title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/36/EY, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2007 , osakkeenomistajien eräiden oikeuksien käyttämisestä julkisesti noteeratuissa yhtiöissä

text:
               14.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 184/17

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2007/36/EY,
   annettu 11 päivänä heinäkuuta 2007,
   osakkeenomistajien eräiden oikeuksien käyttämisestä julkisesti noteeratuissa yhtiöissä
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 44 ja 95 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentille ja neuvostolle 21 päivänä toukokuuta 2003 antamassaan tiedonannossa ”Yhtiöoikeuden uudistaminen ja omistajaohjauksen (corporate governance) parantaminen Euroopan unionissa – etenemissuunnitelma” komissio toteaa, että uusia erityisaloitteita olisi toteutettava julkisesti noteerattujen yhtiöiden osakkeenomistajien oikeuksien vahvistamiseksi ja että rajatylittävään äänestämiseen liittyvät ongelmat olisi ratkaistava kiireellisesti.

               (2)

               Euroopan parlamentti antoi 21 päivänä huhtikuuta 2004 antamassaan päätöslauselmassa (3) tukensa komission aikeelle vahvistaa osakkeenomistajien oikeuksia erityisesti laajentamalla avoimuussääntöjä, oikeutta äänestää asiamiehen välityksellä ja mahdollisuutta osallistua yhtiökokouksiin sähköisesti sekä varmistamalla, että valtion rajat ylittävää äänioikeutta voidaan käyttää.

               (3)

               Äänivaltaisten osakkeiden omistajien pitäisi voida käyttää näitä oikeuksia, sillä äänioikeus on myös vaikuttanut osakkeista maksettuun hintaan. Lisäksi osakkeenomistajien harjoittama asianmukainen valvonta on tehokkaan omistajaohjauksen edellytys, minkä vuoksi sitä olisi helpotettava ja kannustettava. Tämän vuoksi on tarpeen toteuttaa toimia, joilla jäsenvaltioiden lainsäädäntöä lähennetään tältä osin. Osakkeenomistajien äänestämiseltä olisi poistettava esteitä, kuten osakkeiden tallettaminen tai muu pysäyttäminen tietyksi ajanjaksoksi ennen yhtiökokousta äänioikeuksien käytölle asetettuna edellytyksenä. Tämä direktiivi ei kuitenkaan vaikuta voimassa olevaan yhteisön lainsäädäntöön, joka koskee yhteissijoitusyrityksen liikkeeseen laskemia osuuksia tai hankittuja tai luovutettuja osuuksia tällaisissa yrityksissä.

               (4)

               Voimassa oleva yhteisön lainsäädäntö ei riitä tämän tavoitteen saavuttamiseen. Arvopaperien ottamisesta viralliselle pörssilistalle sekä siihen liittyvästä tiedonantovelvollisuudesta 28 päivänä toukokuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/34/EY (4) keskitytään tietoihin, jotka liikkeeseenlaskijoiden on ilmoitettava markkinoille, eikä siinä näin ollen suoranaisesti säädetä osakkeenomistajan äänestysmenettelystä. Lisäksi, säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettavien arvopaperien liikkeeseenlaskijoita koskeviin tietoihin liittyvien avoimuusvaatimusten yhdenmukaistamisesta 15 päivänä joulukuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/109/EY (5) velvoitetaan liikkeeseenlaskijat asettamaan saataville tietyt yhtiökokouksille tärkeät tiedot ja asiakirjat, mutta tällaiset tiedot ja asiakirjat on asetettava saataville liikkeeseenlaskijan kotijäsenvaltiossa. Tämän vuoksi olisi otettava käyttöön tietyt vähimmäisvaatimukset, joiden tarkoituksena on suojella sijoittajia ja edistää osakkeenomistajien äänivaltaisiin osakkeisiin liittyvien oikeuksien sujuvaa ja tehokasta käyttöä. Muiden oikeuksien kuin äänioikeuden osalta jäsenvaltiot voivat ulottaa kyseisten vähimmäisvaatimusten soveltamisen myös äänivallattomiin osakkeisiin siltä osin kuin tällaiset vaatimukset eivät jo koske näitä osakkeita.

               (5)

               Huomattava osuus julkisesti noteerattujen yhtiöiden osakkeista on osakkeenomistajilla, jotka eivät asu siinä jäsenvaltiossa, jossa yhtiön sääntömääräinen kotipaikka on. Muussa valtiossa asuvien osakkeenomistajien olisi pystyttävä käyttämään oikeuksiaan yhtiökokouksessa yhtä helposti kuin niitä käyttävät osakkeenomistajat, jotka asuvat siinä jäsenvaltiossa, jossa yhtiön sääntömääräinen kotipaikka on. Tämän vuoksi olisi poistettava olemassa olevat esteet, jotka estävät muussa valtiossa asuvia osakkeenomistajia saamasta yhtiökokouksen kannalta merkityksellisiä tietoja ja käyttämästä äänioikeutta olematta henkilökohtaisesti läsnä yhtiökokouksessa. Näiden esteiden poistamisen pitäisi hyödyttää myös yhtiön sääntömääräisen kotipaikan jäsenvaltiossa asuvia osakkeenomistajia, jotka eivät osallistu tai eivät voi osallistua yhtiökokoukseen.

               (6)

               Osakkeenomistajien olisi asuinpaikastaan riippumatta pystyttävä äänestämään riittävin tiedoin yhtiökokouksessa tai sitä ennen. Kaikilla osakkeenomistajilla pitäisi olla riittävästi aikaa tutkia asiakirjoja, jotka aiotaan esittää yhtiökokoukselle, ja päättää osakkeidensa tuottaman äänioikeuden käytöstä. Tämän vuoksi yhtiökokouksesta olisi ilmoitettava ajoissa ja osakkeenomistajille olisi annettava täydellisinä tiedot, jotka aiotaan esittää yhtiökokoukselle. Nykytekniikan tarjoamia mahdollisuuksia asettaa tiedot välittömästi saataville olisi hyödynnettävä. Tässä direktiivissä lähdetään olettamuksesta, että kaikilla julkisesti noteeratuilla yhtiöillä on jo Internet-sivusto.

               (7)

               Osakkeenomistajilla pitäisi periaatteessa olla mahdollisuus saada asioita yhtiökokouksen asialistalle ja tehdä päätösehdotuksia asialistalla olevista asioista. Rajoittamatta eri puolilla yhteisöä nykyään noudatettavien erilaisten määräaikojen ja yksityiskohtaisten sääntöjen soveltamista, näiden oikeuksien käytölle olisi asetettava kaksi perusedellytystä: näiden oikeuksien käytön edellytykseksi mahdollisesti asetettava raja saisi olla enintään viisi prosenttia yhtiön osakepääomasta ja kaikkien osakkeenomistajien olisi joka tapauksessa saatava asialistan lopullinen versio hyvissä ajoin, jotta he voivat valmistautua kutakin asialistalla olevaa asiaa koskevaan keskusteluun ja äänestykseen.

               (8)

               Jokaisella osakkeenomistajalla olisi periaatteessa oltava mahdollisuus esittää kysymyksiä yhtiökokouksen asialistalla olevista asioista ja saada niihin vastaukset, vaikkakin säännöt siitä, miten ja milloin kysymyksiä esitetään ja niihin vastataan, tulisi jättää jäsenvaltioiden määriteltäviksi.

               (9)

               Yhtiöillä ei saisi olla oikeudellisia esteitä tarjota osakkeenomistajilleen mahdollisuus osallistua yhtiökokoukseen sähköisesti. Äänestämiselle olematta henkilökohtaisesti läsnä yhtiökokouksessa ei pitäisi asettaa muita rajoituksia kuin mitä henkilöllisyyden todentaminen ja sähköisen viestinnän turvallisuus edellyttävät riippumatta siitä, tapahtuuko äänestäminen kirjeitse tai sähköisesti. Tämä ei kuitenkaan saisi estää jäsenvaltioita antamasta sääntöjä, joilla pyritään varmistamaan, että äänestystulokset ilmentävät osakkeenomistajien tahtoa kaikissa olosuhteissa, esimerkiksi sääntöjä, joilla pyritään varautumaan tilanteisiin, joissa uusia seikkoja ilmenee tai sellaisia todetaan sen jälkeen, kun osakkeenomistaja on äänestänyt kirjeitse tai sähköisesti.

               (10)

               Hyvä omistajaohjaus edellyttää sujuvaa ja tehokasta menettelyä asiamiehen välityksellä äänestettäessä. Asiamiehen välityksellä äänestämistä haittaavat ja sille kustannuksia aiheuttavat nykyiset rajoitukset olisi siksi poistettava. Hyvä omistajaohjaus edellyttää kuitenkin myös riittäviä takeita asiamiehen välityksellä annettujen äänten mahdollista väärinkäyttöä vastaan. Asiamiehellä olisi sen vuoksi oltava velvollisuus noudattaa kaikkia osakkeenomistajalta mahdollisesti saamiaan ohjeita, ja jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus ottaa käyttöön asianmukaisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, ettei asiamies aja muuta etua kuin osakkeenomistajan etua, riippumatta syystä, joka on aiheuttanut eturistiriidan. Mahdollisen väärinkäytön vastaisiin toimenpiteisiin voi sisältyä erityisesti järjestelyjä, joita jäsenvaltiot voivat erityisesti riittävän luotettavuuden ja avoimuuden varmistamiseksi ottaa käyttöön säännelläkseen sellaisten henkilöiden toimintaa, jotka keräävät aktiivisesti valtuutuksia tai jotka ovat tosiasiallisesti keränneet enemmän kuin tietyn merkittävän määrän valtuutuksia. Osakkeenomistajilla on tämän direktiivin mukaisesti rajoittamaton oikeus nimetä tällaisia henkilöitä asiamiehinä osallistumaan yhtiökokoukseen ja äänestämään siinä heidän nimissään. Tämä direktiivi ei kuitenkaan vaikuta sääntöihin tai seuraamuksiin, joita jäsenvaltiot voivat kohdistaa tällaisiin henkilöihin, jos kerättyjä valtuutuksia on äänestettäessä käytetty vilpillisesti. Tämä direktiivi ei myöskään aseta yhtiöille velvoitetta varmistaa, että asiamiehet äänestävät heidät nimenneiden osakkeenomistajien antamien äänestysohjeiden mukaisesti.

               (11)

               Rahoituslaitosten välityksellä toimittaessa ohjeiden mukaisen äänestämisen tehokkuus riippuu paljolti välittäjäketjun tehokkuudesta, koska sijoittajat eivät usein voi käyttää osakkeidensa tuottamaa äänioikeutta, elleivät ketjun kaikki välittäjät, joilla ei välttämättä ole taloudellisia etuja osakkeiden suhteen, myötävaikuta siihen. Sen vuoksi on tärkeää, että välittäjät edistävät äänioikeuden käyttämistä, jotta sijoittaja voisi käyttää äänioikeuttaan valtion rajat ylittävissä tilanteissa. Komission olisi jatkettava tämän kysymyksen tarkastelua annettavan suosituksen yhteydessä sen varmistamiseksi, että sijoittajilla on käytettävissään tehokkaat äänestyspalvelut ja että äänioikeutta käytetään sijoittajien antamien ohjeiden mukaisesti.

               (12)

               Jäsenvaltiot voivat määrätä ajankohdasta, jona ennen yhtiökokousta sähköisesti tai kirjeitse annetut äänet on julkistettava hallinto-, johto- tai valvontaelimelle sekä yleisölle, vaikkakin kyseisestä ajankohdasta päättäminen kuuluu tärkeänä osana omistajaohjaukseen.

               (13)

               Äänestystulokset olisi vahvistettava sellaisin menetelmin, jotka osoittavat osakkeenomistajien äänestyksessä ilmaiseman tahdon, ja ne olisi julkistettava yhtiökokouksen jälkeen ainakin yhtiön Internet-sivustolla.

               (14)

               Jäsenvaltiot eivät voi yhteisön nykyisen lainsäädännön perusteella riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on mahdollisuuden antaminen osakkeenomistajille oikeuksiensa tehokkaaseen käyttöön koko yhteisön alueella, vaan se voidaan toimenpiteiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

               (15)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (6) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   I   LUKU
   YLEISET SÄÄNNÖKSET
   1 artikla
   Kohde ja soveltamisala
   1.   Tässä direktiivissä säädetään vaatimuksista, jotka koskevat äänivaltaisiin osakkeisiin liittyvien osakkeenomistajien eräiden oikeuksien käyttöä sellaisten yhtiöiden yhtiökokouksissa, joiden sääntömääräinen kotipaikka on jäsenvaltion alueella ja joiden osakkeet on otettu kaupankäynnin kohteeksi jäsenvaltiossa sijaitsevilla tai toimivilla säännellyillä markkinoilla.
   2.   Toimivaltainen sääntelemään tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia asioita on se jäsenvaltio, jonka alueella yhtiön sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee, ja viittaukset ”sovellettavaan lainsäädäntöön” ovat viittauksia kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntöön.
   3.   Jäsenvaltiot voivat vapauttaa tämän direktiivin soveltamisesta seuraavanlaiset yhtiöt:

               a)

               arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY (7) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut yhteissijoitusyritykset;

               b)

               yritykset, joiden yksinomaisena tarkoituksena on yleisöltä saatujen varojen yhteinen sijoittaminen ja jotka toimivat riskin hajauttamisen periaatteella ja jotka eivät pyri hankkimaan oikeudellista tai liikkeenjohdollista määräysvaltaa hoitamiensa sijoitusten liikkeeseenlaskijoissa, edellyttäen että kyseisillä yhteissijoitusyrityksillä on toimilupa, niitä valvovat toimivaltaiset viranomaiset ja niillä on säilytysyhteisö, joka vastaa direktiivin 85/611/ETY mukaisia toimintoja vastaavista toiminnoista;

               c)

               osuuskunnat.

         2 artikla
   Määritelmät
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan

               a)

               ’säännellyillä markkinoilla’ rahoitusvälineiden markkinoista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY (8) 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa määriteltyjä markkinoita;

               b)

               ’osakkeenomistajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka katsotaan sovellettavan lainsäädännön nojalla olevan osakkeenomistaja;

               c)

               ’valtuutuksella’ osakkeenomistajan luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle antamaa kelpuutusta käyttää yhtiökokouksessa joitakin tai kaikkia kyseisen osakkeenomistajan oikeuksia tämän nimissä.

         3 artikla
   Kansalliset lisätoimenpiteet
   Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita asettamasta yhtiöille lisävelvoitteita tai muulla tavoin toteuttamasta lisätoimenpiteitä osakkeenomistajien tässä direktiivissä tarkoitettujen oikeuksien käyttämisen helpottamiseksi.
   II   LUKU
   OSAKKEENOMISTAJIEN YHTIÖKOKOUKSET
   4 artikla
   Osakkeenomistajien yhdenvertainen kohtelu
   Yhtiön on huolehdittava siitä, että kaikkia yhtiökokoukseen osallistumisen ja äänioikeuksien yhtiökokouksessa käyttämisen osalta samassa asemassa olevia osakkeenomistajia kohdellaan yhdenvertaisesti.
   5 artikla
   Tiedottaminen ennen yhtiökokousta
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhtiö esittää yhtiökokouskutsun jollakin tämän artiklan 2 kohdassa säädetyistä tavoista viimeistään 21 päivänä ennen kokouspäivää, sanotun kuitenkaan rajoittamatta julkisista ostotarjouksista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY (9) 9 artiklan 4 kohdan ja 11 artiklan 4 kohdan soveltamista.
   Jäsenvaltiot voivat säätää, että jos yhtiö tarjoaa osakkeenomistajille kaikkien osakkeenomistajien käytettävissä olevan mahdollisuuden äänestää sähköisesti, osakkeenomistajien yhtiökokous voi päättää, että yhtiön on esitettävä muun kuin varsinaisen yhtiökokouksen kokouskutsu jollakin tämän artiklan 2 kohdassa säädetyistä tavoista viimeistään 14 päivänä ennen kokouspäivää. Päätös on tehtävä vähintään kahden kolmasosan enemmistöllä edustettuina olevien osakkeiden tai edustettuna olevan merkityn pääoman tuottamasta äänimäärästä, ja se saa olla voimassa korkeintaan seuraavaan varsinaiseen yhtiökokoukseen saakka.
   Jäsenvaltioiden ei tarvitse soveltaa ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettuja vähimmäisaikoja yhtiökokouksen kokouskutsuun, joka esitetään toisen tai useamman kerran siksi, että ensimmäisellä kokouskutsulla koolle kutsuttua kokousta varten vaadittua päätösvaltaisuutta ei saavutettu, edellyttäen että tätä artiklaa noudatettiin ensimmäisen kokouskutsun osalta, että asialistalle ei ole lisätty uusia asioita ja että lopullisen kokouskutsun ja yhtiökokouksen päivämäärän välillä on vähintään kymmenen päivää.
   2.   Yhtiötä on vaadittava esittämään 1 kohdassa tarkoitettu kokouskutsu tavalla, joka mahdollistaa sen nopean saannin ketään syrjimättä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita 1 artiklan 2 kohdassa määritellyn toimivaltaisen jäsenvaltion asettamia ilmoittamista tai julkaisemista koskevia vaatimuksia. Jäsenvaltion on vaadittava, että yhtiö käyttää tiedotuskanavaa, jonka voidaan kohtuudella olettaa levittävän tiedot tehokkaasti yleisölle koko yhteisössä. Jäsenvaltio ei saa velvoittaa käyttämään ainoastaan sellaisia tiedotuskanavia, joiden ylläpitäjät ovat sijoittautuneet sen alueelle.
   Jäsenvaltion ei tarvitse soveltaa ensimmäistä alakohtaa yhtiöihin, jotka voivat tunnistaa osakkeenomistajiensa nimet ja osoitteet ajan tasalla olevasta osakasluettelosta, edellyttäen että yhtiö on velvollinen lähettämään kokouskutsun kaikille luetteloon merkityille osakkeenomistajilleen.
   Yhtiö ei saa kummassakaan tapauksessa veloittaa erityisiä kuluja kokouskutsun esittämisestä säädetyllä tavalla.
   3.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa kokouskutsussa on vähintään

               a)

               ilmoitettava täsmällisesti yhtiökokouksen aika ja paikka ja esitettävä ehdotus yhtiökokouksen asialistaksi;

               b)

               esitettävä selkeä ja tarkka kuvaus menettelyistä, joita osakkeenomistajien on noudatettava voidakseen osallistua yhtiökokoukseen ja äänestää siinä. Näihin sisältyvät tiedot

                           i)

                           osakkeenomistajille 6 artiklan mukaan kuuluvista oikeuksista, niiltä osin kuin kyseisiä oikeuksia voidaan käyttää kokouskutsun esittämisen jälkeen, ja 9 artiklan mukaan kuuluvista oikeuksista sekä päivämääristä, joihin asti näitä oikeuksia voidaan käyttää; kokouskutsussa voidaan esittää pelkät päivämäärät, joihin asti oikeuksia on mahdollista käyttää, edellyttäen että siinä viitataan yhtiön Internet-sivustolla saataville asetettaviin tarkempiin tietoihin näistä oikeuksista;

                           ii)

                           menettelystä asiamiehen välityksellä äänestettäessä, ennen kaikkea asiamiehen välityksellä äänestettäessä käytettävistä lomakkeista sekä tavoista, joilla toimitetut sähköiset ilmoitukset asiamiehen nimeämisestä yhtiö voi hyväksyä; ja

                           iii)

                           menettelyt äänestettäessä kirjeitse tai sähköisesti silloin, kun tällaista äänestystä käytetään;

               c)

               ilmoitettava 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu määräpäivä silloin, kun tällaista määräpäivää käytetään, ja selitettävä, että ainoastaan niillä henkilöillä, jotka ovat osakkeenomistajia kyseisenä päivänä, on oikeus osallistua yhtiökokoukseen ja äänestää siinä;

               d)

               ilmoitettava, missä ja miten 4 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen ja päätösehdotusten lyhentämättömät versiot ovat saatavilla;

               e)

               ilmoitettava sen Internet-sivuston osoite, jolla 4 kohdassa tarkoitetut tiedot asetetaan saataville.

         4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhtiö asettaa yhtäjaksoiseksi ajaksi, joka alkaa viimeistään 21 päivänä ennen yhtiökokousta ja jatkuu yhtiökokouspäivän loppuun asti, Internet-sivustollaan osakkeenomistajiensa saataville vähintään seuraavat tiedot:

               a)

               1 kohdassa tarkoitettu kokouskutsu;

               b)

               osakkeiden ja äänioikeuksien kokonaismäärä kokouskutsun päivänä (mukaan lukien kokonaismäärät kunkin osakelajin osalta, jos yhtiön pääoma on jaettu kahteen tai useampaan osakelajiin);

               c)

               yhtiökokoukselle esitettävät asiakirjat;

               d)

               sovellettavan lainsäädännön mukaisesti nimetyn yhtiön toimivaltaisen elimen päätösehdotus tai, jos päätöstä ei ehdoteta tehtäväksi, selitys yhtiökokouksen asialistaehdotuksen kunkin kohdan osalta; lisäksi osakkeenomistajien esittämät päätösehdotukset on lisättävä Internet-sivustolle niin pian kuin se on käytännössä mahdollista sen jälkeen, kun yhtiö on ne saanut;

               e)

               jos äänestys tapahtuu asiamiehen välityksellä tai kirjeitse, tällaista äänestystä varten käytettävät lomakkeet, jollei lomakkeita ole lähetetty suoraan kullekin osakkeenomistajalle.

         Jos e alakohdassa tarkoitettuja lomakkeita ei voida teknisistä syistä asettaa saataville Internet-sivustolla, yhtiön on ilmoitettava sivustollaan, miten paperilomakkeet voi saada. Tässä tapauksessa yhtiötä on vaadittava lähettämään lomakkeet postitse maksutta jokaiselle osakkeenomistajalle, joka sitä pyytää.
   Jos yhtiökokouskutsu esitetään direktiivin 2004/25/EY 9 artiklan 4 kohdan tai 11 artiklan 4 kohdan tai tämän artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti myöhemmin kuin 21 päivänä ennen kokousta, tässä kohdassa säädettyä aikaa lyhennetään vastaavasti.
   6 artikla
   Oikeus saada asioita yhtiökokouksen asialistalle ja tehdä päätösehdotuksia
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että osakkeenomistajilla on yksin tai yhdessä toimien oikeus

               a)

               saada asioita yhtiökokouksen asialistalle edellyttäen, että kuhunkin asiaan on liitetty perustelut tai ehdotus yhtiökokouksessa tehtäväksi päätökseksi; ja

               b)

               tehdä päätösehdotuksia yhtiökokouksen asialistaan sisältyvistä tai siihen sisällytettävistä asioista.

         Jäsenvaltiot voivat säätää, että a alakohdassa tarkoitettua oikeutta voidaan käyttää ainoastaan varsinaisen yhtiökokouksen osalta edellyttäen, että osakkeenomistajilla on yksin tai yhdessä toimien oikeus kutsua tai vaatia yhtiötä kutsumaan koolle muu kuin varsinainen yhtiökokous, jonka asialistalla ovat vähintään kaikki kyseisten osakkeenomistajien pyytämät asiat.
   Jäsenvaltiot voivat säätää, että kyseisiä oikeuksia on käytettävä kirjallisesti (postitse tai sähköisesti).
   2.   Mikäli jokin 1 kohdassa tarkoitetuista oikeuksista edellyttää, että kyseisellä osakkeenomistajalla tai kyseisillä osakkeenomistajilla on tietty vähimmäisosuus yhtiössä, tämä vähimmäisosuus saa olla enintään viisi prosenttia liikkeeseenlaskijan osakepääomasta.
   3.   Kunkin jäsenvaltion on asetettava yksi ajankohta, joka määritellään yhtiökokousta tai kokouskutsua edeltävien päivien lukumääränä, johon mennessä osakkeenomistajat voivat käyttää 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua oikeutta. Vastaavasti kukin jäsenvaltio voi asettaa ajankohdan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun oikeuden käyttämiselle.
   4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun oikeuden käyttämisestä seuraa osakkeenomistajille jo ilmoitetun yhtiökokouksen asialistan muuttaminen, yhtiön on asetettava saataville tarkistettu asialista samalla tavalla kuin edellinen asialista ennen määräpäivää tai, jos määräpäivää ei ole, riittävän ajoissa ennen yhtiökokousta, jotta muut osakkeenomistajat voivat nimetä asiamiehen tai, jos kirjeitse äänestämistä käytetään, äänestää kirjeitse.
   7 artikla
   Yhtiökokoukseen osallistumista ja siinä äänestämistä koskevat vaatimukset
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että

               a)

               osakkeenomistajan oikeudelle osallistua yhtiökokoukseen ja äänestää ei aseteta hänen minkään osakkeidensa osalta edellytykseksi, että hänen osakkeensa olisi talletettava jonkin toisen luonnollisen tai oikeushenkilön haltuun, siirrettävä tällaiselle henkilölle tai rekisteröitävä tällaisen henkilön nimiin ennen yhtiökokousta; ja

               b)

               osakkeenomistajan oikeuteen myydä tai muulla tavoin siirtää osakkeitaan 2 kohdassa määritellyn määräpäivän ja sitä koskevan yhtiökokouksen välisenä aikana ei sovelleta rajoituksia, joita siihen ei sovelleta muina aikoina.

         2.   Jäsenvaltioiden on säädettävä, että osakkeenomistajan oikeus osallistua yhtiökokoukseen ja äänestää osakkeidensa perusteella määräytyy kyseisen osakkeenomistajan tiettynä yhtiökokousta edeltävänä päivänä (”määräpäivä”) omistamien osakkeiden perusteella.
   Jäsenvaltion ei tarvitse soveltaa ensimmäistä alakohtaa yhtiöihin, jotka voivat tunnistaa osakkeenomistajiensa nimet ja osoitteet ajan tasalla olevasta osakasluettelosta yhtiökokouspäivänä.
   3.   Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että kaikkiin yhtiöihin sovelletaan yhtä ainoaa määräpäivää; jäsenvaltio voi kuitenkin asettaa haltijaosakkeita liikkeeseen laskeneille yhtiöille eri määräajan kuin rekisteröityjä osakkeita liikkeeseen laskeneille edellyttäen, että molempia osaketyyppejä liikkeeseen laskeneisiin yhtiöihin sovelletaan yhtä ainoaa määräpäivää. Määräpäivä saa olla enintään kolmekymmentä päivää ennen sitä yhtiökokousta, jota määräpäivä koskee. Pannessaan täytäntöön tätä säännöstä ja 5 artiklan 1 kohtaa kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että yhtiökokouksen myöhäisimmän sallitun koollekutsumispäivän ja määräpäivän välillä on vähintään kahdeksan päivää. Kumpaakaan näistä päivistä ei oteta huomioon päivien lukumäärää laskettaessa. Edellä 5 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa jäsenvaltio voi kuitenkin vaatia, että yhtiökokouksen toisen tai jonkin seuraavan kokouskutsun viimeisen sallitun päivämäärän ja määräpäivän välillä on oltava vähintään kuusi päivää. Kumpaakaan näistä päivistä ei oteta huomioon päivien lukumäärää laskettaessa.
   4.   Osakkeenomistajan aseman toteamiselle voidaan asettaa ainoastaan sellaisia vaatimuksia, jotka ovat tarpeen osakkeenomistajien henkilöllisyyden varmistamiseksi ja jotka ovat oikeassa suhteessa tämän tavoitteen saavuttamiseen.
   8 artikla
   Osallistuminen yhtiökokoukseen sähköisesti
   1.   Jäsenvaltioiden on sallittava yhtiöiden tarjota osakkeenomistajilleen mahdollisuus osallistua yhtiökokoukseen sähköisesti, erityisesti käyttäen jotakin tai kaikkia seuraavista osallistumistavoista:

               a)

               yhtiökokouksen reaaliaikainen lähetys;

               b)

               reaaliaikainen kaksisuuntainen viestintäyhteys, jonka avulla muualla olevat osakkeenomistajat voivat osallistua yhtiökokoukseen;

               c)

               mekanismi äänten antamiseksi joko ennen yhtiökokousta tai sen aikana ilman, että on tarpeen nimetä kokouksessa henkilökohtaisesti läsnä oleva asiamies.

         2.   Sähköisten välineiden käytölle siihen tarkoitukseen, että osakkeenomistajat voivat osallistua yhtiökokoukseen, voidaan asettaa ainoastaan sellaisia vaatimuksia ja rajoituksia, jotka ovat tarpeen osakkeenomistajien henkilöllisyyden ja sähköisen viestinnän turvallisuuden varmistamiseksi ja jotka ovat oikeassa suhteessa näiden tavoitteiden saavuttamiseen.
   Tämä ei rajoita sellaisten säännösten soveltamista, joita jäsenvaltiot ovat säätäneet tai voivat säätää sähköisten osallistumismuotojen käyttöönottoa tai toteuttamista koskevasta päätöksentekoprosessista yhtiössä.
   9 artikla
   Oikeus esittää kysymyksiä
   1.   Jokaisella osakkeenomistajalla on oltava oikeus esittää kysymyksiä yhtiökokouksen asialistalla olevista asioista. Yhtiön on vastattava osakkeenomistajien sille esittämiin kysymyksiin.
   2.   Kysymysten esittämisoikeus ja vastaamisvelvollisuus ovat riippuvaisia toimista, joita jäsenvaltiot voivat toteuttaa tai sallia yhtiöiden toteuttavan osakkeenomistajien henkilöllisyyden tarkistamisen ja yhtiökokousten asianmukaisen sujumisen ja niiden valmistelun varmistamiseksi sekä tietojen luottamuksellisuuden ja yhtiöiden liiketoimintaan liittyvien etujen suojaamiseksi. Jäsenvaltiot voivat sallia, että yhtiöt antavat yhden yleisen vastauksen samansisältöisiin kysymyksiin.
   Jäsenvaltiot voivat säätää, että vastaus katsotaan annetuksi, jos asiaankuuluvat tiedot ovat saatavilla yhtiön Internet-sivustolla kysymysten ja vastausten muodossa.
   10 artikla
   Asiamiehen välityksellä äänestäminen
   1.   Jokaisella osakkeenomistajalla on oltava oikeus nimetä toinen luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö asiamieheksi osallistumaan yhtiökokoukseen ja äänestämään siellä osakkeenomistajan nimissä. Asiamiehellä on oltava sama oikeus käyttää puheenvuoroja ja esittää kysymyksiä yhtiökokouksessa kuin hänen edustamallaan osakkeenomistajalla olisi.
   Asiamiehen oikeustoimikelpoisuutta koskevaa vaatimusta lukuun ottamatta jäsenvaltioiden on kumottava sellaiset säännökset, joilla rajoitetaan tai sallitaan yhtiöiden rajoittaa henkilöiden kelpoisuutta tulla nimetyiksi asiamiehiksi.
   2.   Jäsenvaltiot voivat rajoittaa asiamiehen nimeämisen koskemaan yksittäistä kokousta tai jonakin tiettynä ajanjaksona pidettäviä kokouksia.
   Jäsenvaltiot voivat rajoittaa niiden henkilöiden lukumäärää, jotka osakkeenomistaja voi nimetä yksittäiseen yhtiökokoukseen asiamiehiksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklan 5 kohdan soveltamista. Jos kuitenkin osakkeenomistajalla on jonkin yhtiön osakkeita säilytettävinä useammalla kuin yhdellä arvopaperitilillä, tällainen rajoitus ei saa estää osakkeenomistajaa nimeämästä yksittäiseen yhtiökokoukseen eri henkilöä asiamieheksi kullakin arvopaperitilillä säilytettävien osakkeiden osalta. Tämä ei vaikuta sovellettavassa lainsäädännössä vahvistettuihin sääntöihin, jotka kieltävät äänestämästä eri tavoin saman osakkeenomistajan hallussa olevien osakkeiden osalta.
   3.   Edellä 1 ja 2 kohdassa nimenomaisesti sallittuja rajoituksia lukuun ottamatta jäsenvaltiot saavat rajoittaa tai sallia yhtiöiden rajoittavan osakkeenomistajien oikeuksien käyttämistä asiamiesten välityksellä ainoastaan asiamiehen ja osakkeenomistajan, jonka etujen mukaisesti asiamiehen on määrä toimia, välisten mahdollisten eturistiriitojen ratkaisemiseksi, ja näin tehdessään jäsenvaltiot saavat asettaa ainoastaan seuraavanlaisia vaatimuksia:

               a)

               jäsenvaltiot voivat edellyttää, että asiamies ilmoittaa tietyt määritellyt tiedot, joilla voi olla merkitystä osakkeenomistajille näiden arvioidessa mahdollisuutta, että asiamies saattaisi ajaa muuta etua kuin osakkeenomistajan etua;

               b)

               jäsenvaltiot voivat rajoittaa osakkeenomistajien oikeuksien käyttämistä tai kieltää niiden käyttämisen sellaisten asiamiesten välityksellä, joilla ei ole täsmällisiä äänestysohjeita kunkin päätöksen osalta, josta asiamiehen on määrä äänestää osakkeenomistajan puolesta;

               c)

               jäsenvaltiot voivat rajoittaa valtuutuksen siirtämistä toiselle henkilölle tai kieltää sen, mutta tämä ei estä asiamieheksi nimettyä oikeushenkilöä käyttämästä sille annettua valtuutusta hallinto- tai johtoelimensä jäsenen tai työntekijänsä välityksellä.

         Tässä kohdassa tarkoitettu eturistiriita saattaa erityisesti syntyä, jos asiamies

               i)

               on yhtiön määräysvaltainen osakkeenomistaja tai tällaisen osakkeenomistajan määräysvallassa oleva muu yhteenliittymä;

               ii)

               on yhtiön tai i alakohdassa tarkoitetun määräysvaltaisen osakkeenomistajan tai tämän määräysvallassa olevan muun yhteenliittymän hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsen;

               iii)

               on yhtiön tai i alakohdassa tarkoitetun määräysvaltaisen osakkeenomistajan tai tämän määräysvallassa olevan muun yhteenliittymän työntekijä tai tilintarkastaja;

               iv)

               on perhesuhteessa i–iii alakohdassa tarkoitettuun luonnolliseen henkilöön.

         4.   Asiamiehen on äänestettävä nimeävän osakkeenomistajan antamien ohjeiden mukaisesti.
   Jäsenvaltiot voivat edellyttää asiamiesten pitävän kirjaa äänestysohjeista määritellyn vähimmäisajan ja vahvistamaan pyynnöstä, että äänestysohjeita on noudatettu.
   5.   Asiamiehellä voi olla valtuutus useammalta kuin yhdeltä osakkeenomistajalta, eikä tämän edustamien osakkeenomistajien lukumäärä ole rajoitettu. Jos asiamiehellä on valtuutus usealta osakkeenomistajalta, sovellettavassa lainsäädännössä on annettava hänelle mahdollisuus äänestää eri tavoin eri osakkeenomistajien osalta.
   11 artikla
   Asiamiehen nimeämistä ja nimeämisestä ilmoittamista koskevat muodollisuudet
   1.   Jäsenvaltioiden on sallittava osakkeenomistajien nimeävän asiamiehen sähköisesti. Lisäksi jäsenvaltioiden on sallittava yhtiöiden hyväksyvän nimeämisestä ilmoittamisen sähköisesti, ja niiden on varmistettava, että jokainen yhtiö tarjoaa osakkeenomistajilleen vähintään yhden tehokkaan tavan tehdä sähköinen ilmoitus.
   2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asiamiehiä voidaan nimetä ja nimeämisestä ilmoittaa yhtiölle ainoastaan kirjallisesti. Tätä perusmuotovaatimusta lukuun ottamatta asiamiehen nimeämiselle, nimeämisestä yhtiölle tehtävälle ilmoitukselle ja äänestysohjeiden mahdolliselle antamiselle asiamiehelle saa asettaa ainoastaan sellaisia muotovaatimuksia, jotka ovat tarpeen osakkeenomistajan ja asiamiehen henkilöllisyyden varmistamiseksi tai äänestysohjeiden sisällön tarkistamismahdollisuuden varmistamiseksi ja jotka ovat oikeassa suhteessa näiden tavoitteiden saavuttamiseen.
   3.   Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin asiamiehen nimeämisen peruuttamiseen.
   12 artikla
   Kirjeitse äänestäminen
   Jäsenvaltioiden on sallittava yhtiöiden tarjota osakkeenomistajilleen mahdollisuus äänestää kirjeitse ennen yhtiökokousta. Kirjeitse äänestämiselle voidaan asettaa ainoastaan sellaisia vaatimuksia ja velvoitteita, jotka ovat tarpeen osakkeenomistajien henkilöllisyyden varmistamiseksi ja jotka ovat laajuudeltaan oikeassa suhteessa tämän tavoitteen saavuttamiseen.
   13 artikla
   Äänestysoikeuksien tehokasta käyttöä rajoittavien tiettyjen esteiden poistaminen
   1.   Tätä artiklaa sovelletaan, jos luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jonka katsotaan sovellettavan lainsäädännön nojalla olevan osakkeenomistaja, toimii liiketoiminnan yhteydessä toisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön (”asiakkaan”) lukuun.
   2.   Jos sovellettavassa lainsäädännössä asetetaan 1 kohdassa tarkoitetun osakkeenomistajan äänioikeuden käytön edellytykseksi tiedonantovaatimuksia, vaatimukset saavat tarkoittaa enintään luetteloa, josta yhtiölle selviävät kunkin asiakkaan henkilöllisyys ja niiden osakkeiden lukumäärä, jolla asiakkaan puolesta äänestetään.
   3.   Jos sovellettavassa lainsäädännössä asetetaan muodollisia vaatimuksia, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitetun osakkeenomistajan valtuuttamista käyttämään äänioikeuksia tai äänestysohjeita, tällaiset muodolliset vaatimukset eivät saa ylittää sitä, mikä on tarpeen asiakkaan tunnistamiseksi tai äänestysohjeiden sisällön tarkistamisen varmistamiseksi ja mikä on oikeassa suhteessa näiden tavoitteiden saavuttamiseen.
   4.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetun osakkeenomistajan on sallittava äänestää eri osakkeiden osalta eri tavoin.
   5.   Jos sovellettavassa lainsäädännössä rajoitetaan 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti niiden henkilöiden lukumäärää, jotka osakkeenomistaja voi nimetä asiamiehiksi, tällainen rajoitus ei saa estää tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua osakkeenomistajaa antamasta valtuutusta jokaiselle asiakkaalleen tai asiakkaan nimeämälle kolmannelle osapuolelle.
   14 artikla
   Äänestystulokset
   1.   Yhtiön on vahvistettava kunkin päätöksen osalta ainakin niiden osakkeiden lukumäärä, joiden osalta on pätevästi äänestetty, kyseisiä ääniä vastaava osuus osakepääomasta, pätevästi annettujen äänten yhteismäärä sekä kunkin päätöksen osalta puolesta ja vastaan annettujen äänten lukumäärä ja, jos äänestyksestä pidättäytyneitä on, näiden lukumäärä.
   Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää tai sallia yhtiöiden määrätä, että jos yksikään osakkeenomistaja ei vaadi täyttä ääntenlaskentaa, riittää, että äänestystulokset vahvistetaan vain siltä osin kuin on tarpeen sen varmistamiseksi, että vaadittu enemmistö on saavutettu kunkin päätöksen osalta.
   2.   Yhtiön on julkaistava Internet-sivustollaan 1 kohdan mukaisesti vahvistetut äänestystulokset sovellettavassa lainsäädännössä vahvistettavassa määräajassa, joka on enintään viisitoista päivää yhtiökokouksesta.
   3.   Tällä artiklalla ei rajoiteta sellaisten säännösten soveltamista, jotka jäsenvaltiot ovat säätäneet tai saattavat säätää muodollisuuksista, joita päätöksen pätevyys edellyttää, tai mahdollisuudesta riitauttaa äänestystulos myöhemmin.
   III   LUKU
   LOPPUSÄÄNNÖKSET
   15 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 3 päivänä elokuuta 2009. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säädökset kirjallisina komissiolle.
   Sen estämättä, mitä ensimmäisessä kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden, joissa 1 päivänä heinäkuuta 2006 oli voimassa kansallisia säädöksiä, joissa rajoitetaan asiamiehen nimeämistä tai kielletään se 10 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan ii alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, on tällaisen rajoituksen tai kiellon osalta saatettava tämän direktiivin 10 artiklan 3 kohdan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 3 päivänä elokuuta 2012.
   Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava 6 artiklan 3 kohdassa ja 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen päivien lukumäärä ja niihin myöhemmin mahdollisesti tehtävät muutokset komissiolle, joka julkaisee nämä tiedot Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   Jäsenvaltioiden antamissa ensimmäisessä kohdassa tarkoitetuissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   16 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   17 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 11 päivänä heinäkuuta 2007.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  EUVL C 318, 23.12.2006, s. 42.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 15. helmikuuta 2007 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös 12. kesäkuuta 2007.

      (3)  EUVL C 104 E, 30.4.2004, s. 714.

      (4)  EYVL L 184, 6.7.2001, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2005/1/EY (EUVL L 79, 24.3.2005, s. 9).

      (5)  EUVL L 390, 31.12.2004, s. 38.

      (6)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (7)  EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3.

      (8)  EUVL L 145, 30.4.2004, s. 1.

      (9)  EUVL L 142, 30.4.2004, s. 12.


title: Komission direktiivi 2007/13/EY, annettu 7 päivänä maaliskuuta 2007 , mittauslaitteita ja metrologisia tarkastusmenetelmiä koskeviin yleisiin säännöksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 71/316/ETY liitteen II muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               13.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 73/10

      KOMISSION DIREKTIIVI 2007/13/EY,
   annettu 7 päivänä maaliskuuta 2007,
   mittauslaitteita ja metrologisia tarkastusmenetelmiä koskeviin yleisiin säännöksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 71/316/ETY liitteen II muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon mittauslaitteita ja metrologisia tarkastusmenetelmiä koskeviin yleisiin säännöksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetun neuvoston direktiivin 71/316/ETY (1) ja erityisesti sen 16 artiklan ensimmäisen lauseen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 71/316/ETY liitteessä II olevan 3.1.1.1 kohdan a alakohdassa säädetään isoista kirjaimista muodostuvasta tunnuksesta, jota jäsenvaltioiden on käytettävä mittauslaitteeseen kiinnitettävässä ETY-ensivakausmerkissä, joka osoittaa, että mittauslaite on ETY:n vaatimusten mukainen.

               (2)

               Direktiivin 71/316/ETY liitteessä II olevassa 3.2.1 kohdassa säädetään piirustuksista, joista käy ilmi liitteessä olevassa 3.1 kohdassa säädettyjen ETY-ensivakausmerkkeinä käytettävien kirjainten muodot, mitat ja ääriviivat.

               (3)

               Näitä kirjaimia koskevia piirustuksia ei liitetty Suomen, Ruotsin ja Itävallan liittymisasiakirjaan eikä vuoden 2003 liittymisasiakirjaan. Suomen, Ruotsin ja Itävallan liittymisasiakirjan ja vuoden 2003 liittymisasiakirjan liitteessä II olevan 1 luvun D kohdan 1 alakohdan b alakohdan mukaan piirustuksia, joihin direktiivin 71/316/ETY liitteessä II olevassa 3.2.1 kohdassa viitataan, täydennetään tunnusten edellyttämillä kirjaimilla.

               (4)

               Siksi on tarpeen muuttaa direktiivin 71/316/ETY liitteessä II olevaa 3.2.1 kohtaa kirjaimia koskevien piirustusten sisällyttämiseksi siihen.

               (5)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 71/316/ETY 17 artiklalla perustetun tekniikan kehitykseen mukauttamista käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 71/316/ETY liite II tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 10 päivänä maaliskuuta 2008. Niiden on toimitettava nämä säännökset komissiolle viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä maaliskuuta 2007.

            Komission puolesta

         Günter VERHEUGEN

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 202, 6.9.1971, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

      LIITE
      Täydennetään direktiivin 71/316/ETY liitteessä II olevan ensimmäisen piirustuksen kirjaimia ”A, S, FI, CZ, EST, CY, LV, LT, H, M, PL, SI, SK” seuraavilla piirustuksilla:


Avis juridique important

|

31998L0050

Neuvoston direktiivi 98/50/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1998, työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/187/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 201 , 17/07/1998 s. 0088 - 0092

NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/50/EY,annettu 29 päivänä kesäkuuta 1998,työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/187/ETY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (4),sekä katsoo, että1) työntekijöiden sosiaalisista perusoikeuksista 9 päivänä joulukuuta 1989 hyväksytyn yhteisön peruskirjan (sosiaalinen peruskirja) 7 kohdassa, 17 kohdassa sekä 18 kohdassa todetaan erityisesti: "Sisämarkkinoiden toteutumisen on johdettava Euroopan yhteisön työntekijöiden elintason ja työolosuhteiden paranemiseen. Tämän parannuksen on tarvittaessa ulotuttava tiettyihin työelämän sääntelyyn liittyviin tekijöihin, kuten joukkoirtisanomis- ja konkurssimenettelyihin. Työntekijöille tiedottamista sekä työntekijöiden kuulemista ja heidän osallistumistaan on kehitettävä tarkoituksenmukaisesti ottaen huomioon eri jäsenvaltioissa voimassaoleva käytäntö. Kyseistä tiedottamista, kuulemista ja osallistumista on sovellettava riittävän ajoissa, erityisesti työntekijöiden työpaikkoihin vaikuttavien yritysjärjestelyjen tai -sulautumisten yhteydessä",2) direktiivillä 77/187/ETY (5) edistetään sellaisten kansallisten lakien yhdenmukaistamista, joilla varmistetaan työntekijöiden oikeuksien turvaaminen ja joissa edellytetään, että luovuttajat ja luovutuksensaajat antavat tietoa työntekijöiden edustajille ja neuvottelevat heidän kanssaan riittävän ajoissa,3) tämän direktiivin tarkoituksena on muuttaa direktiiviä 77/187/ETY ottaen huomioon sisämarkkinoiden vaikutukset, taloudellisissa vaikeuksissa olevien yritysten toiminnan säilyttämiseen liittyvät lainsäädännölliset suuntaukset jäsenvaltioissa, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä helmikuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi (6) ja useimmissa jäsenvaltioissa jo voimassa oleva lainsäädäntö,4) oikeusvarmuuden ja avoimuuden vuoksi on tarpeen, että luovutuksen oikeudellista käsitettä selkeytetään ottaen huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö; selkeyttämisellä ei kuitenkaan muuteta direktiivin 77/187/ETY soveltamisalaa sellaisena kuin se on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkinnan mukaan,5) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö huomioon ottaen oikeusvarmuus ja avoimuus edellyttävät myös nimenomaista säännöstä siitä, että direktiiviä 77/187/ETY on sovellettava taloudellista toimintaa harjoittaviin yksityisiin ja julkisiin yrityksiin riippumatta siitä, tavoittelevatko ne voittoa,6) työntekijän käsitettä on täsmennettävä ottamalla huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö,7) maksukyvyttömien yritysten toiminnan säilyttämiseksi olisi nimenomaisesti sallittava, että jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta direktiivin 3 ja 4 artiklaa selvitysmenettelyn yhteydessä tapahtuviin luovutuksiin, ja direktiivin yleisistä säännöksistä olisi sallittava tiettyjä poikkeuksia maksukyvyttömyysmenettelyjen yhteydessä tapahtuviin luovutuksiin,8) kyseisiä poikkeuksia olisi myös myönnettävä yhdelle jäsenvaltiolle, jolla on erityisiä menettelyjä sellaisten yritysten elinkelpoisuuden tukemiseksi, joiden on todettu olevan vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa,9) olisi täsmennettävä ne tilanteet, joissa työntekijöiden edustajien asema ja tehtävät on säilytettävä,10) yhtäläisen menettelyn turvaamiseksi samankaltaisissa tilanteissa on tarpeen varmistaa, että neuvoston direktiivin 77/187/ETY sisältyviä vaatimuksia tietojen antamisesta ja neuvottelusta noudatetaan riippumatta siitä, tekeekö luovutukseen johtavan päätöksen työnantaja vai työnantajan nimissä määräysvaltaa käyttävä yritys,11) on aiheellista täsmentää, että jäsenvaltioiden toteuttaessa toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että luovutuksensaajalle on ilmoitettu kaikista luovutettavista oikeuksista ja velvoitteista, näiden tietojen ilmoittamatta jättäminen ei vaikuta kyseisten oikeuksien ja velvollisuuksien luovuttamiseen,12) on tarpeen täsmentää tilanteet, joissa työntekijöille on annettava tarpeelliset tiedot silloin, kun työntekijöiden edustajia ei ole nimetty, ja13) sosiaalisessa peruskirjassa tunnustetaan kaikenlaisen syrjinnän, erityisesti sukupuoleen, ihonväriin, rotuun, mielipiteisiin ja uskontoon perustuvan syrjinnän torjumisen merkitys,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 77/187/ETY seuraavasti:1) Korvataan nimi seuraavasti:"Neuvoston direktiivi 77/187/ETY, annettu 14 päivänä helmikuuta 1977, työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä"2) Korvataan 1-7 artikla seuraavasti:"I JAKSOSoveltamisala ja määritelmät1 artikla1. a) Tätä direktiiviä sovelletaan yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovuttamiseen toiselle työnantajalle sopimukseen perustuvan luovutuksen taikka sulautumisen kautta.b) Jollei a alakohdasta ja tämän artiklan jäljempänä olevista säännöksistä muuta johdu, tässä direktiivissä tarkoitettuna luovutuksena pidetään oman identiteettinsä säilyttävän taloudellisen yksikön luovuttamista, jolla tarkoitetaan pää- ja sivutoimisen taloudellisen toiminnan harjoittamiseksi järjestettyä resurssikokonaisuutta.c) Tätä direktiiviä sovelletaan taloudellista toimintaa harjoittaviin julkisiin tai yksityisiin yrityksiin riippumatta siitä, tavoittelevatko ne voittoa. Tässä direktiivissä tarkoitettuna luovuttamisen ei pidetä hallintoviranomaisten uudelleenorganisointia eikä hallinnollisten tehtävien siirtoa hallintoviranomaiselta toiselle.2. Tätä direktiiviä sovelletaan siltä osin kuin luovutettava yritys tai liike taikka yritys- tai liiketoiminnan osa sijaitsee alueella, jolla perustamissopimusta sovelletaan.3. Tätä direktiiviä ei sovelleta merialuksiin.2 artikla1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `luovuttajalla` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen seurauksena lakkaa olemasta työnantaja yrityksessä, liikkeessä taikka yritys- tai liiketoiminnan osassa;b) `luovutuksensaajalla` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, josta 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luovutuksen seurauksena tulee yrityksessä, liikkeessä taikka yritys- tai liiketoiminnan osassa työnantaja;c) `työntekijöiden edustajilla` vastaavilla ilmaisuilla jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaisia työntekijöiden edustajia;d) `työntekijällä` henkilöä, jonka aseman työntekijänä asianomaisessa jäsenvaltiossa turvaa kansallinen palvelusuhdelainsäädäntö.2. Tällä direktiivillä ei ole vaikutusta kansalliseen lainsäädäntöön työsopimuksen tai työsuhteen määritelmän osalta.Jäsenvaltiot eivät saa kuitenkaan olla soveltamatta tätä direktiiviä työsopimukseen tai työsuhteeseen yksinomaan seuraavien seikkojen perusteella:a) tehtyjen tai tehtävien työtuntien määrä,b) työsuhteet määräytyvät määräaikaisessa tai tilapäisessä työsuhteessa olevien työntekijöiden työturvallisuuden ja -terveyden parantamista edistävien toimenpiteiden täydentämiseksi 25 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/383/ETY (*) 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun määräaikaisen työsopimuksen mukaisesti,c) kyseessä ovat neuvoston direktiivin 91/383/ETY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tilapäiset työsuhteet ja luovutettu yritys, liike tai sen osa on tilapäisen työsuhteen työnantajana toimiva yritys tai sen osa.II JAKSOTyöntekijöiden oikeuksien turvaaminen3 artikla1. Ne luovuttajan oikeudet ja velvoitteet, jotka johtuvat luovutuksen tapahtuessa voimassa olleesta työsopimuksesta tai työsuhteesta, siirtyvät tällaisen luovutuksen seurauksena luovutuksensaajalle.Jäsenvaltiot voivat säätää, että luovuttaja ja luovutuksensaaja ovat luovutuspäivän jälkeen yhdessä vastuussa luovutuspäivänä voimassa olleesta työsopimuksesta tai työsuhteesta johtuvista velvoitteista, jotka ovat syntyneet ennen luovutuspäivää.2. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että luovuttaja ilmoittaa luovutuksensaajalle kaikki oikeudet ja velvoitteet, jotka luovutuksensaajalle luovutetaan tämän artiklan nojalla, jos kyseiset oikeudet ja velvoitteet ovat tai niiden olisi pitänyt olla luovuttajan tiedossa luovutuksen ajankohtana. Tällaisen oikeuden tai velvoitteen ilmoittamatta jättäminen ei vaikuta oikeuden tai velvoitteen luovuttamiseen tai työntekijöiden oikeuksiin luovutuksensaajaan ja/tai luovuttajaan nähden kyseisen oikeuden tai velvoitteen osalta.3. Luovutuksen jälkeen luovutuksensaajan on noudatettava työehtosopimuksen määräyksiä ja ehtoja sellaisina kuin luovuttaja niitä noudattaa kyseisen työehtosopimuksen mukaisesti, kunnes työehtosopimus kumotaan tai sen voimassaolo päättyy taikka uusi työehtosopimus tulee voimaan tai sitä aletaan soveltaa.Jäsenvaltiot voivat asettaa työehtojen noudattamiselle määräajan, jonka on kuitenkin oltava vähintään yksi vuosi.4. a) Jolleivät jäsenvaltiot toisin säädä, 1 ja 3 kohta ei koske työntekijöiden oikeuksia jäsenvaltion lakisääteisen sosiaaliturvajärjestelmään kuulumattomiin, yhtiön tai saman toimialan yhtiöiden yhteisen lisäeläkejärjestelmän mukaisiin vanhuus-, työkyvyttömyys- tai perhe-etuuksiin.b) Vaikka jäsenvaltiot eivät säätäisi a alakohdan mukaisesti, että 1 ja 3 kohtaa sovelletaan kyseisiin oikeuksiin, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet työntekijöiden ja sellaisten henkilöiden etujen turvaamiseksi, jotka eivät enää työskentele luovuttajan liikkeessä luovutuksen tapahtuessa, siltä osin kuin on kyse heidän välittömistä tai tulevista oikeuksistaan tämän kohdan a alakohdassa tarkoitettujen lisäeläkejärjestelmien mukaiiin vanhuus- ja perhe-etuuksiin.4 artikla1. Yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutus ei sellaisenaan ole peruste, jota luovuttaja tai luovutuksensaaja voi käyttää irtisanomiseen. Tämä säännös ei estä irtisanomisia työvoiman muutoksiin johtavista taloudellisista, teknisistä tai organisatorisista syistä.Jäsenvaltiot voivat säätää, että ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta tiettyihin määriteltyihin työntekijäryhmiin, joita irtisanomissuoja ei jäsenvaltion lainsäädännön tai käytännön mukaan koske.2. Jos työsopimus tai työsuhde päätetään sen vuoksi, että luovutuksesta seuraa olennainen työehtojen muutos työntekijän vahingoksi, työnantajan katsotaan olevan vastuussa työsopimuksen tai työsuhteen päättämisestä.4 a artikla1. Jolleivät jäsenvaltiot toisin säädä, 3 ja 4 artiklaa ei sovelleta sellaisen yrityksen, liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutukseen, jossa on aloitettu luovuttajaa koskeva konkurssimenettely tai muu samankaltainen maksukyvyttömyysmenettely luovuttajan varojen selvittämiseksi, ja sitä toteutetaan toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa (joka voi olla toimivaltaisen viranomaisen valtuuttama maksukyvyttömyysmenettelyn nimetty selvittäjä).2. Kun 3 ja 4 artiklaa sovelletaan luovutukseen silloin, kun on aloitettu luovuttajaa koskeva maksukyvyttömyysmenettely (riippumatta siitä, onko kyseinen menettely aloitettu luovuttajan varojen selvittämiseksi), ja edellyttäen, että menettely toteutetaan toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa (viranomainen voi olla kansallisessa lainsäädännössä määritetty maksukyvyttömyysmenettelyn nimetty selvittäjä), jäsenvaltio voi säätää, että:a) siitä riippumatta, mitä 3 artiklan 1 kohdassa säädetään työsopimuksesta tai työsuhteesta johtuvia ja ennen luovutusta tai maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista erääntyvät luovuttajan velvoitteet eivät siirry luovutuksensaajalle edellyttäen, että menettely antaa kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti vähintään työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY (**) mukaisen suojan tapauksissa, joissa tätä direktiiviä sovelletaan,ja/tai vaihtoehtoisesti, ettäb) luovutuksensaaja, luovuttaja tai luovuttajan valtaa käyttävä henkilö tai käyttävät henkilöt ja toisaalta työntekijöiden edustajat voivat päättää työntekijöiden työehtojen muuttamisesta työllisyysmahdollisuuksien turvaamiseksi varmistamalla yrityksen, liikkeen tai liiketoiminnan osan toiminnan säilymisen silloin, kun se voimassa olevan lainsäädännön tai käytännön mukaan on mahdollista.3. Jäsenvaltio voi soveltaa 2 kohdan b alakohtaa luovutuksin, kun luovuttaja on kansallisessa lainsäädännössä määritellyissä vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa, edellyttäen että toimivaltainen viranomainen on antanut kyseisestä tilasta ilmoituksen ja että sitä on mahdollista oikeudellisesti valvoa, jos kansallisessa lainsäädännössä on tällaiset säännökset voimassa 17 päivään heinäkuuta 1998 mennessä.Komissio esittää tämän säännöksen vaikutuksista kertomuksen 17 päivään heinäkuuta 2003 mennessä ja antaa aiheelliset ehdotukset neuvostolle.4. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sellaisten vilpillisten maksukyvyttömyysmenettelyjen estämiseksi, joiden tarkoituksena on kiertää tämän direktiivin mukaisia työntekijöiden oikeuksia.5 artikla1. Jos yritys, liike taikka yritys- tai liiketoiminnan osa säilyttää itsenäisyytensä, niiden työntekijöiden edustajat tai edustus, joita luovutus koskee, säilyttävät jäsenvaltion lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten tai sopimuksen nojalla ennen luovutuspäivää vallinneiden ehtojen ja olosuhteiden mukaisen asemansa ja niiden mukaiset tehtävänsä, edellyttäen että työntekijöiden edustuksen perustamisen kannalta tarpeelliset ehdot täyttyvät.Mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, ei sovelleta, jos jäsenvaltion lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten tai käytännön taikka työntekijöiden edustajien kanssa tehdyn sopimuksen mukaiset edellytykset työntekijöiden edustajien uudelle nimeämiselle tai työntekijöiden edustuksen uudelleen järjestämiselle täyttyvät.Jos luovuttajaa koskee konkurssimenettely tai muu samankaltainen maksukyvyttömyysmenettely, joka on aloitettu luovuttajan varojen selvittämiseksi toimivaltaisen viranomaisen valvonnassa (joka voi olla toimivaltainen viranomaisen valtuuttama maksukyvyttömyysmenettelyn nimetty selvittäjä), jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että siirtyneillä työntekijöillä on asianmukainen edustus siihen asti, kunnes uudet työntekijöiden edustajat on valittu tai nimetty.Jos yritys, liike taikka yritys- tai liiketoiminnan osa ei säilytä itsenäisyyttään, jäsenvaltiot toteuttavat tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että siirtyneillä työntekijöillä, joilla oli edustajat ennen luovutusta, on edelleen asianmukainen edustus siihen asti, kunnes työntekijöiden edustus on nimetty tai järjestetty uudelleen kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti.2. Jos niiden työntekijöiden edustajien toimikausi, joita luovutus koskee, päättyy luovutuksen seurauksena, edustajilla on edelleen jäsenvaltion lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten tai käytännön mukainen suoja.III JAKSOTietojen antaminen ja neuvottelu6 artikla1. Luovuttajan ja luovutuksensaajan on ilmoitettava niiden työntekijöidensä edustajille, joita luovutus koskee- luovutuksen ajankohta tai ehdotettu ajankohta;- luovutuksen perusteet;- luovutuksesta työntekijöille aiheutuvat oikeudelliset, taloudelliset ja sosiaaliset seuraukset;- suunnitellut, työntekijöitä koskevat toimenpiteet.Luovuttajan on annettava nämä tiedot työntekijöidensä edustajille hyvissä ajoin ennen luovutuksen toteuttamista.Luovutuksensaajan on annettava nämä tiedot työntekijöidensä edustajille hyvissä ajoin ja joka tapauksessa ennen kuin luovutus välittömästi vaikuttaa työntekijöiden työehtoihin ja -oloihin.2. Kun luovuttaja tai luovutuksensaaja suunnittelee työntekijöitään koskevia toimenpiteitä, hänen on hyvissä ajoin neuvoteltava työntekijöiden edustajien kanssa tällaisista toimenpiteistä sopimuksen aikaansaamiseksi.3. Jäsenvaltiot, joiden lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten mukaan työntekijöiden edustajat voivat pyytää sovittelulautakunnalta päätöstä työntekijöitä koskevista toimenpiteistä, voivat rajoittaa 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut velvoitteet koskemaan tapauksia, joissa luovutus toteutuessaan merkitsee liikkeessä sellaisia muutoksia, jotka voivat aiheuttaa vakavaa haittaa suurelle osalle työntekijöistä.Annettavien tietojen ja neuvottelujen on sisällettävä vähintään työntekijöitä koskevat suunnitellut toimenpiteet.Tiedot on annettava ja neuvottelut pidettävä hyvissä ajoin ennen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun muutoksen toteuttamista liikkeessä.4. Tässä artiklassa säädettyjä velvoitteita sovelletaan riippumatta siitä, onko luovutukseen johtavan päätöksen tehnyt työnantaja vai työnantajan nimissä määräysvaltaa käyttävä yritys.Tässä direktiivissä säädettyjen tietojen antamista ja neuvottelua koskevien velvoitteiden väitetyn rikkomisen osalta työnantajan perusteluksi ei hyväksytä sitä, että hän ei saanut tarvittavia tietoja työnantajan nimissä määräysvaltaa käyttävältä yritykseltä.5. Jäsenvaltiot voivat rajata 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut velvoitteet koskemaan yrityksiä ja liikkeitä, jotka täyttävät työntekijöiden lukumäärän osalta työntekijöitä edustavan kollegiaalisen elimen valintaa tai nimeämistä koskevat edellytykset.6. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että jos yrityksessä tai liikkeessä ei ole työntekijöiden edustajia heistä itsestään riippumattomista syistä, niille työntekijöille, joita asia koskee, on etukäteen ilmoitettava- luovutuksen ajankohta tai ehdotettu ajankohta,- luovutuksen perusteet,- luovutuksesta työntekijöille aiheutuvat oikeudelliset, taloudelliset ja sosiaaliset seuraukset,- suunnitellut, työntekijöitä koskevat toimenpiteet.IV JAKSOLoppusäännökset7 artiklaTämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen soveltaa tai ottaa käyttöön työntekijälle edullisempia lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä tai sallia työntekijälle edullisempien työehtosopimusten tai työmarkkinaosapuolten välisten sopimusten soveltaminen tai edistää niiden soveltamista.7 a artiklaJäsenvaltioiden on kansallisissa oikeusjärjestyksissään toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta kaikki työntekijät ja työntekijöiden edustajat, jotka katsovat kärsineensä vahinkoa sen seurauksena, että tästä direktiivistä johtuvia velvoitteita ei ole noudatettu, voivat esittää vaatimuksensa tuomioistuimessa mahdollisesti ensin saatettuaan asian muiden toimivaltaisten elinten käsiteltäväksi.7 b artiklaKomissio esittää 17 päivään heinäkuuta 2006 mennessä analyysin tämän direktiivin säännösten vaikutuksista ja antaa ehdotukset muutoksiksi, joita se pitää tarpeellisina.(*) EYVL L 206, 29.7.1991, s. 19.(**) EYVL L 283, 20.10.1980, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 87/164/ETY (EYVL L 66, 11.3.1987, s. 11)."2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 17 päivään heinäkuuta 2001 tai varmistettava viimeistään kyseisenä päivänä, että työntekijöiden ja työnantamien edustajat sopivat tarpeellisten määräysten käyttöön ottamisesta; jäsenvaltiot ovat velvollisia toteuttamaan tarpeelliset toimet, joiden avulla voidaan jatkuvasti taata tämän direktiivin tavoitteiden toteuttaminen.2. Jäsenvaltioiden toteuttamissa 1 kohdassa tarkoitetuissa toimenpiteissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä.3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 29 päivänä kesäkuuta 1998.Neuvoston puolestaR. COOKPuheenjohtaja(1) EYVL C 274, 1.10.1994, s. 10(2) EYVL C 33, 3.2.1997, s. 81(3) EYVL C 133, 31.5.1995, s. 13(4) EYVL C 100, 2.4.1996, s. 25(5) EYVL L 61, 5.3.1977, s. 26(6) EYVL L 48, 22.2.1975, s. 29, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/56/ETY (EYVL L 245, 26.8.1992, s. 3).


Avis juridique important

|

31972L0464

Neuvoston direktiivi 72/464/ETY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1972, muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista

Virallinen lehti nro L 303 , 31/12/1972 s. 0001 - 0033 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0022  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1972(31.12)L303 s. 0003  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0022  Kreikank. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0035  Espanjank. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0039  Portugalink. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0039

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 19 päivänä joulukuuta 1972,muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista (72/464/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettäperustamissopimuksen tavoitteena on luoda taloudellinen liitto, jossa harjoitetaan tervettä kilpailua ja joka ominaisuuksiltaan vastaa sisämarkkinoita; valmistetun tupakan alalla tämän tavoitteen toteutuminen edellyttää, ettei jäsenvaltioiden tämän alan tuotteiden kulutukseen kohdistama verotus vääristä kilpailun edellytyksiä eikä estä näiden tuotteiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä,nykyiset valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvat verot eivät täytä näitä vaatimuksia, sillä ne eivät ole kilpailun kannalta vaikutuksettomia ja muodostavat usein huomattavia esteitä vastavuoroiselle markkinoille pääsylle,yhteismarkkinoiden edun mukaista on näin ollen yhdenmukaistaa säännöt, jotka koskevat valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvaa verotusta, jotta saataisiin sekä kansallisella että yhteisön tasolla asteittain poistetuiksi nykyisistä järjestelmistä tekijät, jotka voivat estää vapaata liikkuvuutta ja vääristää kilpailun edellytyksiä,neuvoston 11 päivänä huhtikuuta 1967 antamat direktiivit() koskevat liikevaihtoverojen yhdenmukaistamista,valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisella on erityisesti saatava estetyksi verotuksen vaikutuksia vääristämästä samaan ryhmään kuuluvilla valmistetun tupakan eri luokilla käytävää kilpailua ja siten saatava jäsenvaltioiden kansallisia markkinoita avatuiksi,savukkeiden osalta edellä mainittu tavoite voidaan parhaiten saavuttaa järjestelmällä, joka mahdollistaa verotason alentamisen, ja tämän vuoksi näiden tuotteiden verotuksessa olisi yhdistettävä suhteellinen valmistevero erityisvalmisteveroon, jonka määrä kunkin jäsenvaltion on vahvistettava yhteisön määräämillä perusteilla,valmistetun tupakan valmisteverojen rakenteet olisi yhdenmukaistettava vaiheittain, jakilpailun asettamat vaatimukset edellyttävät järjestelmää, jossa hinnat vahvistetaan vapaasti kaikille valmistetun tupakan ryhmille,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I OSASTO Yleiset periaatteet 1 artikla1. Jäsenvaltioiden valmistetun tupakan valmisteveron rakenteet on yhdenmukaistettava useassa vaiheessa.2. Tässä direktiivissä vahvistetaan tämän yhdenmukaistamisen yleiset periaatteet sekä ne erityisperusteet, joita on sovellettava yhdenmukaistamisen ensimmäisessä vaiheessa.3. Perustamissopimuksen 99 ja 100 artiklan nojalla neuvosto antaa vähintään vuotta ennen 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun määräajan päättymistä direktiivin, jossa vahvistetaan seuraavassa vaiheessa tai seuraavissa vaiheissa sovellettavat erityisperusteet.4. Neuvosto päättää komission ehdotuksesta siirtymisestä yhdestä yhdenmukaistamisen vaiheesta seuraavaan ottaen huomioon, mitä vaikutuksia meneillään olevan vaiheen aikana on saatu aikaan niillä toimenpiteillä, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet valmisteverojärjestelmissään kyseisen vaiheen aikana sovellettavien säännösten noudattamiseksi. Siirtymistä yhdestä vaiheesta seuraavaan voidaan lykätä erityisesti, jos se voi aiheuttaa jollekin jäsenvaltiolle kohtuuttomia tulojen menetyksiä.2 artiklaJäsenvaltioiden on pidätyttävä määräämästä valmistetulle tupakalle muuta veroa kuin 1 artiklassa tarkoitettua valmisteveroa ja 11 päivänä huhtikuuta 1967 annetussa neuvoston direktiivissä() säädettyä arvonlisäveroa.3 artikla1. Valmistettuna tupakkana on pidettävä:a) savukkeita,b) sikareita ja pikkusikareita,c) piippu- ja savuketupakkaa,d) nuuskaa,e) purutupakkaa.2. Neuvosto antaa komission ehdotuksesta tarvittavat säännökset sen määräämiseksi, miten valmistettu tupakka on määriteltävä ja ryhmiteltävä.4 artikla1. Kunkin jäsenvaltion on määrättävä kotimaisille ja maahan tuoduille savukkeille suhteellinen valmistevero, joka on laskettava suurimman vähittäismyyntihinnan perusteella tullit mukaan luettuina, sekä erityisvalmistevero, joka on laskettava tuoteyksikköä kohti.2. Suhteellisen valmisteveron kannan ja erityisvalmisteveron määrän on oltava samansuuruiset kaikille savukkeille.3. Rakenteiden yhdenmukaistamisen loppuvaiheessa kaikkien jäsenvaltioiden on määrättävä savukkeille sama suhteellisen valmisteveron ja erityisvalmisteveron suhde siten, että vähittäismyyntihintojen asteikko kuvastaa oikeudenmukaisesti valmistajien luovutushintojen välistä eroa.4. Tarvittaessa savukkeiden valmistevero voi sisältää vähimmäisveron osuuden, jonka enimmäismäärän kussakin vaiheessa neuvosto vahvistaa komission ehdotuksesta.5 artikla1. Valmistajat ja maahantuojat saavat vapaasti vahvistaa kunkin tuotteensa vähittäismyynnissä noudatettavat enimmäishinnat. Tämä säännös ei kuitenkaan estä soveltamasta hintatason valvontaa tai vahvistettujen hintojen noudattamista koskevaa kansallista lainsäädäntöä.2. Valmisteveron kantamisen helpottamiseksi jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistaa kullekin valmistetun tupakan ryhmälle vähittäismyyntihintojen asteikon, jos kukin asteikko on riittävän laaja ja vaihteleva vastatakseen tosiasiallisesti yhteisön tuotteiden erilaisuutta. Kutakin asteikkoa on noudatettava kaikkiin kyseisen valmistetun tupakan ryhmän tuotteisiin erottelematta niitä toisistaan laadun, esillepanon, tuotteiden alkuperän tai käytettyjen materiaalien, kyseisten yritysten ominaisuuksien tai muiden perusteiden mukaan.6 artikla1. Valmisteveron kantamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt on yhdenmukaistettava viimeistään loppuvaiheessa.Sitä edeltävien vaiheiden aikana valmistevero on kannettava periaatteessa veromerkkien avulla. Jos jäsenvaltiot kantavat valmisteveron veromerkkien avulla, niiden on saatettava nämä merkit muiden jäsenvaltioiden valmistajien ja myyjien käyttöön. Jos jäsenvaltiot kantavat valmisteveron muilla keinoin, niiden on huolehdittava siitä, ettei tämän vuoksi mikään hallinnollinen eikä tekninen este vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.2. Valmistetun tupakan maahantuojiin ja kotimaisiin valmistajiin on sovellettava samaa valmisteveron kantamisessa ja maksamisessa noudatettavien yksityiskohtaisten sääntöjen järjestelmää.II OSASTO Yhdenmukaistamisen ensimmäistä vaihetta koskevat erityissäännökset 7 artikla1. Jollei 1 artiklan 4 kohdasta muuta johdu, valmistetun tupakan valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisen ensimmäinen vaihe kestää kaksikymmentäneljä kuukautta 1 päivästä heinäkuuta 1973.2. Tässä yhdenmukaistamisen ensimmäisessä vaiheessa on sovellettava 8 10 artiklaa.8 artikla1. Savukkeiden erityisvalmisteveron määrä on ensimmäisellä kerralla vahvistettava siihen hintaluokkaan kuuluvien savukkeiden perusteella, joka 1 päivänä tammikuuta 1973 saatavien tietojen mukaan on kysytyin.2. Tämän määrän on oltava vähintään 5 prosenttia ja enintään 75 prosenttia näiden savukkeiden suhteellisen valmisteveron ja erityisvalmisteveron yhteenlasketusta määrästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisen osan ja suhteellisen osan suhdetta koskevan lopullisen ratkaisun soveltamista.3. Jos edellä tarkoitetun hintaluokan valmisteveroa muutetaan 1 päivän tammikuuta 1973 jälkeen, erityisvalmisteveron määrä on vahvistettava 1 kohdassa mainittujen savukkeiden uuden verotason perusteella.9 artiklaPoiketen siitä, mitä 4 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat jättää tullit savukkeiden suhteellisen valmisteveron laskentaperusteen ulkopuolelle.10 artiklaJäsenvaltiot voivat kantaa savukkeista vähimmäisvalmisteveroa, jonka määrä ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin 90 prosenttia niiden 8 artiklan 1 kohdassa mainituista savukkeista kantaman suhteellisen valmisteveron ja erityisvalmisteveron yhteenlasketusta määrästä.III OSASTO Loppusäännökset 11 artiklaNeuvosto antaa tarvittaessa komission ehdotuksesta tämän direktiiviin soveltamista koskevat säännökset.12 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1973 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti voivat lykätä edellä tarkoitettujen säännösten voimaan saattamista enintään 31 päivään joulukuuta 1977.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.13 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1972.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaT. WESTERTERP() EYVL N:o 71, 14.4.1967, s. 1301/67 ja 1303/67() EYVL N:o 71, 14.4.1967, s. 1301/67


Avis juridique important

|

31995L0059

Neuvoston direktiivi 95/59/EY, annettu 27 päivänä marraskuuta 1995, muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista

Virallinen lehti nro L 291 , 06/12/1995 s. 0040 - 0045

NEUVOSTON DIREKTIIVI 95/59/EY,annettu 27 päivänä marraskuuta 1995,muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),sekä katsoo, että1) muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 19 päivänä joulukuuta 1972 annettua neuvoston direktiiviä 72/464/ETY (3) ja muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 18 päivänä joulukuuta 1978 annettua neuvoston toista direktiiviä 79/32/ETY (4) on muutettu useaan otteeseen ja olennaisella tavalla; järkiperäisyyden ja selvyyden vuoksi on syytä koota mainitut direktiivit yhdeksi asiakirjaksi,2) perustamissopimuksen tavoitteena on luoda taloudellinen liitto, jossa harjoitetaan tervettä kilpailua ja joka ominaisuuksiltaan vastaa sisämarkkinoita; valmistetun tupakan alalla tämän tavoitteen toteutuminen edellyttää, ettei jäsenvaltioiden tämän alan tuotteiden kulutukseen kohdistama verotus vääristä kilpailun edellytyksiä eikä estä näiden tuotteiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä,3) valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisella on erityisesti saatava estetyksi verotuksen vaikutuksia vääristämästä samaan ryhmään kuuluvilla valmistetun tupakan eri luokilla käytävää kilpailua ja siten saatava jäsenvaltioiden kansallisia markkinoita avatuksi,4) savukkeiden valmisteveron rakenteeseen on kuuluttava tuoteyksikkökohtaisesti lasketun erityisen osan lisäksi vähittäismyyntihintaan kaikkine veroineen perustuva suhteellinen osa; savukkeisiin sovellettavalla liikevaihtoverolla on sama vaikutus kuin suhteellisella valmisteverolla, mikä pitäisi ottaa huomioon vahvistettaessa valmisteveron ja kokonaisverotason erityisen osan välinen suhde,5) savukkeiden osalta edellä mainittu tavoite voidaan parhaiten saavuttaa järjestelmällä, joka mahdollistaa verotason alentamisen, ja tämän vuoksi näiden tuotteiden verotuksessa olisi yhdistettävä suhteellinen valmistevero erityisvalmisteveroon, jonka määrä kunkin jäsenvaltion on vahvistettava yhteisön määräämillä perusteilla,6) valmistetun tupakan valmisteverojen rakenteet olisi yhdenmukaistettava vaiheittain,7) kilpailun asettamat vaatimukset edellyttävät järjestelmää, jossa hinnat vahvistetaan vapaasti kaikille valmistetun tupakan ryhmille,8) valmistettua tupakkaa on useita eri lajeja, jotka eroavat toisistaan ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan,9) nämä valmistetun tupakan eri lajit olisi määriteltävä,10) taloudellisista syistä olisi tietyille jäsenvaltioille myönnettävä väliaikaisia poikkeuksia,11) savukkeiksi käärittävä hienoksi leikattu tupakka ja muu piippu- ja savuketupakka olisi erotettava toisistaan,12) valmistajan käsitettä olisi täsmennettävä tarkoittamaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka tosiasiallisesti valmistaa tupakkatuotteita ja vahvistaa enimmäishinnan noudatettavaksi vähittäismyynnissä kussakin jäsenvaltiossa, jossa kyseiset tuotteet on tarkoitettu luovutettaviksi kulutukseen,13) useimmat jäsenvaltiot vapauttavat tietyn valmistetun tupakan valmisteverosta tai palauttavat siitä maksetun valmisteveron tupakan käyttötarkoituksen perusteella; tiettyjen käyttötarkoitusten perusteella myönnettävät valmisteverovapautukset tai valmisteveron palautukset olisi vahvistettava tässä direktiivissä,14) näiden tuotteiden verotuksen yhtenäisyyden vuoksi olisi savukkeina pidettävä myös tupakkakääröjä, jotka yksinkertaisen käsin tapahtuvan käsittelyn jälkeen voidaan polttaa sellaisenaan,15) Saksan liittotasavallan olisi 31 päivään joulukuuta 1998 annettava kantaa näistä tupakkakääröistä valmisteveroa, jonka kanta tai määrä on vähintään sama kuin savukkeiksi käärittävästä hienoksi leikatusta tupakasta kannettavan valmisteveron kanta tai määrä, ja16) tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden velvoitteisiin saattaa liitteen I B-osassa mainitut direktiivit määräajassa osaksi kansallista lainsäädäntöään,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I OSASTO Yleiset periaatteet 1 artikla 1. Jäsenvaltioiden valmistetun tupakan valmisteveron rakenteet on yhdenmukaistettava useassa vaiheessa.2. Tässä direktiivissä vahvistetaan tämän yhdenmukaistamisen yleiset periaatteet sekä ne erityisperusteet, joita on sovellettava yhdenmukaistamisen eri vaiheissa.3. Neuvosto päättää komission ehdotuksesta siirtymisestä yhdestä yhdenmukaistamisen vaiheesta seuraavaan ottaen huomioon, mitä vaikutuksia meneillään olevan vaiheen aikana on saatu aikaan niillä toimenpiteillä, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet valmisteverojärjestelmissään kyseisen vaiheen aikana sovellettavien säännösten noudattamiseksi. Siirtymistä yhdestä vaiheesta seuraavaan voidaan lykätä erityisesti, jos se voi aiheuttaa jollekin jäsenvaltiolle kohtuuttomia tulojen menetyksiä.2 artikla 1. Valmistettuna tupakkana on pidettävä:a) savukkeita,b) sikareita ja pikkusikareita,c) piippu- ja savuketupakkaa:- savukkeiksi käärittävää hienoksi leikattua tupakkaa,- muuta piippu- ja savuketupakkaasiten kuin ne on määritelty 3-7 artiklassa.2. Neuvosto antaa komission ehdotuksesta tarvittavat säännökset sen määräämiseksi, miten valmistettu tupakka on määriteltävä ja ryhmiteltävä.3. Jäljempänä 3-7 artiklassa tarkoitetut määritelmät eivät rajoita niissä tarkoitettujen tuotteiden eri ryhmiin sovellettavien verotusjärjestelmien tai -tasojen määräämistä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta olemassa olevien yhteisön säännösten soveltamista.3 artikla Sikareina tai pikkusikareina on pidettävä sellaisinaan poltettavia1) tupakkakääröjä, jotka koostuvat kokonaan luonnontupakasta;2) tupakkakääröjä, joissa on luonnontupakasta valmistettu peitelehti;3) tupakkakääröjä, joissa on sikarien tavanomaista väriä oleva peitelehti sekä käärelehti, jotka molemmat on valmistettu rekonstruoidusta tupakasta, jos tupakkaleikkeistä vähintään 60 painoprosenttia on enemmän kuin 1,75 millimetrin levyisiä ja pituisia ja jos peitelehti on kierretty vähintään 30 asteen terävään kulmaan sikarin pituusakseliin nähden;4) tupakkakääröjä, joissa on sikarien tavanomaista väriä oleva peitelehti, joka on valmistettu rekonstruoidusta tupakasta, jos näiden tupakkakääröjen kappalepaino ilman suodatinta ja holkkia on vähintään 2,3 grammaa ja jos vähintään 60 painoprosenttia tupakkaleikkeistä on enemmän kuin 1,75 millimetrin levyisiä ja pituisia ja jos tupakkakääröjen ympärysmitta vähintään kolmannekselta niiden pituutta on vähintään 34 millimetriä.4 artikla 1. Savukkeina on pidettäväa) muita sellaisenaan poltettavia tupakkakääröjä kuin 3 artiklassa tarkoitettuja sikareita ja pikkusikareita;b) tupakkakääröjä, jotka yksinkertaisen muun kuin teollisen käsittelyn avulla työnnetään savukeputkiin;c) tupakkakääröjä, jotka yksinkertaisen muun kuin teollisen käsittelyn avulla kääritään savukepapereihin.Saksan liittotasavalta saa 31 päivään joulukuuta 1998 saakka kantaa b alakohdassa tarkoitetuista tupakkakääröistä valmisteveroa, jonka kanta tai määrä on vähintään sama kuin savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan valmisteveron kanta tai määrä.2. Valmisteverotuksessa 1 kohdassa tarkoitettua tupakkakääröä on pidettävä kahtena savukkeena, jos se ilman suodatinta ja holkkia on pitempi kuin 9 senttimetriä mutta enintään 18 senttimetriä, kolmena savukkeena, jos se ilman suodatinta ja holkkia on pitempi kuin 18 senttimetriä mutta enintään 27 senttimetriä, ja niin edelleen.5 artikla Piippu- ja savuketupakkana on pidettävä:1. leikattua tai muutoin paloiteltua, riivittyä tai laatoiksi puristettua tupakkaa, jota voidaan polttaa ilman teollista lisävalmistusta;2. vähittäismyyntipakkauksiin pakattuja tupakanjätteitä, joita 3 ja 4 artikla eivät koske ja joita voidaan polttaa.6 artikla Savukkeiksi käärittävänä hienoksi leikattuna tupakkana on pidettävä 5 artiklassa määriteltyä piippu- ja savuketupakkaa, jonka leikkeistä enemmällä kun 25 painoprosentilla on pienempi kuin 1 millimetrin poikkileikkaus. Jäsenvaltioiden, jotka 1 päivänä tammikuuta 1993 eivät soveltaneet tätä 1 millimetrin poikkileikkausta, on ryhdyttävä noudattamaan tätä säännöstä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997.Lisäksi jäsenvaltiot voivat pitää savukkeiksi käärittävänä hienoksi leikattuna tupakkana piippu- ja savuketupakkaa, jonka leikkeistä enemmällä kuin 25 painoprosentilla on suurempi kuin 1 millimetrin poikkileikkaus ja joka on myyty tai tarkoitettu myytäväksi savukkeiksi käärittäväksi.7 artikla 1. Sikareihin ja pikkusikareihin on rinnastettava tuotteet, jotka koostuvat osittain muista aineksista kuin tupakasta mutta täyttävät muut 3 artiklassa säädetyt edellytykset, kuitenkin ainoastaan, jos näissä tuotteissa on kussakin- luonnontupakasta valmistettu peitelehti,- peitelehti ja käärelehti, jotka molemmat on valmistettu rekonstruoidusta tupakasta,- rekonstruoidusta tupakasta valmistettu peitelehti.2. Savukkeisiin sekä piippu- ja savuketupakkaan on rinnastettava tuotteet, jotka koostuvat kokonaan tai osittain muista aineksista kuin tupakasta mutta täyttävät muut 4 tai 5 artiklassa säädetyt edellytykset.Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, tupakkaa sisältämättömiä tuotteita ei ole pidettävä valmistettuna tupakkana, jos niitä käytetään ainoastaan lääkintätarkoituksiin.8 artikla 1. Kunkin jäsenvaltion on määrättävä yhteisössä valmistetuille savukkeille ja kolmansista maista maahan tuoduille savukkeille suhteellinen valmistevero, joka on laskettava korkeimman vähittäismyyntihinnan perusteella tullit mukaan luettuina, sekä erityisvalmistevero, joka on laskettava tuoteyksikköä kohti.2. Suhteellisen valmisteveron kannan ja erityisvalmisteveron määrän on oltava samansuuruiset kaikille savukkeille.3. Rakenteiden yhdenmukaistamisen loppuvaiheessa kaikkien jäsenvaltioiden on määrättävä savukkeille sama suhteellinen valmisteveron ja erityisvalmisteveron suhde siten, että vähimmäismyyntihintojen asteikko kuvastaa oikeudenmukaisesti valmistajien luovutushintojen välistä eroa.4. Tarvittaessa savukkeiden valmistevero voi sisältää vähimmäsveron osuuden, jonka enimmäismäärän kussakin vaiheessa neuvosto vahvistaa komission ehdotuksesta.9 artikla 1. Valmistajana on pidettävä yhteisöön sijoittautunutta luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka valmistaa tupakkaa vähittäismyyntiä varten viimeistellyiksi valmiiksi tuotteiksi.Yhteisöön sijoittautuneet valmistajat tai tarvittaessa näiden yhteisössä toimivat edustajat tai asiamiehet sekä kolmansista maista tuovat maahantuojat saavat vapaasti vahvistaa kullekin tuotteelleen enimmäishinnan noudatettavaksi vähittäismyynnisssä kussakin jäsenvaltiossa, jossa nämä tuotteet on tarkoitettu luovutettaviksi kulutukseen.Alakohdan 2 säännös ei kuitenkaan estä soveltamasta hintatason valvontaa tai vahvistettujen hintojen noudattamista koskevaa kansallista lainsäädäntöä, jos se on yhteisön säännösten mukaista.2. Valmisteveron kantamisen helpottamiseksi jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistaa kullekin valmistetun tupakan ryhmälle vähittäismyyntihintojen asteikon, jos kukin asteikko on riittävän laaja ja vaihteleva vastatakseen tosiasiallisesti yhteisön tuotteiden erilaisuutta. Kutakin asteikkoa on noudatettava kaikkiin kyseisen valmistetun tupakan ryhmän tuotteisiin erottelematta niitä toisistaan laadun, esillepanon, tuotteiden alkuperän tai käytettyjen materiaalien, kyseisten yritysten ominaisuuksien tai muiden perusteiden mukaan.10 artikla 1. Valmisteveron kantamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt on yhdenmukaistettava viimeistään loppuvaiheessa. Sitä edeltävien vaiheiden aikana valmistevero on kannettava periaatteessa veromerkkien avulla. Jos jäsenvaltiot kantavat valmisteveron veromerkkien avulla, niiden on saatettava nämä merkit muiden jäsenvaltioiden valmistajien ja myyjien käyttöön. Jos jäsenvaltiot kantavat valmisteveron muilla keinoin, niiden on huolehdittava siitä, ettei tämän vuoksi mikään hallinnollinen eikä tekninen este vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.2. Valmistetun tupakan maahantuojiin ja valmistajiin on sovellettava samaa valmisteveron kantamisessa ja maksamisessa noudatettavien yksityiskohtaisten sääntöjen järjestelmää.11 artikla Valmistettu tupakka voidaan vapauttaa valmisteverosta tai siitä maksettu valmistevero voidaan palauttaa, josa) valmistettu tupakka on denaturoitua ja teollisuus- tai puutarhatalouskäyttöön tarkoitettua,b) se hävitetään viranomaisten valvonnassa,c) se on tarkoitettu yksinomaan tieteellisiin kokeisiin sekä tuotteiden laatuun liittyviin kokeisiin, jad) valmistaja käyttää sen uudestaan.Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, millä edellytyksillä ja miten nämä vapautukset tai palautukset myönnetään.II OSASTO Yhdenmukaistamisen ensimmäistä vaihetta koskevat erityissäännökset 12 artikla 1. Jollei 1 artiklan 3 alakohdasta muuta johdu, valmistetun tupakan valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisen ensimmäinen vaihe kestää kuusikymmentä kuukautta 1 päivästä heinäkuuta 1973.2. Tässä yhdenmukaistamisen ensimmäisessä vaiheessa on sovellettava 13 ja 14 artiklaa.13 artikla 1. Savukkeiden erityisvalmisteveron määrä on ensimmäisellä kerralla vahvistettava siihen hintaluokkaan kuuluvien savukkeiden perusteella, joka 1 päivänä tammikuuta 1973 saatujen tietojen mukaan oli kysytyin.2. Tämän määrän on oltava vähintään 5 prosenttia ja enintään 75 prosenttia näiden savukkeiden suhteellisen valmisteveron ja erityisvalmisteveron yhteenlasketusta määrästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisen osan ja suhteellisen osan suhdetta koskevan lopullisen ratkaisun soveltamista.3. Jos edellä tarkoitetun hintaluokan valmisteveroa muutetaan 1 päivän tammikuuta 1973 jälkeen, erityisvalmisteveron määrä on vahvistettava 1 kohdassa mainittujen savukkeiden uuden verotason perusteella.14 artikla Poiketen siitä, mitä 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat jättää tullit savukkeiden suhteellisen valmisteveron laskentaperusteen ulkopuolelle.III OSASTO Yhdenmukaistamisen toista vaihetta koskevat erityissäännökset 15 artikla 1. Valmistetun tupakan valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisen toinen vaihe alkaa 1 päivänä heinäkuuta 1978.2. Tämän yhdenmukaistamisen toisen vaiheen aikana sovelletaan 16 artiklaa.16 artikla 1. Savukkeiden erityisvalmisteveron määrä vahvistetaan kysytyinpään hintaluokkaan kuuluvien savukkeiden mukaisena kunkin vuoden 1 päivänä tammikuuta saatavilla olevan tiedon perusteella 1 päivästä tammikuuta 1978 alkaen.2. Valmisteveron erityinen osa ei saa olla pienempi kuin 5 prosenttia eikä suurempi kuin 55 prosenttia savukkeista kannettavasta kokonaisveromäärästä, joka koostuu suhteellisen valmisteveron, erityisvalmisteveron sekä liikevaihtoveron yhteismäärästä.3. Jos edellä tarkoitetusta hintaluokasta kannettavaa valmisteveroa tai liikevaihtoveroa muutetaan 1 päivän tammikuuta 1978 jälkeen, erityisvalmisteveron määrä vahvistetaan 1 kohdassa tarkoitettujen savukkeiden uuden kokonaisverotason mukaan.4. Poiketen siitä, mitä 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, kukin jäsenvaltio voi jättää tullimaksut savukkeista kannettavan suhteellisen valmisteveron laskentaperusteen ulkopuolelle.5. Jäsenvaltiot voivat kantaa savukkeista ja savukkeiksi käärittävästä hienoksi leikatusta tupakasta vähimmäisvalmisteveroa, jos tämä ei nosta kokonaisverotasoa korkeammaksi kuin 90 prosentiksi kysytyimmän hintaluokan savukkeiden sekä kysytyimmän hintaluokan savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan kokonaisverotasosta.IV OSASTO Loppusäännökset 17 artikla Neuvosto antaa tarvittaessa komission ehdotuksesta tämän direktiivin soveltamista koskevat säännökset.18 artikla Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.19 artikla 1. Liitteen I A-osassa mainitut direktiivit kumotaan, millään tavoin kuitenkaan muuttamatta liitteen I B-osassa mainittuja jäsenvaltioiden velvoitteita saattaa säännökset määräajassa osaksi kansallista lainsäädäntöään.2. Viittauksien kumottuihin direktiiveihin katsotaan koskevan tätä direktiiviä ja niitä tulee lukea liitteenä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.20 artikla Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.21 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 1995.Neuvoston puolestaP. SOLBES MIRAPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 56, 6.3.1995, s. 164(2) EYVL N:o C 133, 31.5.1995, s. 1(3) EYVL N:o L 303, 31.12.1972, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/78/ETY (EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 5)(4) EYVL N:o L 10, 16.1.1979, s. 8, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/78/ETYLIITE I OSA A KUMOTUT DIREKTIIVIT (19 artiklassa tarkoitetut) 1. Direktiivi 72/464/ETY2. Direktiivi 79/32/ETYja niiden peräkkäiset muutokset:- Direktiivi 74/318/ETY- Direktiivi 75/786/ETY- Direktiivi 76/911/ETY- Direktiivi 77/805/ETY- Direktiivi 80/369/ETY- Direktiivi 80/1275/ETY- Direktiivi 81/463/ETY- Direktiivi 82/2/ETY- Direktiivi 82/877/ETY- Direktiivi 84/217/ETY- Direktiivi 86/246/ETY- Direktiivi 92/78/ETYOSA B >TAULUKON PAIKKA>LIITE II VASTAAVUUSTAULUKKO >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31982L0232

Komission direktiivi 82/232/ETY, annettu 25 päivänä maaliskuuta 1982, vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkitsemistä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen neljännen kerran

Virallinen lehti nro L 106 , 21/04/1982 s. 0018 - 0019 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 12 s. 0003  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 12 s. 0116  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 12 s. 0003  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 12 s. 0116

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 25 päivänä maaliskuuta 1982,vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkitsemistä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen neljännen kerran (82/232/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, JOKAottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkitsemistä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 79/831/ETY(2), ja erityisesti sen 19, 20 ja 21 artiklan,sekä katsoo, ettäTanska on pyytänyt muutosta hydratsiiniliuosten merkitsemiseen ja ilmoittanut tästä komissiolle direktiivin 67/548/ETY 23 artiklan mukaisesti,mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevä komitea arvioi olemassa ja saatavilla olevien tietojen perusteella, että tiettyjä muutoksia sen luokitukseen ja merkitsemiseen tulee tehdä,komitea toteaa, että parhaillaan tehtävät karsinogeenitutkimukset voivat loppuun saatettuina aiheuttaa lisätarkastelun tarpeen näille säännöksille, jatämän direktiivin säännökset ovat vaarallisten aineiden ja valmisteiden kaupan teknisten esteiden poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivin 67/548/ETY liitteen I "Luetteloa vaarallisista aineista" seuraavasti:N:o 007-008-01-0 Aineen nimitys ja luokitus korvataan seuraavilla:>VIITTAUS KAAVIOON>Nota BH2N - NH25 % ≤ conc ≤ 64 %Hydrazinopløsning . . . %Hydrazinlösung . . . %ÄéÜëõìá õäñáæßíçò . . . %Hydrazine solution . . . %Hydrazine en solution . . . %Idrazina soluzione . . . %Hydrazine oplossing . . . %>VIITTAUS KAAVIOON>2 artiklaJäsenvaltioiden on 31 päivään joulukuuta 1982 mennessä annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset ja ilmoitettava tästä komissiolle. Ne soveltavat näitä säännöksiä 1 päivästä heinäkuuta 1983.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 25 päivänä maaliskuuta 1982.Komission puolestaKarl-Heinz NARJESKomission jäsen>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>(1) EYVL N:o 196, 16.8.1967, s. 1(2) EYVL N:o L 259, 15.10.1979, s. 10