Ulkomaan valuutoissa tapahtuvien liiketoimien vakuutusturva Jos liiketoimi on maksettava tai rahoitettava yhdellä tai useammalla ulkomaan valuutalla, vakuutusturva voidaan myöntää minä tahansa tällaisena valuuttana.11. Ulkomaiset alihankinnat Yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa toimivien osapuolten kanssa tehtävät alihankintasopimukset kuuluvat ilman eri toimenpiteitä katteen piiriin Euroopan yhteisöjen muista jäsenvaltioista tai ulkopuolisista valtioista tuleviin tiettyihin alihankintoihin vientitakuiden ja vientirahoituksen alalla sovellettavasta järjestelmästä 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn neuvoston päätöksen 82/854/ETY (1) mukaisesti.12. Vakuutusturvan voimaantulo a) Ostajaluoton vakuutusturva tulee voimaan luottosopimuksen voimaantulopäivänä, jos vakuutussopimuksen ja luottosopimuksen ennakkoehdot ovat täyttyneet.b) Toimitusluoton valmistusaikaisen riskin vakuutusturva tulee voimaan kauppasopimuksen voimaantulopäivänä, jos vakuutussopimuksen ja kauppasopimuksen ennakkoehdot ovat täyttyneet.Luottoriskin vakuutusturva tulee voimaan päivänä, jona vakuutuksenottajan sopimusvelvoitteiden täydellinen noudattaminen antaa tälle oikeuden maksun saamiseen, jos vakuutussopimuksen ja kauppasopimuksen ennakkoehdot ovat täyttyneet. Luottoriskin vakuutusturva voi kuitenkin tulla voimaan kunkin osatoimituksen tai osalähetyksen päivänä, jos takuunottaja on sopimusehtojen mukaisesti oikeutettu kiinteään ja lopulliseen maksun määrään, joka vastaa toimitettujen tai lähetettyjen tavaroiden ja/tai palvelujen arvoa.3 luku: Tappion syyt ja vapautus vastuusta 13. Vakuutuksenantajan vastuu Vakuutuksenantaja on vastuullinen, jos tappio johtuu suoraan ja yksinomaan yhdestä tai useammasta 14-22 kohdassa tarkoitetusta tappion syystä.14. Maksukyvyttömyys Yksityisen velallisen ja tämän takaajan, jos sellainen on, oikeudellinen tai tosiasiallinen maksukyvyttömyys.15. Maksamatta jättäminen Velallisen ja tämän takaajan, jos sellainen on, maksamatta jättäminen.16. Mielivaltainen sopimuksen rikkominen tai kieltäytyminen Kun kyseessä on toimitusluotto, ostajan päätös keskeyttää tai peruuttaa kauppasopimus taikka kieltäytyä ottamasta vastaan tavaroita ja/tai palveluja ilman oikeutta tehdä näin.17. Kolmannen maan päätös Muun maan kuin vakuutuksenantajan maan taikka vakuutuksenottajan maan valtiovallan toimenpide tai päätös, mukaan lukien valtiovallan toteuttamina toimenpiteinä pidettävät julkisten viranomaisten toimenpiteet tai päätökset, jolla estetään luottosopimuksen tai kauppasopimuksen täytäntöönpano.18. Moratorio Yleinen moratorio, jonka määrää velallisen maan valtiovalta tai sellaisen kolmannen maan valtiovalta, jonka kautta luottosopimuksen tai kauppasopimuksen mukaisen maksun on tarkoitus tapahtua.19. Varojen siirtämisen estyminen tai viivästyminen Poliittiset tapahtumat, taloudelliset vaikeudet taikka lainsäädännölliset tai hallinnolliset toimenpiteet, jotka tapahtuvat tai jotka toteutetaan vakuutuksenantajan maan ulkopuolella ja jotka estävät tai viivyttävät luottosopimuksen tai kauppasopimuksen perusteella maksettujen varojen siirtämistä.20. Velallisen maan säädökset Velallisen maassa annetut säädökset, joiden mukaan velallisen paikallisessa valuutassa suorittamia maksuja pidetään velan pätevänä suorituksena, vaikka nämä maksut eivät vaihtokurssien vaihtelujen vuoksi kauppasopimuksen tai luottosopimuksen valuutaksi muunnettuina enää kata velan määrää varojen siirtopäivänä.21. Vakuutuksenantajan maan tai vakuutuksenottajan maan päätös Vakuutuksenantajan maan tai vakuutuksenottajan maan valtiovallan toimenpide tai päätös, mukaan lukien Euroopan yhteisön toimenpiteet ja päätökset, jotka koskevat jäsenvaltion ja kolmansien maiden välistä kauppaa, kuten vientikielto, jos kyseinen valtio ei muulla tavalla kata sen vaikutuksia.22. Ylivoimainen este Vakuutuksenantajan maan ulkopuolella ilmenevät ylivoimaiset esteet, kuten sota, mukaan lukien kansalaissota, vallankumous, kapina, kansalaislevottomuudet, pyörremyrsky, tulva, maanjäristys, tulivuorenpurkaus, hyökyaalto ja ydinonnettomuus, jos sen vaikutuksia ei ole muuten vakuutuksella katettu.23. Yleinen vapautus vastuusta Vakuutuksenantajalla olisi oltava oikeus vapautua vastuusta, jos tappion syynä on suoraan tai välillisesti jokin seuraavista tekijöistä:a) vakuutuksenottajan tai tämän puolesta toimivan henkilön toimet tai laiminlyönnit,b) vakuutuksenottajan oikeuksia rajoittava määräys, joka sisältyy luottosopimukseen, kauppasopimukseen tai niihin liittyvään asiakirjaan, mukaan lukien kaikki takuu- tai vakuusjärjestelyihin liittyvät asiakirjat;c) muu luottosopimuksen tai kauppasopimuksen tekemisen jälkeen tehty vakuutuksenottajan ja velallisen välinen sopimus, joka estää velan maksamisen tai viivyttää sitä;d) Kun kysymyksessä on toimitusluottosopimus, alihankkijoiden, sopimuskumppaneiden tai muiden toimittajien velvoitteiden noudattamatta jättäminen, jos laiminlyönti ei johdu 17-22 kohdassa luetelluissa tappion syissä esitetyistä poliittisista tapahtumista.4 luku: Korvauksia koskevat säännökset 24. Odotusaika a) Korvauksia koskeva odotusaika vastaa 6 kohdan b ja c alakohdassa säädettyä taatun riskin toteutumiselle säädettyä aikaa.b) Odotusaikaa ei tarvitse soveltaa:- yksityisen velallisen maksamatta jättämiseen, joka johtuu tämän oikeudellisesta tai tosiasiallisesta maksukyvyttömyydestä,- kun kyseessä on kahdenvälinen velkojen uudelleenjärjestelysopimus valtioiden kesken.25. Vahingon korvaaminen ja siirtäminen a) Vakuutuksenottajalla on oikeus korvaukseen 24 kohdassa määritellyn odotusajan päättyessä, jos takuun ja vahingon korvaamisen ennakkoehdot ovat täyttyneet, korvaussaatava on oikeudellisesti pätevä ja jos vakuutuksenottaja on suhtautunut riskiin asianmukaisella huolellisuudella.b) Vakuutuksenantajalla on oikeus siirtää luottosopimuksen tai kauppasopimuksen mukaiset takuunottajan oikeudet.26. Vakuudelliset velvoitteet Jos velallisen velvoitteet vakuutuksenottajaa kohtaan on turvattu takauksella tai muulla vakuudella, vakuutuksenottajan on toteutettava kaikki takaussopimuksessa vaaditut tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että takaus tai muu vakuus on voimassa ja pantavissa täytäntöön ja että vakuus todella pannaan täytäntöön.27. Korvauksen laskeminen Korvaussaatavan mukaista maksua laskettaessa vakuutuksenantaja ei saa maksaa vakuutuksenottajalle määrää, joka ylittää tämän koko tappion tosiasiallisen määrän, ja/tai määrää, joka ylittää määrän, jonka takuuottaja tosiasiallisesti oli oikeutettu saamaan luotonsaajalta luottosopimuksen perusteella tai ostajalta kauppasopimuksen perusteella, ellei 31 kohdan säännöksistä muuta johdu.28. Korvauksen maksaminen Korvaus on maksettava viipymättä, kuitenkin viimeistään kuukauden kuluessa odotusajan päättymisestä, jos vakuutuksenantajalle on viipymättä ilmoitettu korvaussaatavan ilmaantumisesta ja hän on vastaanottanut ajoissa kaikki tarpeelliset tiedot, asiakirjat ja todisteet voidakseen todeta, että saatava on oikeutettu.Valmistusaikaisen riskin vakuutusturvaa koskeva korvaus on maksettava kuukauden kuluessa joko odotusajan päättymisestä tai mahdollisesti tarvittavan asiantuntijalausunnon vastaanottamisesta tai päivästä, jona vakuutuksenottaja ja vakuutuksenantaja ovat tehneet sopimuksen korvauksen määrästä, sen mukaan, mikä näistä päivämääristä on myöhäisin.29. Korvaussaatavaa koskevat riidat Jos tappioihin, joiden osalta vakuutuksenottaja hakee korvausta, liittyy riidanalaisia oikeuksia, vakuutuksenantaja voi lykätä korvauksen maksamista, kunnes luottosopimuksessa tai kauppasopimuksessa määrätty tuomioistuin tai välimiesoikeus on ratkaissut riidan vakuutuksenottajan eduksi.30. Kahdenvälinen velkojen uudelleenjärjestelysopimus valtioiden kesken a) Jos vakuutusturvaan kuuluva luottosopimus tai kauppasopimus kuuluu kahdenkeskisen valtioiden välisen velkojen uudelleenjärjestelysopimuksen piiriin, vakuutuksenottajan on noudatettava velkojen uudelleenjärjestelysopimuksen ehtoja sekä vakuutettujen että vakuuttamattomien luottosopimuksen tai kauppasopimuksen osien osalta. Vakuutuksenottajan on annettava vakuutuksenantajalle velkojen uudelleenjärjestelysopimuksen täytäntöönpanossa tarvittava tuki.b) Jos vakuutettu määrä sisältyy kahdenväliseen velkojen uudelleenjärjestelysopimukseen valtioiden kesken, vakuutuksenantaja voi luopua 28 kohdassa tarkoitetusta yhden kuukauden määräajasta, kun kahdenvälinen sopimus tulee voimaan.31. Lisäkustannukset Tappion minimoimiseen tai välttämiseen tähtäävistä toimista aiheutuvat lisäkustannukset on katettava suhteellisesti vakuutussopimuksessa sovitun vakuutuskatteen mukaisesti, jos vakuutuksenantaja on hyväksynyt kustannukset. Lisäkustannuksiin kuuluvat oikeudenkäyntikulut ja muista oikeudellisista toimista aiheutuneet kustannukset tappion minimoimiseksi tai välttämiseksi, mutta niihin eivät kuulu kustannukset jotka aiheutuvat saatavan päteväksi toteamisesta.Jos nämä kustannukset kuitenkin liittyvät myös määriin tai juoksuaikoihin, joille vakuutuksenantaja ei ole myöntänyt vakuutusturvaa, ne on laskettava mukaan vakuutettuihin ja vakuuttamattomiin määriin tai juoksuaikoihin niiden suhteessa.II LUKU: VAKUUTUSMAKSU 32. Vakuutusmaksun määrittämisen yleiset periaatteet Vakuutusmaksujen osalta on pyrittävä lähentymiseen. Tätä varten vientiluottovakuutusmaksun on:- vastattava vakuutettua (maa-, valtiovalta-, julkista ja/tai yksityistä) riskiä,- riittävästi vastattava myönnetyn vakuutuksen kattavuutta ja laatua,- oltava riittävä kattamaan myös pitkäaikaiset toimintakustannukset ja tappiot.33. Vakuutusturvan laatu Määrittäessään 32 kohdassa tarkoitetun vakuutusturvan laatua vakuutuksenantajan on otettava asianmukaisesti huomioon vakuutusturvan kate, vakuutusturvan ehdollisuus ja muut vakuutusturvan laatuun vaikuttavat tekijät.34. Maariskiarviointi Kunkin maan tai maaryhmän osalta veloitettavan vakuutusmaksun on perustuttava asianmukaiseen maariskiarviointiin.35. Velallisen luottokelpoisuus Vakuutusmaksua määritettäessä vakuutuksenantajan on asianmukaisesti otettava huomioon velallisen luottokelpoisuus mukaan lukien 5 kohdassa tarkoitettu velallisen asema.36. Riskikausi Vakuutusmaksun määrittämisessä vakuutuksenantajan on otettava huomioon koko riskikausi ja takaisinmaksusuunnitelma sekä korko.37. Maksun perusteena oleva määrä a) Vakuutusmaksu on maksettava maksun perusteena olevan määrän osalta ja sen on perustuttava mahdollisimman tarkasti vähimmäisperustakuumaksuun. Perusmaksut ilmoitetaan prosentteina viitearvosta ikään kuin maksut perittäisiin täysimääräisinä vakuutus- tai takauspäivänä; luottoriskin osalta viitearvon on oltava vähintään luottopääoman määrä tai kauppasopimuksen (jälleen)rahoitettu osuus ja valmistusaikaisen riskin osalta sopimuksen kokonaisarvo, josta on vähennetty etumaksu.b) Kun kysymyksessä on valmistusaikainen riski, veloitettava määrä voidaan rajoittaa oletetun enimmäistappion suuruiseksi.38. Vakuutusmaksun maksaminen a) Vakuutusmaksu erääntyy maksettavaksi kokonaan vakuutussopimuksen tai takauksen päivänä tai sopimuksen tai luottosopimuksen tullessa kaikilta osin voimaan.b) Vakuutusmaksu voidaan maksaa erissä tai lisäämällä korkoa edellyttäen, että tämä vastaa edellä 38 kohdan a alakohdassa tarkoitettua nettonykyarvon mukaista vakuutusmaksun määrää.III LUKU: MAAKATEPOLITIIKKA 39. Maakatepolitiikan määrittely a) Vakuutuksenantajan on kokonsa ja taloutensa rakenteen asettamien rajoitusten perusteella perustettava maakatepolitiikkansa maakohtaiseen riskiarviointiinsa, kokonaisvastuuseensa kustakin maasta ja maariskisalkkunsa koostumukseen.b) Vakuutuksenantajan on otettava maakatepolitiikkansa laatiessaan huomioon kunkin velallismaan luokittelu.c) Vakuutuksenantaja voi kuitenkin keskeyttää johonkin tiettyyn maahan kohdistuvan takuutoimintansa tai rajoittaa sitä maaluokittelusta riippumatta.40. Kokonaisvastuun määritelmä Kokonaisvastuu on määritettävä vakuutuskatteen rajoissa keskipitkän ja pitkän aikavälin liiketoimintaa koskevien määrien perusteella direktiivin 1 artiklan mukaisesti.41. Maariski a) Pienimmän riskin maiden ryhmän osalta vakuutuksenantaja ei saa periaatteessa asettaa rajoituksia myönnettävälle takuupolitiikalle.b) Muiden maiden osalta vakuutuksenantaja voi asettaa vakuutuspolitiikalleen rajoituksia.c) Vakuutuksenantaja, joka ei periaatteessa myönnä vakuutusturvaa jonkin maan tai tietyn maaryhmän osalta, voi kuitenkin poikkeuksellisesti myöntää vakuutusturvan tietyille liiketoimille kahdenvälisestä politiikasta tai kansallisesta edusta johtuvista syistä tai jos kyseistä liiketoimintaa varten on käytettävissä tarpeeksi vapaasti vaihdettavaa valuuttaa.d) Edellä b alakohdassa tarkoitettujen maiden osalta vakuutuksenantajat voivat asettaa yhden tai useampia riskirajoja, esimerkiksi:- kokonaisvastuulle kyseisestä maasta,- vakuutustarjousten kokonaisarvolle,- uusien vakuutettavien sopimusten arvolle,- yksittäisille liiketoimille myönnettävän vakuutusturvan enimmäismäärälle.Vakuutuksenantaja voi myös korottaa sovellettavaa vakuutusmaksua.Toimittaessa tietyn maan riskirajan alapuolella ei vakuutusturvalle periaatteessa aseteta rajoituksia.42. Maakatepolitiikan erityisehdot Maaryhmästä riippumatta vakuutuksenantaja voi joka tapauksessa soveltaa jonkin maan osalta järjestelmällisesti tiettyjä vakuutusehtoja, joita ovat esimerkiksi:- kyseisen maan keskuspankin tai valtionvarainministeriön maksu- ja/tai siirtotakuu,- peruuttamaton remburssi tai pankkitakaus,- odotusajan pidennys,- vakuutuskatteen alentaminen,- tiettyjen toiminta-alojen tai tietynlaisten hankkeiden vakuutusturvan rajoittaminen.IV LUKU: ILMOITUSMENETTELYT 43. Ilmoitusmenettelyn soveltamisala a) Vakuutuksenantajan on sovellettava jäljempänä esitettyjä menettelyjä I, II ja III luvussa säädettyihin yhteisiin periaatteisiin.b) Näillä menettelyillä täydennetään luottovakuutuksen, luottotakuiden ja rahoitusluottojen alan neuvotteluja ja tietojenvaihtoa koskevista menettelyistä tehdyn neuvoston päätöksen 73/391/ETY (2) mukaisesti säädettyjä menettelyjä.44. Ilmoitusmenettelyjen lajit Komissiolle ja muille vakuutuksenantajille tarkoitettuja ilmoituksia koskevia menettelyjä on neljä lajia:- vuotuinen ilmoitus tiedoksi,- ilmoitus päätöksentekoa varten,- ennakkoilmoitus tiedoksi, ja- jälki-ilmoitus tiedoksi.Toimitettuja tietoja ei saa ilmaista kolmansille osapuolille.45. Vuotuinen ilmoitus tiedoksi a) Jokaisen vuoden lopussa, kuitenkin viimeistään seuraavan vuoden 30 päivänä huhtikuuta, jokaisen vakuutuksenantajan on annettava toisille vakuutuksenantajille ja komissiolle takautuvasti kertomus edellisen vuoden toiminnastaan. Kertomuksen on sisällyttävä kaikki velallismaat, ja siinä on esitettävä jokaisen velallismaan osalta:- vakuutuksenantajan tarjoaman vakuutusturvan kokonaismäärä,- 40 kohdassa määritelty kokonaisvastuu,- vakuutusmaksutulot,- takaisin perityt määrät, ja- maksettujen korvausten määrä.b) Jokaisen vuoden alussa, viimeistään 31 päivänä tammikuuta, jokaisen vakuutuksenantajan on annettava muille vakuutuksenantajille ja komissiolle maakatepolitiikkaansa koskeva kertomus mukaan lukien vakuutuslimiittien lajit ja tasot sekä ehdot, joita vakuutuksenantajalla on yleensä tarkoitus soveltaa, sellaisina kuin ne on suunniteltu tulevaksi vuodeksi tai sovellettavissa tulevana vuonna.46. Ilmoitus päätöksentekoa varten a) Kun yhteisön viejiltä tai pankeilta tulee kilpailevia tarjouksia, asianomaisen vakuutuksenantajan on vastattava viipymättä kaikkiin toisen asianomaisen vakuutuksenantajan esittämiin tietoja koskeviin pyyntöihin, jotka koskevat kyseiseen liiketoimeen liittyvän velallisen 5 kohdassa tarkoitettua asemaa.b) Jos velallisen asemasta syntyy erimielisyyttä, asianomaisten vakuutuksenantajien on annettava tiedot muiden vakuutuksenantajien käyttöön, jotta pyrittäisiin sopimaan yhteisesti hyväksyttävästä velallisen asemasta.c) Jos vakuutuksenantajat eivät saavuta yhteisymmärrystä velallisen asemasta 10 työpäivän kuluessa tietoja koskevan pyynnön esittämisestä, asianomaisten vakuutuksenantajien on annettava asia sitä koskevine tietoineen komission käsiteltäväksi, joka tekee päätöksen direktiivin 4 artiklan mukaista menettelyä noudattaen.47. Ennakkoilmoitus tiedoksi a) Vakuutuksenantajan, joka aikoo poiketa tämän liitteen säännöksistä myöntämällä edullisemmat vakuutusturvaa koskevat ehdot joko tietyn liiketoimen tai liiketoimien kokonaisuuden taikka tietyn alan tai tiettyjen alojen taikka tietyn maan tai tiettyjen maiden taikka koko järjestelmän osalta, on ilmoitettava aikomuksestaan muille vakuutuksenantajille ja komissiolle vähintään seitsemän työpäivää ennen päätöksensä voimaantuloa ja ilmoitettava aiotun poikkeuksen syyt, joita ovat esimerkiksi tarve mukautua kansainväliseen kilpailuun, sekä vastaavan veloitettavan vakuutusmaksun määrä.b) Vakuutuksenantajan, joka aikoo veloittaa pienempää vakuutusmaksua kuin se on ilmoittanut vuosittain 45 kohdan b alakohdan mukaisesti, on ilmoitettava aikomuksestaan muille vakuutuksenantajille ja komissiolle vähintään seitsemän työpäivää ennen päätöksensä voimaantuloa.c) Vakuutuksenantajan, joka edellä a ja b alakohdassa tarkoitetun toisen vakuutuksenantajan ilmoituksen perusteella aikoo myöntää edullisemmat ehdot kuin kyseinen toinen vakuutuksenantaja, on ilmoitettava aikomuksestaan muille vakuutuksenantajille ja komissiolle vähintään seitsemän työpäivää ennen päätöksensä voimaantuloa ja ilmoitettava veloitettavaksi aikomansa vakuutusmaksun määrä.d) Vakuutuksenantajan, joka 41 kohdan c alakohdan mukaisesti aikoo myöntää takuuturvan sellaisten maiden, joiden osalta se ei tavallisesti tarjoa vakuutusturvaa, velallisten kanssa toteutettavalle liiketoimelle, on ilmoitettava aikomuksestaan muille takuunantajille ja komissiolle viimeistään seitsemän työpäivää ennen päätöksensä voimaantuloa ja ilmoitettava veloitettavaksi aikomansa vakuutusmaksun määrä.48. Jälki-ilmoitus tiedoksi a) Vakuutuksenantajan, joka päättää poiketa tämän liitteen säännöksistä myöntämällä vähemmän edulliset ehdot tietyn liiketoimen tai liiketoimien kokonaisuuden taikka tietyn alan tai tiettyjen alojen taikka tietyn maan tai tiettyjen maiden taikka koko järjestelmänsä osalta, on viimeistään 31 päivänä tammikuuta ilmoitettava asiasta muille vakuutuksenantajille ja komissiolle edellisen kalenterivuoden osalta.b) Vakuutuksenantajan, joka päättää oikaista 45 kohdan b alakohdan mukaisesti vuosittain ilmoitetun maakatepolitiikan yhtä tai useampaa osa-aluetta, on ilmoitettava asiasta viipymättä muille vakuutuksenantajille ja komissiolle.c) Vakuutuksenantajan, joka 47 kohdan a ja/tai b kohdan mukaisen ilmoituksen perusteella päättää myöntää samat ehdot kuin kyseisen ilmoituksen tehnyt vakuutuksenantaja, on ilmoitettava asiasta viipymättä muille vakuutuksenantajille ja komissiolle.d) Jokaisen vakuutuksenantajan on annettava viipymättä yksityiskohtaiset vastaukset jokaiseen selvitystä tai tietoja koskevaan pyyntöön, jonka muut vakuutuksenantajat tai komissio ovat esittäneet sen toiminnasta.49. Sähköpostijärjestelmän käyttö Kaikki ilmoitukset on tavallisesti tehtävä sähköpostijärjestelmää käyttäen tai tarvittaessa muuta asianmukaista kirjallista pikaviestintätapaa käyttäen.(1) EYVL L 357, 18.12.1982, s. 20(2) EYVL L 346, 17.12.1973, s. 1, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.


Avis juridique important

|

31984L0372

Komission direktiivi 84/372/ETY, annettu 3 päivänä heinäkuuta 1984, moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 70/157/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen

Virallinen lehti nro L 196 , 26/07/1984 s. 0047 - 0049 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 4 s. 0205  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 16 s. 0032  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 4 s. 0205  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 16 s. 0032

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 3 päivänä heinäkuuta 1984,moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 70/157/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (84/372/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 80/1267/ETY(2), ja erityisesti sen 11 artiklan,ottaa huomioon moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/157/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 81/334/ETY(4), ja erityisesti sen 3 artiklan,sekä katsoo, ettäsaadun kokemuksen perusteella ja ottaen huomioon teknisen osaamisen taso on nyt mahdollista muuttaa tiettyjä ajoneuvojen melun mittausmenetelmiä koskevia vaatimuksia ja saada ne paremmin vastaamaan todellisia käyttöolosuhteita; kyseessä ovat suuritehoiset ajoneuvot ja ajoneuvot, joissa on automaattivaihteisto käsivalintaisella ylivaihteella,erityisesti suuritehoisen ajoneuvotyypin rakentamiselle on ominaista edistyneen tekniikan hyödyntäminen, mikä yleensä edeltää menetelmien myöhempää käyttöä sarjatuotannossa, sekä osien ja ominaisuuksien optimointi aktiivisen ja passiivisen turvallisuuden, ilman pilaantumisen, melupäästöjen ja polttoaineen kulutuksen osalta; ajoneuvon käytön osalta nykyinen menetelmä sallitun melutason määrittämiseksi on suunniteltu ilmaisemaan melupäästöjen taso kaupunkiajo-olosuhteissa, eikä se viimeisten kokemusten mukaan kuvaa todellista kaupunkiajoa suuritehoisella ajoneuvolla; tämän epäkohdan poistamiseksi ja tämän ajoneuvotyypin meluöpäästöjen tarkemmaksi arvioimiseksi tarvittavista muutoksista Yhdistyneiden kansakuntien Euroopantalouskomissio on antanut säännön n:o 51, sellaisena kuin se on äskettäin muutettuna, jatämän direktiivin säännökset ovat moottoriajoneuvoalan kaupan teknisten esteiden poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivin 70/157/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 81/334/ETY, liitettä I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla 1. Jäsenvaltiot eivät saa 1 päivästä lokakuuta 1984 alkaen sallittuun melutasoon ja pakojärjestelmään liittyvistä syistä:- evätä moottoriajoneuvotyypiltä ETY tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää tai kieltäytyä antamasta direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan 1 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettua asiakirjaa,- kieltää tällaisten ajoneuvojen ensi kertaa liikkeelle laskemista,jos tämän ajoneuvotyypin tai tällaisten ajoneuvojen melutaso ja pakojärjestelmä ovat direktiivin 70/157/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna tällä direktiivillä, säännösten mukaisia.2. Alkaen 1 päivästä lokakuuta 1985 jäsenvaltiot:- eivät saa enää antaa direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan 1 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettua asiakirjaa moottoriajoneuvotyypille, jonka melutaso ja pakojärjestelmä eivät ole direktiivin 70/157/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, säännösten mukaisia,- saavat evätä kansallisen tyyppihyväksynnän moottoriajoneuvotyypiltä, jonka melutaso ja pakojärjestelmä eivät ole direktiivin 70/157/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, säännösten mukaisia.3. Jäsenvaltiot saavat 1 päivästä lokakuuta 1986 alkaen kieltää sellaisten ajoneuvojen liikkeelle laskemisen, joiden melutaso ja pakojärjestelmä eivät ole direktiivin 70/157/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, säännösten mukaisia.3 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan ennen 1 päivää lokakuuta 1984. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 3 päivänä heinäkuuta 1984.Komission puolestaKarl-Heinz NARJESKomission jäsen(1) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1(2) EYVL N:o L 375, 31.12.1980, s. 34(3) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 16(4) EYVL N:o L 131, 18.5.1981, s. 6LIITE Muutokset direktiivin 70/157/ETY liitteeseen I Korvataan 5.2.2.4.3.2 kohta seuraavasti:"5.2.2.4.3.2.LähestymisnopeusAjoneuvon on lähestyttävä suoraa AA' tasaisella nopeudella, joka vastaa alhaisempaa seuraavasta kahdesta nopeudesta:- nopeus, joka vastaa kolmea neljäsosaa siitä moottorin kierrosnopeudesta S, jolla moottori kehittää suurimman ilmoitetun tehonsa,- 50 km/h.Jos kuitenkin ajoneuvon osalta, joka on varustettu automaattivaihteistolla ja jossa on enemmän kuin kaksi erillistä välityssuhdetta, vaihde vaihtuu testin aikana ensimmäiselle vaihteelle, valmistaja voi valita yhden seuraavista testausmenettelyistä:- ajoneuvon nopeus, V, nostetaan enintään nopeuteen 60 km/h tällaisen vaihtumisen välttämiseksi,- nopeus, V, pidetään nopeudessa 50 km/h ja moottorin öpolttoaineensyöttö rajoitetaan 95 %:iin täyden kuormituksen vaatimasta syötöstä. Tämä ehto katsotaan täytetyksi, jos:- ottomoottorin kaasuttimen kurkku on 90-prosenttisesti auki,- dieselmoottorin öruiskutuspumpun säätötangon liike on rajoitettu 90 %:iin liikematkastaan.Jos ajoneuvo on varustettu automaattivaihteistolla, jossa ei ole käsivalintaista ylivaihdetta, se on testattava eri lähestymisnopeuksilla, jotka ovat 30, 40 ja 50 km/h tai ainakin kolme neljäsosaa suurimmasta nopeudesta, jos tämä arvo on pienempi. Testitulos on se, joka saadaan suurinta melutasoa vastaavalla nopeudella."Korvataan 5.2.2.4.3.3.1.1 kohta seuraavasti:"5.2.2.4.3.3.1.1.M1- ja N1-luokan ajoneuvot, jotka on varustettu käsivalintaisella vaihteistolla, jossa on enintään neljä vaihdetta eteenpäin, on testattava toisella vaihteella.Näiden luokkien ajoneuvot, jotka on varustettu käsivalintaisella vaihteistolla, jossa on enemmän kuin neljä vaihdetta eteenpäin, testataan toisella ja kolmannella vaihteella peräkkäin. Vain maantiekäyttöön tarkoitetut kokonaisvälityssuhteet otetaan huomioon. Molempien vaihteiden melutasomittausten aritmeettinen keskiarvo on laskettava.Kuitenkin ne M1-luokan ajoneuvot, joissa on enemmän kuin neljä vaihdetta eteenpäin ja moottori, jonka suurin teho on suurempi kuin 140 kW, ja joiden sallittu tehopainosuhde ylittää 75 kW/t, voidaan testata vain kolmannella vaihteella, jos ajoneuvon takaosa ylittää suoran BB' kolmannella vaihteella nopeuden ollessa suurempi kuin 61 km/h."Korvataan 5.2.2.4.3.3.2 kohta seuraavasti:"5.2.2.4.3.3.2.Automaattivaihteisto,jossa on käsivalintainen ylivaihde.Testi on suoritettava valitsimen asennolla, jota valmistaja suosittaa "tavanomaiseen" ajoon."


title: Komission direktiivi 2009/83/EY, annettu 27 päivänä heinäkuuta 2009 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY tiettyjen liitteiden muuttamisesta riskienhallintaa koskevien teknisten säännösten osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti )

text:
               28.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 196/14

      KOMISSION DIREKTIIVI 2009/83/EY,
   annettu 27 päivänä heinäkuuta 2009,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY tiettyjen liitteiden muuttamisesta riskienhallintaa koskevien teknisten säännösten osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY (1) ja erityisesti sen 150 artiklan 1 kohdan l alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 2006/48/EY yhdenmukaisen täytäntöönpanon ja soveltamisen varmistamiseksi koko Euroopan unionin alueella komissio ja Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea perustivat vuonna 2006 työryhmän (vakavaraisuusdirektiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä käsittelevä ryhmä), jolle annettiin tehtäväksi keskustella mainitun direktiivin täytäntöönpanoon ja soveltamiseen liittyvistä kysymyksistä sekä etsiä niihin ratkaisuja. Työryhmän mukaan direktiivin 2006/48/EY liitteissä V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII olevia tiettyjä säännöksiä on tarkennettava niiden yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. Lisäksi tietyt säännökset eivät ole yhdenmukaisia luottolaitosten järkevien riskienhallintakäytäntöjen kanssa. Tämän vuoksi aiheellista tarkistaa näitä säännöksiä.

               (2)

               Sisämarkkinoiden toteutumiseksi olisi selvennettävä tavat, joilla luottolaitos voi osoittaa, että sen taseesta on siirretty merkittävä riski. On myös aiheellista korottaa sellaisten likviditeettisopimusten luottovasta-arvokerrointa, joita luottolaitokset myöntävät taseen ulkopuolisille yksiköille.

               (3)

               Sen vuoksi direktiiviä 2006/48/EY olisi muutettava.

               (4)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat Euroopan pankkikomitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivi 2006/48/EY seuraavasti:

               1)

               Korvataan liitteessä V oleva 8 kohta seuraavasti:

                           ”8.

                           Riskejä, jotka aiheutuvat arvopaperistamistransaktioista, joissa luottolaitokset ovat sijoittajia, alullepanijoita tai järjestäjiä, on arvioitava ja hallittava asianmukaisia menettelytapoja ja menettelyjä noudattaen. Näillä menettelytavoilla ja menettelyillä on erityisesti varmistettava se, että transaktion taloudellinen sisältö otetaan täysimääräisesti huomioon riskin arvioinnissa ja liikkeenjohdollisissa päätöksissä.”

               2)

               Muutetaan liitteessä VI oleva 1 osa seuraavasti:

                           a)

                           korvataan 29 kohdassa johdantokappale seuraavasti:

                                       ”29.

                                       Jäljellä olevalta maturiteetiltaan yli kolmen kuukauden saamisiin laitoksilta, joista on käytettävissä valitun luottoluokituslaitoksen antama luottoluokitus, on sovellettava taulukon 4 mukaista riskipainoa sen mukaan kuin toimivaltaiset viranomaiset ovat jakaneet hyväksyttyjen luokituslaitosten luottoluokitukset kuuteen luottoluokkaan luoton laadun arviointiasteikolla.”;

                           b)

                           korvataan 31 kohdassa johdantokappale seuraavasti:

                                       ”31.

                                       Jäljellä olevalta maturiteetiltaan enintään kolmen kuukauden saamisiin laitoksilta, joista on käytettävissä valitun luottoluokituslaitoksen antama luottoluokitus, on sovellettava taulukon 5 mukaista riskipainoa sen mukaan kuin toimivaltaiset viranomaiset ovat jakaneet hyväksyttyjen luokituslaitosten luottoluokitukset kuuteen luottoluokkaan luoton laadun arviointiasteikolla.”;

                           c)

                           korvataan 14 otsikkokohta seuraavasti:

                           d)

                           korvataan 73 kohdassa johdantokappale seuraavasti:

                                       ”73.

                                       Saamisiin laitoksilta, joihin sovelletaan 29–32 kohtaa, ja saamisiin yrityksiltä, joista on käytettävissä valitun luottoluokituslaitoksen antama lyhyen aikavälin luottoluokitus, on sovellettava taulukon 7 mukaista riskipainoa sen mukaan kuin toimivaltaiset viranomaiset ovat jakaneet hyväksyttyjen luokituslaitosten luottoluokitukset kuuteen luottoluokkaan luoton laadun arviointiasteikolla.”;

                           e)

                           lisätään 90 kohta seuraavasti:

                                       ”90.

                                       Leasing-sopimusten vastuuarvon on muodostuttava diskontatuista leasing-maksujen vähimmäismääristä. Leasing-maksujen vähimmäismäärillä tarkoitetaan leasing-kaudella maksettuja maksuja, jotka vuokraajaa vaaditaan tai voidaan vaatia maksamaan, mukaan lukien mahdollinen edullinen osto-optio (eli optio, jonka käyttäminen on kohtuullisen varmaa). Leasing-maksujen vähimmäismäärään on sisällytettävä myös vakuudellinen jäännösarvo, joka täyttää liitteessä VIII olevan 1 osan 26, 27 ja 28 kohdan ehdot, jotka koskevat luottosuojan tarjoajien hyväksyttävyyttä, sekä liitteessä VIII olevan 2 osan 14–19 kohdan mukaiset muiden vakuustyyppien tunnistamisen vähimmäisvaatimukset. Nämä saamiset on luokiteltava asianmukaiseen vastuuryhmään 79 artiklan mukaisesti. Kun saaminen on leasing-omaisuuden jäännösarvo, riskipainotettujen saamisten yhteismäärä on laskettava seuraavasti: 1/t × 100 % × vastuuarvo, missä t on suurempi kuin 1 ja jäljellä olevan leasing-sopimuksen kauden kokonaisten vuosien määrää kuvaava lähin luku.”

               3)

               Muutetaan liitteessä VII oleva 1 osa seuraavasti:

                           a)

                           korvataan 25 kohta seuraavasti:

                                       ”25.

                                       Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä on luottolaitoksen tekemistä oman pääoman ehtoisista sijoituksista aiheutuva potentiaalinen tappio, joka on määritetty käyttäen markkinariskin sisäisiä malleja sekä laskemalla pitkän aikavälin aineistosta neljännesvuosittaisten tuottojen ja soveltuvan riskittömän tuoton erotuksen 99 prosentin yksisuuntainen luottamusväli kerrottuna 12,5:llä. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä ei saa osakesalkun tasolla olla pienempi kuin riskipainotettujen saamisten vähimmäismäärien yhteismäärän, joka vaaditaan PD/LGD-lähestymistavan mukaisesti, ja vastaavan odotettujen tappioiden yhteismäärän kokonaissumma kerrottuna 12,5:llä ja laskettuna 2 osan 24 kohdassa mainittujen PD-arvojen ja vastaavien 2 osan 25 ja 26 kohdassa mainittujen LGD-arvojen pohjalta.”;

                           b)

                           korvataan 27 kohta seuraavasti:

                                       ”27.

                                       Riskipainotettujen saamisten yhteismäärät lasketaan seuraavan kaavan mukaisesti:

                                                   Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä = 100 % × vastuuarvo,

                                                   paitsi jos saaminen on leasing-omaisuuden jäännösarvo, jolloin se lasketaan seuraavasti:

                                                               1/t × 100 % × vastuuarvo,

                                                               missä t on suurempi kuin 1 ja jäljellä olevan leasing-sopimuksen kauden kokonaisten vuosien määrää kuvaava lähin luku.”

               4)

               Muutetaan liitteessä VII oleva 2 osa seuraavasti:

                           a)

                           korvataan 13 kohdan c alakohta seuraavasti:

                                       ”c)

                                       Liitteessä IV luetelluista kokonaan tai lähes kokonaan vakuudellisista johdannaissopimuksista ja kokonaan tai lähes kokonaan vakuudelliseen limiittiluotonantoon (margin lending) liittyvistä transaktioista, jotka kuuluvat päänettoutussopimuksen soveltamisalaan, aiheutuviin vastuisiin sovellettava juoksuaika on sellaisten transaktioiden jäljellä olevien juoksuaikojen painotettu keskiarvo, joissa juoksuaika on vähintään 10 päivää. Päänettoutussopimuksen soveltamisalaan kuuluvien takaisinostosopimusten tai arvopapereiden taikka hyödykkeiden lainaksiantamisen tai -ottamisen juoksuaika on sellaisten transaktioiden jäljellä olevien juoksuaikojen painotettu keskiarvo, joissa juoksuaika on vähintään 5 päivää. Juoksuaikaa painotettaessa on käytettävä kunkin transaktion nimellisarvoa;”;

                           b)

                           korvataan 14 kohdassa johdantokappale seuraavasti:

                                       ”14.

                                       Rajoittamatta 13 kohdan a–e alakohdan soveltamista, juoksuaika on vähintään yksi päivä seuraavissa tapauksissa:”.

               5)

               Korvataan liitteessä VII olevan 4 osan 96 kohta seuraavasti:

                           ”96.

                           Tämän osan 97–104 kohdan mukaisia vaatimuksia ei sovelleta vakuuksiin, joiden myöntäjinä ovat laitokset, valtiot tai keskuspankit taikka yritykset, jotka täyttävät liitteessä VIII olevan 1 osan 26 kohdan g alakohdassa säädetyt vaatimukset, jos luottolaitos on saanut luvan soveltaa 78–83 artiklan sääntöjä kyseisiltä yhteisöiltä oleviin vastuisiin. Tässä tapauksessa sovelletaan 90–93 artiklan mukaisia vaatimuksia.”

               6)

               Muutetaan liitteessä VIII oleva 1 osa seuraavasti:

                           a)

                           Lisätään 9 kohtaan alakohta seuraavasti:
                           ”Jos yhteissijoitusyrityksen sijoitustoimintaa ei ole rajattu yksinomaan rahoitusvälineisiin, jotka voidaan hyväksyä 7 ja 8 kohdan mukaisesti, osuudet voidaan hyväksyä hyväksyttyjen omaisuuserien arvoisina vakuudeksi sillä edellytyksellä, että yhteissijoitusyritys on sijoittanut valtuuksiensa mukaisen enimmäismäärän omaisuuseriin, joita ei voida hyväksyä. Tapauksissa, joissa tällaisten hyväksymättömien omaisuuserien arvo voi olla negatiivinen omistuksesta johtuvien velkojen tai ehdollisten velkojen vuoksi, luottolaitoksen on määritettävä hyväksymättömien omaisuuserien yhteenlaskettu arvo ja, mikäli tämä arvo on negatiivinen, vähennettävä se hyväksyttyjen omaisuuserien arvosta.”

                           b)

                           Lisätään 11 kohtaan alakohta seuraavasti:
                           ”Jos yhteissijoitusyrityksen sijoitustoimintaa ei ole rajattu yksinomaan rahoitusvälineisiin, jotka voidaan hyväksyä 7 ja 8 kohdan mukaisesti, ja tämän kohdan a alakohdassa mainittuihin omaisuuseriin, osuudet voidaan hyväksyä hyväksyttyjen omaisuuserien arvoisina vakuudeksi sillä edellytyksellä, että yhteissijoitusyritys on sijoittanut valtuuksiensa mukaisen enimmäismäärän omaisuuseriin, joita ei voida hyväksyä. Tapauksissa, joissa tällaisten hyväksymättömien omaisuuserien arvo voi olla negatiivinen omistuksesta johtuvien velkojen tai ehdollisten velkojen vuoksi, luottolaitoksen on määritettävä hyväksymättömien omaisuuserien yhteenlaskettu arvo ja, mikäli tämä arvo on negatiivinen, vähennettävä se hyväksyttyjen omaisuuserien arvosta.”

               7)

               Muutetaan liitteessä VIII oleva 2 osa seuraavasti:

                           a)

                           korvataan 13 kohta seuraavasti:

                                       ”13.

                                       Jotta luoton myöntäneelle luottolaitokselle pantatut henkivakuutukset voidaan hyväksyä vakuudeksi, kaikkien seuraavien edellytysten on täytyttävä:

                                                   a)

                                                   henkivakuutus on virallisesti pantattu tai siirretty luoton myöntäneelle luottolaitokselle;

                                                   b)

                                                   henkivakuutuksen myöntäneelle yhtiölle on ilmoitettu panttauksesta tai luovutuksesta, eikä se voi suorittaa sopimuksen mukaisia maksuja ilman luoton myöntäneen luottolaitoksen suostumusta;

                                                   c)

                                                   luoton myöntäneellä luottolaitoksella on oikeus irtisanoa vakuutus ja saada itselleen takaisinostoarvo velallisen laiminlyödessä maksunsa;

                                                   d)

                                                   luoton myöntäneelle luottolaitokselle ilmoitetaan, mikäli vakuutuksenottaja laiminlyö vakuutusmaksunsa;

                                                   e)

                                                   luottosuoja kattaa koko luoton takaisinmaksuajan. Mikäli tämä ei ole mahdollista, koska vakuutussuhde päättyy jo ennen luottosuhteen loppumista, luottolaitoksen on varmistettava, että vakuutussopimuksesta peräisin oleva rahamäärä toimii vakuutena luottolaitokselle luottosopimuksen päättymiseen asti;

                                                   f)

                                                   pantti tai luovutus on oikeudellisesti pätevä ja lain mukaan täytäntöönpanokelpoinen kaikilla luottosopimuksen tekohetkellä asian kannalta merkityksellisillä lainkäyttöalueilla;

                                                   g)

                                                   henkivakuutuksen myöntänyt yhtiö ilmoittaa takaisinostoarvon, jota ei voida vähentää;

                                                   h)

                                                   takaisinostoarvo maksetaan kohtuullisessa ajassa pyydettäessä;

                                                   i)

                                                   takaisinostoarvon maksamista ei voida pyytää ilman luottolaitoksen suostumusta;

                                                   j)

                                                   henkivakuutuksen myöntäneeseen yhtiöön sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivejä 2002/83/EY ja 2001/17/EY (2) tai sitä valvoo kolmannen maan toimivaltainen viranomainen, joka soveltaa valvonta- ja sääntelyjärjestelyjä, jotka vähintään vastaavat yhteisössä sovellettavia järjestelyjä.

                           b)

                           korvataan 16 kohdassa johdantokappale seuraavasti:

                                       ”16.

                                       Kun vastuu on suojattu takauksella, jolle on otettu vastatakaus valtiolta, keskuspankilta tai alue- tai paikallishallinnon viranomaiselta taikka julkisyhteisöltä tai julkisoikeudelliselta laitokselta, jolta olevia saamisia käsitellään 78–83 artiklan mukaisesti kuten saamisia valtiolta, jonka lainkäyttöalueelle ne ovat sijoittautuneet, tai kansainväliseltä kehityspankilta tai kansainväliseltä järjestöltä, johon sovelletaan 78–83 artiklan mukaisesti tai sen nojalla 0 prosentin riskipainoa, tai julkisyhteisöltä ja julkisoikeudelliselta laitokselta, jolta olevia saamisia käsitellään 78–83 artiklan mukaisesti kuten saamisia luottolaitoksilta, vastuuta voidaan pitää kyseisen yhteisön myöntämällä takauksella suojattuna vastuuna, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:”.

               8)

               Muutetaan liitteessä VIII oleva 3 osa seuraavasti:

                           a)

                           korvataan 24 kohta seuraavasti:

                                       ”24.

                                       Rahoitusvakuuksia koskevaa yksinkertaista menetelmää voidaan soveltaa ainoastaan silloin, kun riskipainotettujen saamisten yhteismäärä lasketaan 78–83 artiklan mukaisesti. Luottolaitos ei saa soveltaa sekä rahoitusvakuuksia koskevaa yksinkertaista menetelmää että rahoitusvakuuksia koskevaa kattavaa menetelmää, lukuun ottamatta 85 artiklan 1 kohdan ja 89 artiklan 1 kohdan tarkoituksia. Luottolaitosten on osoitettava toimivaltaisille viranomaisille, ettei tämä molempien menetelmien poikkeuksellinen soveltaminen tapahdu valikoivasti alhaisempien vähimmäispääomavaatimusten aikaansaamiseksi eikä johda sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöön.”;

                           b)

                           korvataan 26 kohta seuraavasti:

                                       ”26.

                                       Riskipainoa, jota sovellettaisiin 78–83 artiklan mukaisesti, jos luotonantajalla olisi vakuusinstrumenttiin kohdistuva välitön vastuu, on sovellettava vastuuarvojen niihin osiin, joilla on hyväksytty markkina-arvoon arvostettu vakuus. Tässä tarkoituksessa liitteessä II luetellun taseen ulkopuolisen erän vastuuarvon on oltava 100 prosenttia sen arvosta 78 artiklan 1 kohdassa mainitun vastuuarvon sijasta. Vakuudellisen osan riskipainon on oltava vähintään 20 prosenttia lukuun ottamatta 27, 28 ja 29 kohdassa mainittuja tapauksia. Vastuuarvon muulle osalle on annettava riskipaino, jota sovellettaisiin 78–83 artiklan mukaisesti vastapuolelta olevaan vakuudettomaan vastuuseen.”;

                           c)

                           korvataan 33 kohdassa oleva muuttujan E määritelmä seuraavasti:
                           ”E on 78–83 artiklan tai 84–89 artiklan mukaisesti määritetty vastuuarvo tilanteessa, jossa vastuu olisi vakuudeton. Luottolaitosten laskiessa tässä tarkoituksessa riskipainotettuja vastuumääriä 78–83 artiklan mukaisesti, liitteessä II luetellun taseen ulkopuolisen erän vastuuarvon on oltava 100 prosenttia sen arvosta 78 artiklan 1 kohdassa mainitun vastuuarvon sijasta; lisäksi luottolaitosten laskiessa riskipainotettuja vastuumääriä 84–89 artiklan mukaisesti, liitteessä VII olevan 3 osan 9–11 kohdassa lueteltujen erien vastuuarvo on laskettava käyttäen 100 prosentin luottovasta-arvokerrointa kyseisissä kohdissa määriteltyjen luottovasta-arvokerrointen tai prosenttimäärien sijasta.”;

                           d)

                           lisätään 69 kohtaan virke seuraavasti:
                           ”Tässä tarkoituksessa liitteessä VIII olevan 3 osan 9, 10 ja 11 kohdassa lueteltujen erien vastuuarvo on laskettava käyttäen 100 prosentin luottovasta-arvokerrointa ja prosenttimäärää kyseisissä kohdissa mainittujen luottovasta-arvokertoimien tai prosenttimäärien sijasta.”;

                           e)

                           korvataan 75 kohta seuraavasti:

                                       ”75.

                                       Kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset käyttävät 73 kohdassa säädettyä harkintavaltaansa, toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luottolaitoksillensa mahdollisuuden soveltaa 73 kohdassa säädetyn käsittelyn mukaisia riskipainoja vastuisiin, joiden vakuutena on asuin- tai liikekiinteistöjä, jotka sijaitsevat ensiksi mainitun jäsenvaltion alueella ja samoin ehdoin, joita sovelletaan kyseisessä jäsenvaltiossa.”;

                           f)

                           korvataan 80 kohta seuraavasti:

                                       ”80.

                                       Kun 2 osan 13 kohdan ehdot täyttyvät, vastuun osan, jonka vakuutena on 1 osan 24 kohdan soveltamisalaan kuuluvan luottosuojan nykyhetken takaisinostoarvo, on oltava jompikumpi seuraavista:

                                                   a)

                                                   kuuluu 80 a kohdassa säädettyjen riskipainojen soveltamisalaan, kun vastuuseen sovelletaan 78–83 artiklaa;

                                                   b)

                                                   sovelletaan 40 prosentin LGD-arvoa, kun vastuu kuuluu 84–89 artiklan soveltamisalaan mutta siihen ei sovelleta luottolaitoksen omia LGD-estimaatteja.

                                             Valuuttaeron tapauksessa nykyhetken takaisinostoarvoa on alennettava 84 kohdan mukaisesti, jolloin luottosuojan arvo on henkivakuutuksen nykyhetken takaisinostoarvo.”;

                           g)

                           lisätään 80 kohdan jälkeen 80 a kohta seuraavasti:

                                       ”80 a.

                                       Edellä 80 kohdan a alakohtaa sovellettaessa on sovellettava seuraavia riskipainoja henkivakuutuksen myöntäneeltä yhtiöltä olevaan etuoikeusasemaltaan parhaassa asemassa olevaan vakuudettomaan vastuuseen sovellettavan riskipainon perusteella:

                                                   a)

                                                   20 prosentin riskipaino, kun henkivakuutuksen myöntäneeltä yhtiöltä olevaan etuoikeusasemaltaan parhaassa asemassa olevaan vakuudettomaan vastuuseen sovelletaan 20 prosentin riskipainoa;

                                                   b)

                                                   35 prosentin riskipaino, kun henkivakuutuksen myöntäneeltä yhtiöltä olevaan etuoikeusasemaltaan parhaassa asemassa olevaan vakuudettomaan vastuuseen sovelletaan 50 prosentin riskipainoa;

                                                   c)

                                                   70 prosentin riskipaino, kun henkivakuutuksen myöntäneeltä yhtiöltä olevaan etuoikeusasemaltaan parhaassa asemassa olevaan vakuudettomaan vastuuseen sovelletaan 100 prosentin riskipainoa;

                                                   d)

                                                   150 prosentin riskipaino, kun henkivakuutuksen myöntäneeltä yhtiöltä olevaan etuoikeusasemaltaan parhaassa asemassa olevaan vakuudettomaan vastuuseen sovelletaan 150 prosentin riskipainoa.”;

                           h)

                           korvataan 87 kohta seuraavasti:

                                       ”87.

                                       Sovellettaessa 80 artiklaa g on vastuulle, jonka vastuuarvo (E) on täysin suojattu takauksen luonteisella suojalla (GA), annettu riskipaino, jolloin:

                                                   E on 78 artiklan mukainen vastuuarvo; tässä tapauksessa liitteessä II luetellun taseen ulkopuolisen erän vastuuarvon on oltava 100 prosenttia sen arvosta 78 artiklan 1 kohdassa mainitun vastuuarvon sijasta;

                                                   g on suojan tarjoajaan kohdistuvien vastuiden riskipaino, kuten 78–83 artiklassa määritetään; ja

                                                   GA on 84 kohdan mukaisesti laskettu G*:n arvo, jota on mukautettu 4 osassa tarkoitetulla tavalla maturiteettierojen varalta.”;

                           i)

                           korvataan 88 kohdassa oleva muuttujan E määritelmä seuraavasti:
                           ”E on 78 artiklan mukainen vastuuarvo. Tässä tapauksessa liitteessä II luetellun taseen ulkopuolisen erän vastuuarvon on oltava 100 prosenttia sen arvosta 78 artiklan 1 kohdassa mainitun vastuuarvon sijasta;”;

                           j)

                           korvataan 90, 91 ja 92 kohta seuraavasti:

                                       ”90.

                                       Vastuuarvon (E) suojatun osan (joka perustuu luottosuojan (GA) korjattuun arvoon) PD-luku voi liitteessä VII olevaa 2 osaa sovellettaessa olla suojan tarjoajan PD tai velallisen ja suojan tarjoajan PD-lukujen välissä oleva luku, jos täydelle korvattavuudelle ei katsota olevan perusteita. Etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevien vastuiden ja paremmassa etuoikeusasemassa olevan takauksen luonteisen luottosuojan osalta liitteessä VII olevaa 2 osaa sovellettaessa LGD-lukuna voidaan pitää ylimmän etuoikeusluokan saamisten LGD-lukua.

                                       91.

                                       Vastuuarvon (E) suojaamattoman osan PD on velallisen PD ja LGD on suojattavan vastuun LGD.

                                       92.

                                       GA on 84 kohdan mukaisesti laskettu G*:n arvo, jota on mukautettu 4 osassa tarkoitetulla tavalla maturiteettierojen varalta. E on liitteessä VII olevan 3 osan mukainen vastuuarvo. Tässä tarkoituksessa liitteessä VIII olevan 3 osan 9, 10 ja 11 kohdassa lueteltujen erien vastuuarvo on laskettava käyttäen 100 prosentin luottovasta-arvokerrointa tai prosenttimäärää kyseisissä kohdissa mainittujen luottovasta-arvokertoimien tai prosenttimäärien sijasta.”

               9)

               Muutetaan liitteessä IX oleva 2 osa seuraavasti:

                           a)

                           muutetaan 1 kohta seuraavasti:

                                       i)

                                       korvataan johdantokappale seuraavasti:

                                                   ”1.

                                                   Perinteisen arvopaperistamisen alulle paneva luottolaitos voi jättää arvopaperistetut vastuut huomiotta laskettaessa riskipainotettujen saamisten ja odotettujen tappioiden yhteismäärää, jos jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:

                                                               a)

                                                               arvopaperistettuihin vastuisiin liittyvä merkittävä luottoriski katsotaan siirretyksi kolmansille osapuolille;

                                                               b)

                                                               alullepaneva luottolaitos soveltaa 1 250 prosentin riskipainoa kaikkiin kyseisessä arvopaperistamisessa hallussaan pitämiin arvopaperistettuihin omaisuuseriin tai vähentää nämä arvopaperistetut omaisuuserät omista varoista 57 artiklan r alakohdan mukaisesti.”;

                                       ii)

                                       lisätään johdantokappaleen jälkeen 1 a–1 d kohta seuraavasti:

                                                   ”1 a.

                                                   Jollei toimivaltainen viranomainen päätä yksittäisessä tapauksessa, että riskipainotettujen saamisten yhteismäärän mahdollista vähentämistä, jonka alullepaneva luottolaitos saavuttaisi tällä arvopaperistamisella, ei voida perustella luottoriskin yhdenmukaisella siirrolla kolmansille osapuolille, merkittävä luottoriski on katsottava siirretyksi seuraavissa tapauksissa:

                                                               a)

                                                               alullepanevan luottolaitoksen kyseisessä arvopaperistamisessa hallussaan pitämien välivaiheen arvopaperistettujen omaisuuserien riskipainotettujen saamisten yhteismäärä ei ole suurempi kuin 50 prosenttia kyseisen arvopaperistamisen kaikista välivaiheen arvopaperistettujen omaisuuserien riskipainotettujen saamisten yhteismäärästä;

                                                               b)

                                                               jos kyseiseen arvopaperistamiseen ei liity välivaiheen arvopaperistettuja omaisuuseriä ja alullepanija voi osoittaa, että sellaisten arvopaperistettujen omaisuuserien vastuuarvo, jotka vähennetään omista varoista tai joihin sovelletaan 1 250 prosentin riskipainoa, ylittää arvopaperistetuista vastuista aiheutuvien odotettujen tappioiden perustellun arvion selvästi, alullepaneva luottolaitos pitää hallussaan enintään 20 prosenttia sellaisten arvopaperistettujen omaisuuserien vastuuarvosta, jotka vähennetään omista varoista tai joihin sovelletaan 1 250 prosentin riskipainoa.

                                                   1 b.

                                                   Sovellettaessa 1 a kohtaa välivaiheen arvopaperistetuilla omaisuuserillä tarkoitetaan arvopaperistettuja omaisuuseriä, joihin sovelletaan alle 1 250 prosentin riskipainoa ja jotka ovat kyseisessä arvopaperistamisessa etuoikeusasemaltaan huonompia kuin ylimmässä etuoikeusluokassa oleva omaisuuserä ja etuoikeusasemaltaan huonompia kuin mikä tahansa muu arvopaperistettu omaisuuserä kyseisessä arvopaperistamisessa, jolle

                                                               a)

                                                               4 osan 6–36 kohdan soveltamisalaan kuuluvan arvopaperistetun omaisuuserän tapauksessa annetaan luottoluokaksi 1, tai

                                                               b)

                                                               4 osan 37–76 kohdan soveltamisalaan kuuluvan arvopaperistetun omaisuuserän tapauksessa annetaan 3 osan mukaisesti luottoluokaksi 1 tai 2.

                                                   1 c.

                                                   Vaihtoehtona 1 a ja 1 b kohdassa esitetyille tapauksille merkittävä luottoriski voidaan katsoa siirretyksi, jos toimivaltainen viranomainen on vakuuttunut siitä, että luottolaitoksella on käytettävissä menettelytapoja ja menetelmiä, joilla varmistetaan, että pääomavaatimusten mahdollinen aleneminen, jonka alullepanija saavuttaa arvopaperistamisella, voidaan perustella luottoriskin yhdenmukaisella siirrolla kolmansille osapuolille. Toimivaltaiset viranomaiset voivat olla vakuuttuneita asiasta ainoastaan, jos alullepaneva luottolaitos voi osoittaa, että kyseinen luottoriskin siirto kolmansille osapuolille hyväksytään myös osana luottolaitoksen sisäistä riskienhallintaa ja pääoman sisäistä kohdentamista.

                                                   1 d.

                                                   Edellä olevien 1–1 c kohdan lisäksi kaikkien seuraavien ehtojen on täytyttävä:”;

                           b)

                           muutetaan 2 kohta seuraavasti:

                                       i)

                                       korvataan johdantokappale seuraavasti:

                                                   ”2.

                                                   Synteettisen arvopaperistamisen alulle paneva luottolaitos voi laskea riskipainotettujen saamisten yhteismäärän ja tarpeen mukaan odotettujen tappioiden yhteismäärän arvopaperistetuille vastuille 3 ja 4 kohdan mukaisesti, jos jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:

                                                               a)

                                                               merkittävä luottoriski katsotaan siirretyksi kolmansille osapuolille joko vastikkeellisen luottosuojan tai takauksen luonteisen luottosuojan muodossa;

                                                               b)

                                                               alullepaneva luottolaitos soveltaa 1 250 prosentin riskipainoa kaikkiin kyseisessä arvopaperistamisessa hallussaan pitämiin arvopaperistettuihin omaisuuseriin tai vähentää nämä arvopaperistetut omaisuuserät omista varoista 57 artiklan r alakohdan mukaisesti.”;

                                       ii)

                                       lisätään johdantokappaleen jälkeen 2 a–2 d kohta seuraavasti:

                                                   ”2 a.

                                                   Jollei toimivaltainen viranomainen päätä tapauskohtaisesti, että riskipainotettujen saamisten yhteismäärän mahdollista vähentämistä, jonka luottolaitos saavuttaisi tällä arvopaperistamisella, ei voida perustella luottoriskin yhdenmukaisella siirrolla kolmansille osapuolille, merkittävä luottoriski on katsottava siirretyksi, jos jompikumpi seuraavista ehdoista täyttyy:

                                                               a)

                                                               alullepanevan luottolaitoksen kyseisessä arvopaperistamisessa hallussaan pitämien välivaiheen arvopaperistettujen omaisuuserien riskipainotettujen saamisten yhteismäärä ei ole suurempi kuin 50 prosenttia kyseisen arvopaperistamisen kaikista välivaiheen arvopaperistettujen omaisuuserien riskipainotettujen saamisten yhteismäärästä;

                                                               b)

                                                               jos kyseiseen arvopaperistamiseen ei liity välivaiheen arvopaperistettuja omaisuuseriä ja alullepanija voi osoittaa, että arvopaperistettujen omaisuuserien vastuuarvo, jotka vähennetään omista varoista tai joihin sovelletaan 1 250 prosentin riskipainoa, ylittää arvopaperistetuista vastuista aiheutuvien odotettujen tappioiden perustellun arvion selvästi, alullepaneva luottolaitos pitää hallussaan enintään 20 prosenttia sellaisten arvopaperistettujen omaisuuserien vastuuarvosta, jotka vähennetään omista varoista tai joihin sovelletaan 1 250 prosentin riskipainoa.

                                                   2 b.

                                                   Sovellettaessa 2 a kohtaa välivaiheen arvopaperistetuilla omaisuuserillä tarkoitetaan arvopaperistettuja omaisuuseriä, joihin sovelletaan alle 1 250 prosentin riskipainoa ja jotka ovat kyseisessä arvopaperistamisessa etuoikeusasemaltaan huonompia kuin ylimmässä etuoikeusluokassa oleva omaisuuserä ja etuoikeusasemaltaan huonompia kuin mitkä tahansa muut arvopaperistetut omaisuuserät kyseisessä arvopaperistamisessa, jolle

                                                               a)

                                                               4 osan 6–36 kohdan soveltamisalaan kuuluvan arvopaperistetun omaisuuserän tapauksessa annetaan luottoluokaksi 1, tai

                                                               b)

                                                               4 osan 37–76 kohdan soveltamisalaan kuuluvan arvopaperistetun omaisuuserän tapauksessa annetaan 3 osan mukaisesti luottoluokaksi 1 tai 2.

                                                   2 c.

                                                   Vaihtoehtona 2 a ja 2 b kohdassa esitetyille tapauksille merkittävä luottoriski voidaan katsoa siirretyksi, jos toimivaltainen viranomainen on vakuuttunut siitä, että luottolaitoksella on käytettävissä menettelytapoja ja menetelmiä, joilla varmistetaan, että pääomavaatimusten mahdollinen aleneminen, jonka alullepanija saavuttaa arvopaperistamisella, voidaan perustella luottoriskin yhdenmukaisella siirrolla kolmansille osapuolille. Toimivaltaiset viranomaiset voivat olla vakuuttuneita asiasta ainoastaan, jos alullepaneva luottolaitos voi osoittaa, että kyseinen luottoriskin siirto kolmansille osapuolille hyväksytään myös osana luottolaitoksen sisäistä riskienhallintaa ja pääoman sisäistä kohdentamista.

                                                   2 d.

                                                   Siirron lisäksi täytettävä seuraavat ehdot:”.

               10)

               Muutetaan liitteessä IX oleva 4 osa seuraavasti:

                           a)

                           korvataan 13 kohdassa johdantokappale seuraavasti:
                           ”Kun seuraavat ehdot täyttyvät, vastuuarvoa määritettäessä voidaan soveltaa 50 prosentin luottovasta-arvokerrointa likviditeettisopimuksen nimellismäärään.”;

                           b)

                           poistetaan 2.4.2 otsikkokohta ja 14 kohta;

                           c)

                           poistetaan 48 kohta;

                           d)

                           poistetaan 3.5.1 otsikkokohta ja 56 kohta.

               11)

               Korvataan liitteessä X olevan 2 osan 1 kohta seuraavasti:

                           ”1.

                           Operatiivisten riskien pääomavaatimus on laskettava taulukossa 2 tarkoitettujen liiketoiminta-alueiden vuotuisten yhteismäärien kolmen vuoden keskiarvona. Tiettynä vuonna minkä tahansa liiketoiminta-alueen negatiivisilla pääomavaatimuksilla (jotka johtuvat negatiivisesta bruttotulosta) voidaan kuitata rajoituksetta toisten liiketoiminta-alueiden positiivisia pääomavaatimuksia. Jos taas koostetut pääomavaatimukset ovat tiettynä vuonna negatiiviset kaikilla liiketoiminta-alueilla, kyseisen vuoden osoittajana käytetään nollaa.”

               12)

               Muutetaan liitteessä X oleva 3 osa seuraavasti:

                           a)

                           korvataan 14 kohta seuraavasti:

                                       ”14.

                                       Luottolaitosten on pystyttävä kohdistamaan aiempia ajanjaksoja koskevat sisäiset tappiotietonsa 2 osassa määritettyihin liiketoiminta-alueisiin ja 5 osassa määritettyihin tappiotyyppeihin; niiden on annettava pyynnöstä kyseiset tiedot toimivaltaisille viranomaisille. Tappiot, jotka vaikuttavat koko laitoksen toimintaan voidaan kohdentaa ylimääräisiin liiketoiminta-alueen ’yhtiöeriin’ poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi. Tappiot on kohdistettava liiketoiminta-alueisiin ja tappiotyyppeihin objektiivisin perustein ja tästä on laadittava asiakirjat. Operatiivisten riskien aiheuttamat tappiot, jotka liittyvät luottoriskeihin ja jotka on aiemmin sisällytetty sisäisiin luottoriskin tietokantoihin, on kirjattava operatiivisen riskin tietokantoihin ja nimettävä erikseen. Näihin tappioihin ei saa soveltaa operatiivisen riskin mukaista pääomavaatimusta, jos niitä käsitellään luottoriskeinä laskettaessa vähimmäispääomavaatimuksia. Operatiivisten riskien aiheuttamat tappiot, jotka liittyvät markkinariskeihin, on sisällytettävä operatiivisen riskin pääomavaatimuksiin.”;

                           b)

                           korvataan 29 kohta seuraavasti:

                                       ”29.

                                       Vakuutuksiin ja muihin riskinsiirtomekanismeihin perustuva pääomavaatimusten lieventäminen ei saa ylittää 20:tä prosenttia operatiivisten riskien pääomavaatimuksesta ennen riskien vähentämismenetelmien huomioon ottamista.”

               13)

               Lisätään liitteessä XII olevan 2 osan 10 kohtaan d ja e alakohta seuraavasti:

                           ”d)

                           raportointikaudelta päivittäisten todennäköisten tappiolukujen korkein ja alhaisin arvo sekä keskiarvo sekä todennäköinen tappioluku raportointikauden päättyessä;

                           e)

                           vertailu, jossa verrataan päivittäisten todennäköisten tappiolukujen päivän loppuarvoja kaupankäyntisalkun arvossa seuraavan kaupankäyntipäivän loppuun mennessä tapahtuneisiin yhden päivän muutoksiin sekä raportointikauden aikana tapahtuneita mahdollisia merkittämiä poikkeamia koskeva analyysi.”

               14)

               Korvataan liitteessä XII olevan 3 osan 3 kohta seuraavasti:

                           ”3.

                           Luottolaitosten, jotka soveltavat 105 artiklan mukaista menetelmää laskettaessa operatiivisten riskien vakavaraisuusvaatimusta, on annettava tiedot vakuutusten ja muiden riskinsiirtomekanismien käytöstä riskien vähentämiseksi.”

         2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä lokakuuta 2010. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 31 päivästä joulukuuta 2010.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 27 päivänä heinäkuuta 2009.

            Komission puolesta

         Charlie McCREEVY

            Komission jäsen

      (1)  EUVL L 177, 30.6.2006, s. 1.

      (2)  EYVL L 110, 20.4.2001, s. 28.”;