title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/58/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2007 , yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta

text:
               3.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 315/44

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2007/58/EY,
   annettu 23 päivänä lokakuuta 2007,
   yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, ja ottavat huomioon sovittelukomitean 31 päivänä heinäkuuta 2007 hyväksymän yhteisen tekstin (3),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Yhteisön rautateiden kehittämisestä 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY (4) tarkoituksena on helpottaa yhteisön rautateiden mukauttamista yhtenäismarkkinoiden vaatimuksiin ja parantaa niiden tehokkuutta.

               (2)

               Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä 26 päivänä helmikuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/14/EY (5) koskee periaatteita ja menettelytapoja, joita sovelletaan rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen määrittämiseen ja perimiseen sekä rautateiden infrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen.

               (3)

               Valkoisessa kirjassaan Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika komissio ilmoitti aikovansa jatkaa rautatiepalveluiden sisämarkkinoiden toteuttamista ehdottamalla kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen markkinoiden avaamista.

               (4)

               Tämän direktiivin tarkoitus on säännellä rautateiden kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen markkinoiden avaamista yhteisön sisällä, eikä sen siksi olisi koskettava jäsenvaltion ja kolmannen maan välisiä palveluja. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi voitava jättää yhteisön kautta kulkevat palvelut tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.

               (5)

               Kansainvälisten rautatiepalvelujen tilanne vaihtelee nykyisin voimakkaasti. Pitkän matkan palvelut (kuten yöjunat) ovat vaikeuksissa, ja niitä liikennöivät rautatieyritykset ovat viime aikoina lopettaneet useita tällaisia yhteyksiä tappioidensa rajoittamiseksi. Kansainvälisten suurnopeusyhteyksien markkinoilla liikenne on puolestaan kasvanut voimakkaasti, ja kasvu jatkuu sellaisena edelleen, kun Euroopan laajuiset suurnopeusverkot kaksinkertaistuvat ja ne liitetään yhteen vuoteen 2010 mennessä. Halpalentoyhtiöiden aiheuttama kilpailupaine on näiden kummankin osalta kuitenkin erittäin voimakas. Tästä syystä onkin erityisen tärkeää rohkaista uusia aloitteita, joilla edistetään rautatieyritysten välistä kilpailua.

               (6)

               Kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen markkinoiden avaaminen ei ole mahdollista, ellei infrastruktuurin käyttöoikeuksia säännellä yksityiskohtaisesti, yhteentoimivuudessa saavuteta merkittävää edistymistä ja rautateiden turvallisuudelle luoda tiukat puitteet kansallisella ja Euroopan tasolla. Kaikki nämä tekijät ovat nyt olemassa, kun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/12/EY (6), neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/51/EY (7), neuvoston direktiivin 95/18/EY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/13/EY (8), direktiivi 2001/14/EY sekä yhteisön rautateiden turvallisuudesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/49/EY (9) on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Tätä uutta säännöskehystä on tarpeen tukea vakiintuneella ja yhtenäisellä käytännöllä kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen markkinoiden ehdotettuun avaamisajankohtaan mennessä. Tämä vaatii tietyn ajan. Sen vuoksi tavoitteena olisi oltava markkinoiden avaaminen 1 päivänä tammikuuta 2010.

               (7)

               Sellaisia rautatieyhteyksiä, joilla ei ole lainkaan väliasemia, on erittäin vähän. Niiden reittien osalta, joilla on väliasemia, on olennaisen tärkeää sallia, että markkinoille tulijat voivat ottaa ja jättää matkustajia reitin varrella, jotta tällaisella liikenteellä olisi realistinen mahdollisuus olla kannattavaa ja jotta mahdollisia kilpailijoita ei aseteta epäsuotuisaan asemaan sellaisiin jo toiminnassa oleviin liikenteenharjoittajiin nähden, jotka voivat ottaa ja jättää matkustajia reitin varrella. Tällä oikeudella ei olisi rajoitettava kilpailupolitiikkaa koskevien yhteisön tai jäsenvaltioiden säännösten soveltamista.

               (8)

               Avoimen markkinoille pääsyn ja tällaisia väliasemia sisältävien uusien kansainvälisten palvelujen käyttöönoton ei olisi tapahduttava siten, että se johtaa kansallisten matkustajaliikennepalvelujen markkinoiden avaamiseen, vaan niiden olisi koskettava vain kansainvälisellä reitillä olevia liitännäisasemia. Näin ollen niiden käyttöönoton olisi koskettava vain palveluja, joiden päätarkoituksena on kuljettaa kansainvälisellä matkalla olevia matkustajia. Sen määrittämiseksi, onko tämä kulloisenkin palvelun päätarkoitus, huomioon olisi otettava eri arviointiperusteita, kuten kansallisen tai kansainvälisen liikenteen matkustajien kuljetuksesta saatu osuus liikevaihdosta ja matkustajamäärästä sekä matkaosuuden pituus. Asianomaisen kansallisen sääntelyelimen olisi tehtävä tämä määrittäminen asianomaisen osapuolen pyynnöstä.

               (9)

               Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 (10) mukaan jäsenvaltiot ja paikallisviranomaiset voivat tehdä julkisia palveluhankintoja koskevia sopimuksia. Näihin sopimuksiin voi sisältyä tiettyjen palvelujen tarjoamista koskevia yksinoikeuksia. Sen vuoksi on tärkeää varmistaa, että mainitun asetuksen säännökset sopivat yhteen kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen kilpailulle avaamisen periaatteen kanssa.

               (10)

               Kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen, joihin kuuluu oikeus ottaa ja jättää matkustajia kansainvälisellä reitillä, myös samassa jäsenvaltiossa sijaitsevilla asemilla, avaaminen kilpailulle voi vaikuttaa julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen mukaisesti tuotettujen rautateiden matkustajaliikennepalvelujen järjestelyihin ja rahoitukseen. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus rajoittaa markkinoille pääsyä, jos tämä vaarantaisi tällaisten julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten taloudellisen tasapainon ja jos direktiivin 2001/14/EY 30 artiklassa tarkoitettu asianomainen sääntelyelin on tämän hyväksynyt objektiivisen taloudellisen arvioinnin perusteella ja julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tehneiden toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä.

               (11)

               Jotkut jäsenvaltiot ovat jo aloittaneet rautateiden matkustajaliikennepalvelujen avaamisen kilpailulle tiettyjen tällaisten palvelujen tarjoamista koskevan avoimen ja kilpailuun perustuvan tarjousmenettelyn avulla. Niillä ei olisi oltava velvollisuutta antaa täyttä ja avointa pääsyä kansainvälisiin matkustajaliikennepalveluihin, sillä tämä tiettyjen rautatiereittien käyttöoikeutta koskeva kilpailu on riittävällä tavalla testannut kyseisten palvelujen suorittamisen käyvän arvon.

               (12)

               Arvioitaessa, voiko julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten taloudellinen tasapaino vaarantua, olisi otettava huomioon ennalta määriteltyjä perusteita kuten vaikutus minkä tahansa julkisia palveluhankintoja koskevaan sopimukseen sisältyvän palvelun kannattavuuteen, mukaan lukien siitä aiheutuvat vaikutukset julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tehneen toimivaltaisen viranomaisen nettokustannuksiin, matkustajien kysyntä, lippujen hinnoittelu, lipunmyyntijärjestelyt, väliasemien sijainti ja lukumäärä rajan molemmin puolin sekä ehdotetun uuden palvelun ajoitus ja vuorotiheys. Tällaista arviointia ja asianomaisen sääntelyelimen päätöstä noudattaen jäsenvaltiot voivat myöntää tai evätä haetun kansainvälisen matkustajaliikennepalvelun käyttöoikeuden taikka muuttaa sitä, sekä myös periä käyttömaksua uuden kansainvälisen matkustajaliikennepalvelun liikenteenharjoittajalta, taloudellisen arvioinnin mukaisesti sekä yhteisön lainsäädäntöä ja yhdenvertaisuuden ja syrjimättömyyden periaatteita noudattaen.

               (13)

               Henkilöliikennepalvelujen toiminnan edistämiseksi linjoilla, joilla toteutetaan julkisen palvelun velvoitetta, jäsenvaltioiden olisi halutessaan voitava antaa palveluista vastaaville viranomaisille valtuudet periä maksu niiden toimivaltaan kuuluvista matkustajaliikennepalveluista. Maksu olisi käytettävä sellaisten julkisen palvelun velvoitteiden rahoittamiseen, jotka asetetaan yhteisön lainsäädännön mukaisesti tehdyssä julkisia palveluhankintoja koskevassa sopimuksessa. Maksu olisi perittävä yhteisön lainsäädännön ja erityisesti oikeudenmukaisuuden, avoimuuden, syrjimättömyyden ja suhteellisuuden periaatteita noudattaen.

               (14)

               Sääntelyelimen olisi toimittava tavalla, jolla vältetään eturistiriidat ja mahdollinen osallistuminen käsiteltävänä olevan julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tekemiseen. Erityisesti silloin, jos se on organisatorisista tai oikeudellisista syistä läheisessä yhteydessä käsiteltävänä olevan julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tekemiseen osallistuvaan toimivaltaiseen viranomaiseen, sen toiminnallisen riippumattomuus olisi taattava. Sääntelyelimen toimivaltaa olisi laajennettava siten, että siihen sisältyy kansainvälisen palvelun tarkoituksen ja tarvittaessa olemassa oleviin julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin kohdistuvien taloudellisten vaikutusten arviointi.

               (15)

               Tämä direktiivi on uusi vaihe rautatieliikennemarkkinoiden avaamisessa. Jotkut jäsenvaltiot ovat jo avanneet alueellaan tarjottavien kansainvälisen matkustajaliikennepalvelujen markkinat. Tältä osin tätä direktiiviä ei olisi tulkittava siten, että se luo näille jäsenvaltioille velvollisuuden myöntää ennen 1 päivää tammikuuta 2010 oikeuden markkinoille pääsyyn yrityksille, joilla on toimilupa sellaisessa jäsenvaltiossa, jossa vastaavia oikeuksia ei myönnetä.

               (16)

               Suurnopeusyhteyksien kaltaisia erikoistuneita infrastruktuureita käyttäviin palveluihin tehtävien investointien rohkaisemiseksi hakijoiden on voitava suunnitella toimintaansa ja edellyttää oikeusvarmuutta ottaen huomioon laajat ja pitkäaikaiset investoinnit. Siksi näiden yritysten olisi voitava tehdä pääsääntöisesti enintään 15 vuoden pituisia puitesopimuksia.

               (17)

               Kansallisten sääntelyelinten olisi direktiivin 2001/14/EY 31 artiklan perusteella vaihdettava keskenään tietoja ja tarvittaessa yksittäistapauksissa sovitettava yhteen niitä periaatteita ja käytäntöjä, joiden perusteella arvioidaan, vaarantuuko julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen taloudellinen tasapaino. Niiden olisi asteittain laadittava saamiinsa kokemuksiin perustuvat suuntaviivat.

               (18)

               Tämän direktiivin soveltamista olisi arvioitava kertomuksen perusteella, jonka komissio antaa kahden vuoden kuluttua siitä ajankohdasta, jona kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen markkinat avataan. Tässä kertomuksessa olisi myös arvioitava markkinoiden kehitystä, mukaan lukien valmistautumisaste rautateiden matkustajaliikenteen markkinoiden avaamiseksi edelleen. Komission olisi tässä kertomuksessa myös analysoitava eri malleja näiden markkinoiden järjestämiseksi ja tämän direktiivin vaikutuksia julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin ja niiden rahoitukseen. Samalla komission olisi otettava huomioon asetuksen (EY) N:o 1370/2007 täytäntöönpano ja jäsenvaltioiden väliset olennaiset erot (verkkojen tiheys, matkustajien määrä, keskimääräinen matkan pituus). Kertomuksessaan komission olisi tarvittaessa ehdotettava täydentäviä toimenpiteitä markkinoiden avaamisen helpottamiseksi ja arvioitava näiden toimenpiteiden vaikutuksia.

               (19)

               Direktiivien 91/440/ETY ja 2001/14/EY täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (11) mukaisesti.

               (20)

               Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta mukauttaa mainittujen direktiivien liitteitä. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa mainittujen direktiivien muita kuin keskeisiä osia, niistä on päätettävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

               (21)

               Jäsenvaltio, jolla ei ole rautatiejärjestelmää eikä välittömiä suunnitelmia rakentaa sellaista, joutuisi täyttämään suhteettoman ja hyödyttömän velvoitteen, jos sen olisi saatettava direktiivit 91/440/ETY ja 2001/14/EY osaksi kansallista lainsäädäntöä ja pantava ne täytäntöön. Näiden direktiivien saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja niiden täytäntöönpanoa koskevan velvoitteen ei sen vuoksi olisi koskettava tällaisia jäsenvaltioita niin kauan kuin niillä ei ole rautatiejärjestelmää.

               (22)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on yhteisön rautateiden kehittäminen, ottaen huomioon tarve turvata tasapuoliset ja syrjimättömät infrastruktuurin käyttöedellytykset ja rautatieverkon keskeisiin tekijöihin liittyvä ilmeinen kansainvälinen ulottuvuus sekä valtioiden rajat ylittävän yhteensovitetun toiminnan tarve, vaan se voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

               (23)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (12) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita rohkaistaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.

               (24)

               Direktiivit 91/440/ETY ja 2001/14/EY olisi siten muutettava vastaavasti,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivi 91/440/ETY seuraavasti:

               1)

               Lisätään 2 artiklaan kohta seuraavasti:
               ”4.   Jäsenvaltiot voivat jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle rautatiepalvelut, jotka toteutetaan kauttakuljetuksina yhteisön kautta ja jotka alkavat ja päättyvät yhteisön alueen ulkopuolella.”;

               2)

               Kumotaan 3 artiklan neljäs luetelmakohta;

               3)

               Lisätään 3 artiklan viidennen luetelmakohdan jälkeen luetelmakohta seuraavasti:

                           ”—

                           ’kansainvälisellä matkustajaliikennepalvelulla’ matkustajaliikennepalvelua, jossa juna ylittää vähintään yhden jäsenvaltion rajan ja jossa palvelun päätarkoituksena on kuljettaa matkustajia eri jäsenvaltioissa sijaitsevien asemien välillä; juna voidaan liittää toiseen ja/tai jakaa osiin ja eri osilla voi olla eri lähtöpaikat ja määränpäät edellyttäen, että kaikki vaunut ylittävät vähintään yhden rajan,”;

               4)

               Lisätään 3 artiklan kuudennen luetelmakohdan jälkeen uusi luetelmakohta seuraavasti:

                           ”—

                           ’kauttakuljetuksella’ yhteisön alueen kautta kulkemista, joka toteutetaan lastaamatta tai purkamatta tavaroita ja/tai ottamatta tai jättämättä matkustajia yhteisön alueella.”;

               5)

               Kumotaan 5 artiklan 3 kohdan ensimmäinen luetelmakohta;

               6)

               Poistetaan 8 artiklan ensimmäisestä kohdasta ilmaus ”ja kansainvälisiltä ryhmittymiltä”;

               7)

               Kumotaan 10 artiklan 1 kohta;

               8)

               Lisätään 10 artiklaan kohdat seuraavasti:
               ”3 a.   Edellä 2 artiklassa tarkoitetuille rautatieyrityksille on viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2010 myönnettävä oikeus kaikkien jäsenvaltioiden infrastruktuurin käyttöön kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen tarjoamiseksi. Rautatieyrityksillä on kansainvälisiä matkustajaliikennepalveluja tarjotessaan oikeus ottaa ja jättää matkustajia kansainvälisellä reitillä sijaitsevilla asemilla, myös niillä, jotka ovat samassa jäsenvaltiossa.
               Oikeus niiden jäsenvaltioiden infrastruktuurin käyttöön, joissa rautateiden kansainvälisen matkustajaliikenteen osuus on yli puolet kyseisen jäsenvaltion rautatieyritysten matkustajaliikenteen liikevaihdosta, on myönnettävä viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2012.
               Direktiivin 2001/14/EY 30 artiklassa tarkoitetun yhden tai useamman asianomaisen sääntelyelimen on määriteltävä asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten ja/tai asianomaisten rautatieyritysten pyynnöstä, onko palvelun päätarkoituksena matkustajien kuljettaminen eri jäsenvaltioissa sijaitsevien asemien välillä.
               3 b.   Jäsenvaltiot voivat rajoittaa 3 a kohdassa määriteltyä käyttöoikeutta tietyn lähtöpaikan ja määränpään välisellä osuudella tarjottavien sellaisten palvelujen osalta, joista on tehty yksi tai useampi voimassa olevan yhteisön lainsäädännön mukainen julkisia palveluhankintoja koskeva sopimus. Tällaisella rajoittamisella ei saa rajoittaa oikeutta ottaa ja jättää matkustajia kansainvälisellä reitillä sijaitsevilla asemilla, myös niillä, jotka ovat samassa jäsenvaltiossa, paitsi jos tämän oikeuden käyttäminen vaarantaisi julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen taloudellisen tasapainon.
               Direktiivin 2001/14/EY 30 artiklassa tarkoitetun yhden tai useamman asianomaisen sääntelyelimen on määriteltävä objektiivisen taloudellisen arvioinnin ja ennalta määriteltyjen perusteiden nojalla, vaarantuuko taloudellinen tasapaino, jonkin seuraavan tahon pyynnöstä:

                           —

                           julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen tehnyt yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen,

                           —

                           muu asiaan liittyvä toimivaltainen viranomainen, jolla on tämän artiklan nojalla oikeus rajoittaa käyttöoikeutta,

                           —

                           infrastruktuurin haltija, tai

                           —

                           julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta täytäntöön paneva rautatieyritys.

                     Toimivaltaisten viranomaisten ja julkisia palveluja tarjoavien rautatieyritysten on toimitettava yhdelle tai useammalle asianomaiselle sääntelyelimelle tiedot, joita päätöksen tekeminen kohtuudella edellyttää. Sääntelyelimen on tarkasteltava toimitettuja tietoja, tarvittaessa kaikkia asianomaisia osapuolia kuullen, ja annettava asianomaisille osapuolille tiedoksi perusteltu päätöksensä ennalta määrätyn kohtuullisen ajan ja joka tapauksessa kahden kuukauden kuluessa kaikkien asianomaisten tietojen vastaanottamisesta. Sääntelyelimen on perusteltava päätöksensä ja asetettava määräaika, jonka kuluessa, ja edellytykset, joiden mukaisesti

                           —

                           asianomainen yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen,

                           —

                           infrastruktuurin haltija,

                           —

                           julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta täytäntöön paneva rautatieyritys, tai

                           —

                           käyttöoikeutta hakeva rautatieyritys

                     voi pyytää päätöksen uudelleen tarkastelua.
               3 c.   Jäsenvaltiot voivat niin ikään rajoittaa oikeutta ottaa ja jättää matkustajia samassa jäsenvaltiossa kansainvälisellä matkustajaliikennepalvelun reitillä sijaitsevilla asemilla, jos matkustajien kuljettamiseen kyseisten asemien välillä on myönnetty yksinoikeus toimilupasopimuksen nojalla, joka on tehty ennen 4 päivää joulukuuta 2007 oikeudenmukaisen ja kilpailuun perustuvan tarjousmenettelyn perusteella ja yhteisön lainsäädännön asiaankuuluvien periaatteiden mukaisesti. Tätä rajoitusta voidaan soveltaa sopimuksen alkuperäisen keston ajan tai 15 vuotta sen mukaan, kumpi määräaika on lyhyempi.
               3 d.   Tämän direktiivin säännöksillä ei ennen 1 päivää tammikuuta 2010 velvoiteta jäsenvaltiota myöntämään 3 a kohdassa tarkoitettua käyttöoikeutta rautatieyrityksille ja niiden määräysvallassa suoraan tai välillisesti oleville yrityksille, jotka ovat saaneet toimiluvan sellaisessa jäsenvaltiossa, jossa vastaavanlaisia käyttöoikeuksia ei myönnetä.
               3 e.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 3 b, 3 c ja 3 d kohdassa tarkoitettuihin päätöksiin voidaan hakea muutosta.
               3 f.   Jäsenvaltiot voivat tässä artiklassa säädetyin edellytyksin sallia, että rautateiden matkustajaliikenteestä vastaava viranomainen perii matkustajaliikennepalveluja tarjoavilta rautatieyrityksiltä maksun sellaisten viranomaisen toimivallan piiriin kuuluvien reittien käytöstä, joilla liikennöidään kahden kyseisessä jäsenvaltiossa olevan aseman välillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 b kohdan soveltamista.
               Tässä tapauksessa kotimaan tai kansainvälisiä rautateiden matkustajaliikennepalveluja tarjoavilta rautatieyrityksiltä peritään sama maksu liikennöinnistä reiteillä, jotka kuuluvat kyseisen viranomaisen toimivallan piiriin.
               Maksu on tarkoitettu korvaamaan viranomaiselle yhteisön lainsäädännön mukaisesti tehdyssä julkisia palveluhankintoja koskevassa sopimuksessa asetetut julkisen palvelun velvoitteet. Maksusta kertyneet ja korvauksena maksettavat tulot eivät saa ylittää sitä, mikä on tarpeen kattamaan kaikki asianomaisten julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä aiheutuneet kustannukset tai osa niistä ottaen huomioon kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatavat tulot ja kohtuullinen voitto.
               Maksun on oltava yhteisön lainsäädännön mukainen ja sen on noudatettava erityisesti oikeudenmukaisuuden, avoimuuden, syrjimättömyyden ja suhteellisuuden periaatetta etenkin palvelusta matkustajalta perittävän keskimääräisen hinnan ja maksun suuruuden osalta. Tämän kohdan mukaisesti perittyjen maksujen kokonaismäärä ei saa vaarantaa sen rautateiden matkustajaliikennepalvelun taloudellista elinkelpoisuutta, josta ne peritään.
               Asianomaisten viranomaisten on säilytettävä tiedot maksuista, jotta niiden alkuperä ja käyttö voidaan jäljittää. Jäsenvaltioiden on toimitettava nämä tiedot komissiolle.”;

               9)

               Korvataan 10 artiklan 8 kohta seuraavasti:
               ”8.   Komissio antaa viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2009 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta.
               Kertomuksessa käsitellään:

                           —

                           tämän direktiivin täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa ja erityisesti sen vaikutuksia 3 a kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin jäsenvaltioihin sekä eri asianomaisten elinten työskentelyn tehokkuutta,

                           —

                           markkinoiden kehitystä, erityisesti kansainvälisiä liikenteen kehityssuuntauksia, toimintaa ja kaikkien markkinoiden toimijoiden, myös markkinoille tulijoiden, markkinaosuuksia.”

               10)

               Lisätään 10 artiklaan kohta seuraavasti:
               ”9.   Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen 3 kohdan a–f alakohdan säännösten täytäntöönpanosta.
               Tämän direktiivin soveltamisen arvioinnin perustana on kertomus, jonka komissio antaa kahden vuoden kuluttua siitä ajankohdasta, jona kansainvälisten matkustajaliikennepalvelujen markkinat avataan.
               Tässä kertomuksessa arvioidaan myös markkinoiden kehitystä, mukaan lukien valmistautumisaste rautateiden matkustajaliikenteen markkinoiden avaamiseksi edelleen. Tässä kertomuksessa komissio myös analysoi eri malleja näiden markkinoiden järjestämiseksi ja tämän direktiivin vaikutuksia julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimukseen ja niiden rahoitukseen. Samalla komissio ottaa huomioon rautateiden ja maanteiden julkisesta henkilöliikennepalveluista 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1370/2007 (13) täytäntöönpanon ja jäsenvaltioiden väliset olennaiset erot (verkkojen tiheys, matkustajien määrä, keskimääräinen matkan pituus). Kertomuksessaan komissio tarvittaessa ehdottaa täydentäviä toimenpiteitä markkinoiden avaamisen helpottamiseksi ja arvioi näiden toimenpiteiden vaikutuksia.

               11)

               Korvataan 11 artiklan 2 kohta seuraavasti:
               ”2.   Toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia ja jotka koskevat sen liitteiden mukauttamista, päätetään 11 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

               12)

               Korvataan 11 a artiklan 3 kohta seuraavasti:
               ”3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.”

               13)

               Lisätään 15 artiklaan kohta seuraavasti:
               ”Velvoitteet, jotka koskevat tämän direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöön panemista eivät koske Kyprosta ja Maltaa niin kauan kuin niiden alueilla ei ole rautatiejärjestelmää.”

         2 artikla
   Muutetaan direktiivi 2001/14/EY seuraavasti:

               1)

               Lisätään 1 artiklan 3 kohtaan alakohta seuraavasti:

                           ”e)

                           rautatiepalveluina suoritettavat kuljetukset, jotka toteutetaan kauttakuljetuksina yhteisön kautta.”;

               2)

               Lisätään 2 artiklaan alakohta seuraavasti:

                           ”n)

                           ’kauttakuljetuksella’ yhteisön alueen kautta kulkemista, joka toteutetaan lastaamatta tai purkamatta tavaroita ja/tai ottamatta tai jättämättä matkustajia yhteisön alueella.”;

               3)

               Lisätään 13 artiklaan kohta seuraavasti:
               ”4.   Jos hakija aikoo pyytää infrastruktuurikapasiteettia direktiivin 91/440/ETY 3 artiklassa määritellyn kansainvälisen matkustajaliikennepalvelun harjoittamiseksi, sen on ilmoitettava tästä asianomaisille infrastruktuurin haltijoille ja sääntelyelimille. Jotta olisi mahdollista arvioida, onko kansainvälisen palvelun tarkoituksena matkustajien kuljettaminen eri jäsenvaltioissa sijaitsevien asemien välillä, ja olemassa oleviin julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin mahdollisesti kohdistuvia taloudellisia vaikutuksia, sääntelyelinten on varmistettava, että asiasta ilmoitetaan kaikille toimivaltaisille viranomaisille, jotka ovat myöntäneet oikeuden julkisia palveluhankintoja koskevassa sopimuksessa määritellyn rautateiden henkilöliikennepalvelun tarjoamiseen, muulle asiaan liittyvälle toimivaltaiselle viranomaiselle, jolla on direktiivin 91/440/ETY 10 artiklan 3b kohdan nojalla oikeus rajoittaa käyttöoikeutta, ja kaikille rautatieyrityksille, jotka panevat täytäntöön julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta tämän kansainvälisen matkustajaliikennepalvelun käyttämällä reitillä.”

               4)

               Korvataan 17 artiklan 5 kohta seuraavasti:
               ”5.   Puitesopimusten kesto on periaatteessa viisi vuotta, ja sitä voidaan jatkaa niiden alkuperäistä kestoa vastaaviksi ajanjaksoiksi. Infrastruktuurin haltija voi erityisissä tapauksissa hyväksyä lyhyemmän tai pitemmän keston. Viittä vuotta pitempi kesto on perusteltava liiketoimintaan liittyvillä sopimuksilla, erityisillä investoinneilla tai riskeillä.
               5a.   Jos kyseessä ovat 24 artiklassa tarkoitettua erikoistunutta infrastruktuuria käyttävät palvelut, jotka edellyttävät laajoja ja pitkäaikaisia investointeja, jotka hakijan on asianmukaisesti perusteltava, puitesopimusten kesto voi olla 15 vuotta. Kaudet, jotka ylittävät 15 vuotta, ovat sallittuja vain poikkeustapauksissa, erityisesti kun on kyse laajamittaisesta ja pitkäaikaisesta investoinnista ennen kaikkea silloin, kun investointeihin liittyy sopimusvelvoitteita kuten monivuotisia lyhennyssuunnitelmia.
               Hakijalle asetetut vaatimukset voivat tässä tapauksessa edellyttää sen kapasiteetin ominaispiirteiden – mukaan lukien reittien liikennetiheys, liikennemäärät ja laatu – yksityiskohtaista määrittelyä, joka toimitetaan hakijalle puitesopimuksen voimassaolon ajaksi. Infrastruktuurin haltija voi vähentää varattua kapasiteettia, jos sitä on vähintään kuukauden mittaisen ajanjakson aikana käytetty vähemmän kuin 27 artiklassa on vahvistettu kynnysmääräksi.
               Alustava puitesopimus voidaan 1 päivästä tammikuuta 2010 alkaen laatia viiden vuoden ajaksi ennen 1 päivää tammikuuta 2010 palveluja tarjoavien hakijoiden käyttämän kapasiteetin ominaispiirteiden pohjalta erityisten investointien tai liiketoimintaan liittyvien sopimusten huomioon ottamiseksi, ja sopimusta voidaan jatkaa yhden kerran. Jäljempänä 30 artiklassa tarkoitetun sääntelyelimen tehtävänä on antaa lupa tällaisen sopimuksen voimaantulolle.”;

               5)

               Lisätään 30 artiklan 1 kohdan viimeisen virkkeen edelle virke seuraavasti:
               ”Sen on lisäksi oltava toiminnallisesti riippumaton kaikista toimivaltaisista viranomaisista, jotka osallistuvat julkista palveluhankintaa koskevan sopimuksen tekemiseen.”;

               6)

               Korvataan 34 artiklan 3 kohta seuraavasti:
               ”3.   Toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia ja jotka koskevat sen liitteiden mukauttamista, päätetään 35 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

               7)

               Korvataan 35 artiklan 3 kohta seuraavasti:
               ”3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.”

               8)

               Lisätään 38 artiklaan kohta seuraavasti:
               ”Velvoitteet, jotka koskevat tämän direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanoa, eivät koske Kyprosta ja Maltaa niin kauan kuin niiden alueilla ei ole rautatiejärjestelmää.”

         3 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 4 päivänä kesäkuuta 2009. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3.   Edellä 1 artiklan 2, 5, 6 ja 7 kohdan säännöksiä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2010.
   4 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   5 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 23 päivänä lokakuuta 2007.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  EUVL C 221, 8.9.2005, s. 56.

      (2)  EUVL C 71, 22.3.2005, s. 26.

      (3)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 28. syyskuuta 2005 (EUVL C 227 E, 21.9.2006, s. 460), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 24. heinäkuuta 2006 (EUVL C 289 E, 28.11.2006, s. 30), Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 18. tammikuuta 2007 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma, annettu 25. syyskuuta 2007, ja neuvoston päätös, tehty 26. syyskuuta 2007.

      (4)  EYVL L 237, 24.8.1991, s. 25, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2006/103/EY (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 344).

      (5)  EYVL L 75, 15.3.2001, s. 29, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2004/49/EY (EUVL L 164, 30.4.2004, s. 44). Oikaistu toisinto julkaistu EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16.

      (6)  EYVL L 75, 15.3.2001, s. 1.

      (7)  EUVL L 164, 30.4.2004, s. 164, oikaisu EUVL L 220, 21.6.2004, s. 58.

      (8)  EYVL L 75, 15.3.2001, s. 26.

      (9)  EUVL L 164, 30.4.2004, s. 44, oikaisu EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16.

      (10)  Katso tämän virallisen lehden sivu 1.

      (11)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23, päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (12)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (13)  EUVL L 315, 3.12.2007, s. 1.”


Avis juridique important

|

31987L0120

Komission direktiivi 87/120/ETY, annettu 14 päivänä tammikuuta 1987, siementen ja lisäysaineiston pitämisestä kaupan annettujen neuvoston eri direktiivien muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 049 , 18/02/1987 s. 0039 - 0043 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 22 s. 0210  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 22 s. 0210

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä tammikuuta 1987,siementen ja lisäysaineiston pitämisestä kaupan annettujen neuvoston eri direktiivien muuttamisesta (87/120/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon juurikkaiden siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annetun neuvoston direktiivin 66/400/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3768/85(2), ja erityisesti sen 21 a artiklan,ottaa huomioon rehukasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annetun neuvoston direktiivin 66/401/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 86/155/ETY(4), ja erityisesti sen 2 artiklan 1 a kohdan ja 21 a artiklan,ottaa huomioon viljakasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annetun neuvoston direktiivin 66/402/ETY(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 86/320/ETY(6), ja erityisesti 2 artiklan 1 a kohdan ja 21 a artiklan,ottaa huomioon öljy- ja kuitukasvien siementen pitämisestä kaupan 30 päivänä kesäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/208/ETY(7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 86/155/ETY, ja erityisesti sen 2 artiklan 1 a kohdan ja 20 a artiklan,ottaa huomioon vihannesten siementen pitämisestä kaupan 29 päivänä syyskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/458/ETY(8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 86/155/ETY, ja erityisesti sen 2 artiklan 1 a kohdan ja 40 a artiklansekä katsoo, ettätieteellisen ja teknisen tietämyksen kehityksen perusteella direktiivejä 66/400/ETY, 66/401/ETY, 66/402/ETY, 69/208/ETY ja 70/458/ETY olisi muutettava jäljempänä tarkoitetuista syistä,jotkut direktiiveissä 66/401/ETY, 66/402/ETY, 69/208/ETY ja 70/458/ETY käytetyistä kasvitieteellisistä nimistä ovat osoittautuneet virheellisiksi tai luotettavuudeltaan kyseenalaisiksi,kyseiset nimet olisi muutettava vastaamaan kansainvälisesti yleisesti hyväksyttyjä nimiä,nykyiset kansainväliset menetelmät sallivat viiden prosentin poikkeaman siemenerien enimmäispainoissa,on suotavaa, että samanlaista poikkeamaa sovellettaisiin yhteisön direktiiveissä,taloudellisen kehityksen ja yhteistyön järjestön vahvistamat ehdot edellisestä sadonkorjuusta ja kasvuston eristämisestä sokerijuurikkaiden ja rehujuurikkaiden siementen tuotantoa varten ovat osoittautuneet yhteisön käyttöön sopiviksi,tavanomaisesti saavutettavan siemenlaadun kehityksen perusteella on suotavaa, että makean lupiinin siemenissä esiintyvien karvaan lupiinin siementen pitoisuussääntöjä olisi muutettava,riisin siementen tuotantoa varten on tarpeen valvoa villikasvien ja punajyväisten kasvien määrää kasvustoissa,on tarpeen vahvistaa tiukemmat vaatimukset riisin siementen sisältämälle punaisten siementen määrälle,nykyisiä kansainvälisiä sääntöjä on äskettäin muutettu tiettyjen viljalajien siemenerien enimmäispainon osalta; tämä tarkastus on hyväksytty yhteisössä,kyseisten lajien siemenerien enimmäispainoja koskevia yhteisön sääntöjä olisi sen vuoksi tarkastettava vastaavasti, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiiviä 66/400/ETY seuraavasti:1. Lisätään ennen liitteessä I olevaa A osan 1 alakohtaa seuraava:"01. Pellon edellinen kasvusto ei ole saanut olla yhteensopimaton lajikkeen Beta vulgaris -siementen tuotannon kanssa, ja pellon on oltava riittävän puhdas sinne edellisestä kasvustosta jääneistä kasveista."2. Korvataan liitteessä I olevan A osan 5 alakohta seuraavasti:"5. Vähimmäisetäisyyksien viereisistä siitepölyn lähteistä on oltava:>TAULUKON PAIKKA>Edellä olevat etäisyydet voidaan jättää huomiotta, jos suoja muuta kuin toivottua vierasta pölytystä vastaan on riittävä. Samaa pölytystä käyttävien kasvustojen eristäminen toisistaan ei ole tarpeen.Siemeniä tuottavien kasvustojen sekä siemeniä kantavien että pölyttävien ainesosien ploidisuus on määriteltävä viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta annetun neuvoston direktiivin 70/457/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 86/155/ETY(2), mukaisesti tai tämän direktiivin mukaisesti laadittujen kansallisten lajikeluettelojen mukaisesti. Jos tätä tietoa ei lajikkeesta anneta, ploidisuus on katsottava tuntemattomaksi, jolloin vaaditaan 600 metrin vähimmäiseristysetäisyys.(1) EYVL N:o L 225, 12.10.1970, s. 1(2) EYVL N:o L 118, 7.5.1986, s. 23"3. Lisätään liitteeseen II lause seuraavasti:"Erän enimmäispaino saa ylittyä enintään viidellä prosentilla."2 artiklaMuutetaan direktiiviä 66/401/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdassa seuraavat vasemmalla olevat ilmaisut vastaavilla oikealla olevilla ilmaisuilla:>TAULUKON PAIKKA>2. Korvataan 3 artiklan 1 kohdassa seuraavat vasemmalla olevat ilmaisut vastaavilla oikealla olevilla ilmaisuilla:>TAULUKON PAIKKA>3. Liitteessä II olevan I kohdan 2 alakohdan A alakohdan taulukon ensimmäisessä sarakkeessa:- korvataan ilmaisu "Agrostis tenuis" ilmaisulla "Agrostis capillaris",- korvataan ilmaisu "Lolium x hybridum" ilmaisulla "Lolium x boucheanum",- korvataan ilmaisu "ssp. oleifera" ilmaisulla "var. oleiformis".4. Lisätään liitteessä II olevan I kohdan 2 alakohdan B alakohdan p alakohtaan ilmaisun "ylittää" jälkeen "2,5 prosenttia" ja poistetaan alakohdan lopputeksti.5. Liitteessä II olevan II kohdan 2 alakohdan A alakohdan taulukon ensimmäisessä sarakkeessa:- korvataan ilmaisu "Agrostis tenuis" ilmaisulla "Agrostis capillaris",- korvataan ilmaisu "Lolium x hybridum" ilmaisulla "Lolium x boucheanum",- korvaaan ilmaisu "ssp. oleifera" ilmaisulla "var. oleiformis".6. Poistetaan liitteessä II olevan III kohdan 6 kohdan c alakohta.7. Liitteessä III olevan taulukon ensimmäisessä sarakkeessa:- korvataan ilmaisu "Agrostis tenuis" ilmaisulla "Agrostis capillaris",- korvataan ilmaisu "Lolium x hybridum" ilmaisulla "Lolium x boucheanum",- korvataan ilmaisu "ssp. oleifera" ilmaisulla "var. oleiformis".8. Lisätään liitteessä III taulukon jälkeen seuraava:"Erän enimmäispaino saa ylittyä enintään viidellä prosentilla."3 artiklaMuutetaan direktiiviä 66/402/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdassa ilmaisu "paitsi zea mays convar. microsperma (Koern) ja zea mays convar. saccharata (Koern)" ilmaisulla "(partim)".2. Lisätään liitteessä I olevan 3 kohdan kolmanteen alakohtaan ilmaisu "Oryza sativa" ilmaisun "viljelyksen" jälkeen.3. Lisätään liitteessä I olevan 3 kohdan kolmanteen alakohtaan seuraava:"D. Oryza sativa:selvästi villeiksi tai punasiemeniksiksi kasveiksi tunnistettavissa olevien kasvien määrä ei saa ylittää:- perussiementen tuotannossa 0,- varmennettujen siementen tuotannossa >NUM>1/>DEN>50 m²."4. Korvataan liitteessä II olevan 2 kohdan A alakohdan taulukon viidennessä sarakkeessa ilmaisut "2", "5" ja "10" ilmaisulla "1", "3" ja "5".5. Korvataan liitteessä III olevan taulukon toisessa sarakkeessa molemmat ilmaisut "20" ilmaisuilla "25".6. Lisätään liitteeseen III virke seuraavasti:"Erän enimmäispaino saa ylittyä enintään viidellä prosentilla."4 artiklaMuutetaan direktiiviä 69/208/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdassa seuraavat vasemmalla olevat ilmaisut vastaavilla oikealla olevilla ilmaisuilla:>TAULUKON PAIKKA>2. Korvataan 3 artiklan 1 kohdassa seuraavat vasemmalla olevat ilmaisut vastaavilla oikealla olevilla ilmaisuilla:>TAULUKON PAIKKA>3. Poistetaan liitteessä I olevan 2 kohdan taulukon ensimmäisestä sarakkeesta ilmaisu "ssp. oleifera" molemmista kohdista.4. Poistetaan liitteessä II olevan I kohdan 1 alakohdan taulukon ensimmäisestä sarakkeesta ilmaisu "ssp. oleifera" molemmista kohdista.5. Poistetaan liitteessä II olevan I kohdan 3 alakohdan A alakohdan taulukon ensimmäisestä sarakkeesta ilmaisu "ssp. oleifera".6. Poistetaan liitteessä III olevan taulukon ensimmäisestä sarakkeesta ilmaisu "ssp. oleifera".7. Lisätään liitteeseen III lause seuraavasti:"Erän enimmäispaino saa ylittyä enintään viidellä prosentilla."5 artiklaMuutetaan direktiiviä 70/458/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdassa seuraavat vasemmalla olevat ilmaisut vastaavilla oikealla olevilla ilmaisuilla:>TAULUKON PAIKKA>2. Korvataan liitteessä II 3 kohdan a alakohdan taulukon ensimmäisessä sarakkeessa ilmaisu "var. botrytis" ilmaisulla "(kukkakaali)" ja "(muut lajit)" ilmaisulla "(muut alalajit)".3. Lisätään liitteessä III olevaan 1 kohtaan virke seuraavasti:"Erän enimmäispaino saa ylittyä enintään viidellä prosentilla."6 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1988. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.7 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä tammikuuta 1987.Komission puolestaFrans ANDRIESSENVarapuheenjohtaja(1) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2290/66(2) EYVL N:o L 362, 31.12.1985, s. 8(3) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2298/66(4) EYVL N:o L 118, 7.5.1986, s. 23(5) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2309/66(6) EYVL N:o L 200, 23.7.1986, s. 38(7) EYVL N:o L 169, 10.7.1969, s. 3(8) EYVL N:o L 225, 12.10.1970, s. 7


Avis juridique important

|

31996L0057

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/57/EY, annettu 3 päivänä syyskuuta 1996, kotitalouksien sähkökäyttöisten jääkaappien, pakastimien ja näiden yhdistelmien energiatehokkuusvaatimuksista

Virallinen lehti nro L 236 , 18/09/1996 s. 0036 - 0043

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/57/EY,annettu 3 päivänä syyskuuta 1996,kotitalouksien sähkökäyttöisten jääkaappien, pakastimien ja näiden yhdistelmien energiatehokkuusvaatimuksista EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3),sekä katsovat, että(1) on tärkeää edistää toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta,(2) jäsenvaltioiden energiansäästöohjelmien parantamisesta 15 päivänä tammikuuta 1985 annetussa päätöslauselmassa (4) neuvosto kehotti jäsenvaltioita jatkamaan ja tarvittaessa lisäämään ponnistelujaan energian järkevämmän käytön edistämiseksi kehittämällä yhtenäistä energiansäästöpolitiikkaa,(3) kotitalouksien kylmälaitteiden sähkönkulutus muodostaa merkittävän osan kotitalouksien sähkönkulutuksesta yhteisössä ja siten myös kokonaissähkönkulutuksesta; yhteisön markkinoilla tarjolla olevien tilavuudeltaan ja ominaisuuksiltaan samankaltaisten kylmälaitemallien sähkönkulutuksessa on huomattavia eroja, eli niiden energiatehokkuus vaihtelee erittäin paljon,(4) tietyt jäsenvaltiot aikovat antaa kotitalouksien jääkaappien ja pakastimien tehokkuudesta säännöksiä, jotka ovat luonteeltaan sellaisia, että ne muodostavat esteitä näiden tuotteiden kaupalle yhteisössä,(5) terveydestä, turvallisuudesta, ympäristönsuojelusta ja kuluttajansuojasta jäsenvaltioissa annettujen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämistä koskevien ehdotusten on perustuttava suojan korkeaan tasoon; tällä direktiivillä varmistetaan ympäristön- ja kuluttajansuojan korkea taso pyrkimällä parantamaan huomattavasti kyseisten laitteiden energiatehokkuutta,(6) tämän kaltaisten toimenpiteiden toteuttaminen kuuluu yhteisön toimivaltaan; perustamissopimuksen 3 b artiklan määräysten mukaisesti tässä direktiivissä esitetyt vaatimukset ovat yhteisölle asetettujen tavoitteiden rajoissa,(7) perustamissopimuksen 130 r artiklassa määrätään lisäksi ympäristön suojelusta ja parantamisesta sekä luonnonvarojen harkitusta ja järkevästä käytöstä yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteina; sähköntuotanto ja -kulutus aiheuttavat noin 30 prosenttia ihmisten aiheuttamista hiilidioksidipäästöistä (CO2) ja muodostavat noin 35 prosenttia yhteisön primaarienergian kulutuksesta, ja nämä prosenttiosuudet kasvavat yhä,(8) yhteisön sähkön käytön tehostamiseen tähtäävän toimintaohjelman hyväksymisestä 5 päivänä kesäkuuta 1989 tehdyn neuvoston päätöksen 89/364/ETY (5) tavoitteena on sekä kannustaa kuluttajia suosimaan tehokkaiden sähkölaitteiden ja -välineiden käyttöä että parantaa niiden energiatehokkuutta,(9) neuvosto asetti päätelmissään 29 päivänä lokakuuta 1990 tavoitteeksi vakiinnuttaa vuoteen 2000 mennessä yhteisön hiilidioksidipäästöt (CO2) vuoden 1990 tasolle, ja tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan tehokkaampia toimenpiteitä yhteisön hiilidioksidipäästöjen tason vakiinnuttamiseksi,(10) päätöksellä 91/565/ETY (6) luotiin ohjelma, jolla pyritään edistämään energiatehokkuutta yhteisössä (SAVE-ohjelma),(11) uusimpiin tarjolla oleviin kylmälaitemalleihin tehdyt energiatehokkuuden parantamistoimenpiteet eivät kohota tuotantokustannuksia kohtuuttomasti, ja ne maksavat itsensä takaisin muutamassa vuodessa tai jopa nopeammin niiden ansiosta säästettävänä sähkönä; tämän lisäksi vältetään sähköntuotantoon liittyvät ulkoiset kustannukset, jotka aiheutuvat esimerkiksi hiilidioksidipäästöistä (CO2) ja muista saasteista,(12) markkinapaineista ja tuotantoprosessien kehittymisestä "luonnollisesti" johtuva energiatehokkuuden kasvu, joka on arviolta noin 2 prosenttia vuodessa, edistää pyrkimyksiä ottaa käyttöön tiukempia energiankulutusta koskevia standardeja,(13) direktiivi 92/75/ETY (7) (puitedirektiivi) ja komission direktiivi 94/2/EY (8) (direktiivin 92/75/ETY soveltamisdirektiivi), joissa säädetään laitteiden pakollisista merkinnöistä ja muista sähkönkulutusta koskevista tiedoista, auttavat kuluttajia paremmin tiedostamaan kotitalouksien kylmälaitteiden energiatehokkuuteen liittyvät kysymykset; tämä toimenpide kannustaa myös kilpailevia valmistajia tarjoamaan laitteita, joiden energiatehokkuus ylittää tässä direktiivissä annetut standardit; jotta kuluttajille annetuista tiedoista olisi todellista hyötyä ja jotta myytävien laitteiden keskimääräinen kokonaistehokkuus paranisi olennaisesti; tiedoissa on mainittava myös standardit,(14) tällä direktiivillä pyritään poistamaan teknisiä esteitä kotitalouksien kylmälaitteiden energiatehokkuuden parantamisen tieltä, ja siinä on noudatettava teknistä yhdenmukaistamista ja standardointia koskevasta uudesta lähestymistavasta 7 päivänä toukokuuta 1985 annetussa neuvoston julkilausumassa (9) luotua "uutta lähestymistapaa"; kyseisessä julkilausumassa nimenomaisesti rajataan lainsäädännön yhdenmukaistaminen olennaisiin vaatimuksiin, jotka hyväksytään direktiiveissä ja jotka markkinoille saatettujen tuotteiden on täytettävä,(15) on tärkeää ottaa käyttöön tehokas täytäntöönpanojärjestelmä, jolla varmistetaan direktiivin moitteeton täytäntöönpano, taataan valmistajille tasapuoliset kilpailuedellytykset ja suojellaan kuluttajien oikeuksia,(16) olisi otettava huomioon teknistä yhdenmukaistamista koskevissa direktiiveissä käytettävistä vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyistä 22 päivänä heinäkuuta 1993 tehty neuvoston päätös 93/465/ETY (10),(17) kansainvälisen kaupan etujen vuoksi olisi hyödynnettävä tarpeen mukaan kansainvälisiä standardeja; kylmälaitteiden sähkönkulutus määritellään kansainväliseen standardiin perustuvassa Euroopan standardointikomitean heinäkuussa 1995 laatimassa standardissa EN 153,(18) tämän direktiivin energiatehokkuusvaatimusten mukaisissa kotitalouksien kylmälaitteissa on niiden vapaan liikkuvuuden mahdollistamiseksi oltava CE-merkintä oheistietoineen, ja(19) tämä direktiivi koskee ainoastaan elintarvikkeille tarkoitettuja kotitalouksien kylmälaitteita, jotka toimivat verkkovirralla, lukuun ottamatta erikoisvalmisteisia laitteita; kaupallisesti käytettävät kylmälaitteet ovat niin erilaisia, ettei niitä voi sen vuoksi sisällyttää tähän direktiiviin,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan uusiin, verkkosähköä käyttäviin kotitalouskäyttöön tarkoitettuihin jääkaappeihin, pakastekaappeihin ja pakastimiin sekä niiden yhdistelmiin, jäljempänä `kylmälaitteet`, jotka määritellään liitteessä I. Tätä direktiiviä ei sovelleta laitteisiin, jotka voivat käyttää muita virtalähteitä, erityisesti akkuja, ei myöskään absorptiomenetelmällä toimiviin kotitalouskäyttöön tarkoitettuihin kylmälaitteisiin eikä erikoisvalmisteisiin laitteisiin.2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia kylmälaitteita voidaan saattaa yhteisön markkinoille vain siinä tapauksessa, että laitteen sähkönkulutus ei ylitä kyseessä olevalle laiteluokalle vahvistettua sähkönkulutuksen enimmäisarvoa, joka lasketaan liitteessä I määriteltyjen menettelyjen mukaisesti.2. Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien kylmälaitteiden valmistajien, heidän valtuuttamiensa yhteisöön sijoittautuneiden edustajien tai laitteen yhteisön markkinoille saattamisesta vastaavan henkilön on varmistettava, että jokainen markkinoille saatettu laite täyttää 1 kohdassa tarkoitetun vaatimuksen.3 artikla 1. Jäsenvaltiot eivät voi kieltää, rajoittaa tai estää tämän direktiivin kaikkien säännösten mukaisuutta osoittavalla CE-merkinnällä varustettujen kylmälaitteiden markkinoille saattamista alueellaan.2. Kunnes toisin osoitetaan, jäsenvaltioiden on oletettava, että 5 artiklan mukaisesti CE-merkinnällä varustetut kylmälaitteet ovat kaikkien tämän direktiivin säännösten mukaisia.3. a) Jos kylmälaitteet kuuluvat myös muita näkökohtia käsittelevien ja CE-merkinnän tekemisestä säätävien muiden direktiivien soveltamisalaan, niiden oletetaan CE-merkinnän perusteella olevan myös näiden muiden direktiivien säännösten mukaiset, kunnes toisin osoitetaan.b) Jos kuitenkin yhdessä tai useammassa näistä direktiiveistä annetaan valmistajalle siirtymäkaudeksi mahdollisuus valita soveltamansa sääntely, CE-merkintä osoittaa ainoastaan valmistajan soveltamien direktiivien säännösten mukaisuutta. Kylmälaitteiden mukana olevissa asiakirjoissa, huomautuksissa ja ohjeissa on tällaisessa tapauksessa mainittava kyseessä olevien direktiivien viitetiedot siten kuin ne on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artikla Vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt ja kylmälaitteiden CE-merkintää koskevat vaatimukset ovat liitteessä II.5 artikla 1. Saatettaessa laitteita markkinoille niissä on oltava CE-merkintä. CE-merkintä koostuu kirjaimista "CE". Käytettävä malli on kuvattu liitteessä III. CE-merkintä on kiinnitettävä näkyvästi, luettavasti ja pysyvästi kylmälaitteeseen ja tarvittaessa pakkaukseen.2. On kiellettyä kiinnittää kylmälaitteisiin merkintöjä, jotka voivat johtaa kolmansia osapuolia harhaan CE-merkinnän tarkoituksen tai graafisen esitystavan suhteen. Laitteisiin, niiden pakkauksiin, käyttöohjeisiin tai muihin asiakirjoihin voidaan kiinnittää kaikkia muitakin merkintöjä, jollei CE-merkinnän näkyvyyttä ja luettavuutta vähennetä.6 artikla 1. Jos jäsenvaltio toteaa, että CE-merkintää on käytetty säännösten vastaisesti, yhteisöön sijoittautuneella valmistajalla tai tämän valtuuttamalla edustajalla on velvollisuus muuttaa tuote vaatimusten mukaiseksi ja lopettaa säännösten vastainen käyttö jäsenvaltion edellyttämällä tavalla. Jollei valmistajasta tai tämän valtuuttamasta edustajasta kumpikaan ole sijoittautunut yhteisöön, tämä velvollisuus kuuluu kylmälaitteen yhteisön markkinoille saattamisesta vastaavalle henkilölle.2. Jos tuote on edelleenkin vaatimusten vastainen, jäsenvaltion on toteutettava 7 artiklaa soveltaen tarvittavat toimenpiteet kyseisen laitteen markkinoille saattamisen rajoittamiseksi tai kieltämiseksi taikka sen markkinoilta vetämisen varmistamiseksi.7 artikla 1. Kaikki tämän direktiivin mukaisesti tehdyt päätökset, joilla rajoitetaan kylmälaitteiden markkinoille saattamista, on perusteltava yksityiskohtaisesti. Asianomaiselle osapuolelle on välittömästi ilmoitettava päätöksestä ja samalla muutoksenhakumahdollisuuksista määräaikoineen kyseisen jäsenvaltion voimassa olevan lainsäädännön nojalla.2. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viipymättä tällaisista toimenpiteistä ja perusteltava päätöksensä. Komissio ilmoittaa nämä tiedot muille jäsenvaltioille.8 artikla Komissio arvioi saadut tulokset neljän vuoden kuluessa tämän direktiivin antamisesta verraten niitä ennakkoon odotettuihin tuloksiin. Komissio tutkii sen jälkeen yhdessä asianomaisten osapuolten kanssa, onko energiatehokkuuden parantamisen toiseen vaiheeseen siirtymiseksi tarpeen vahvistaa toinen sarja toimenpiteitä kotitalouskäyttöön tarkoitettujen kylmälaitteiden energiatehokkuuden merkittäväksi parantamiseksi. Siinä tapauksessa, että ne katsotaan tarpeellisiksi, kyseisten energiatehokkuutta koskevien toimenpiteiden samoin kuin niiden voimaantulopäivän on perustuttava energiatehokkuustasoihin, jotka ovat taloudellisesti ja teknisesti perusteltuja ehdotuksen tekohetkellä vallitsevissa olosuhteissa. Myös muut asianmukaisiksi katsotut toimenpiteet kotitalouskäyttöön tarkoitettujen kylmälaitteiden energiatehokkuuden parantamiseksi on otettava huomioon.9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset yhden vuoden kuluessa tämän direktiivin antamisesta. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava niistä välittömästi komissiolle.Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä kolmen vuoden kuluttua tämän direktiivin antamisesta.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä, jotka ne toteuttavat tämän direktiivin soveltamisalalla.3. Jäsenvaltioiden on sallittava kolmen vuoden ajan tämän direktiivin antamisesta sellaisten kylmälaitteiden markkinoille saattaminen, jotka täyttävät niiden alueella tämän direktiivin antamishetkellä sovellettavat vaatimukset.10 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.11 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 3 päivänä syyskuuta 1996.Euroopan parlamentin puolestaK. HÄNSCHPuhemiesNeuvoston puolestaI. YATESPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 390, 31.12.1994, s. 30 ja EYVL N:o C 49, 20.2.1996, s. 10(2) EYVL N:o C 155, 21.6.1995, s. 18(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 26 päivänä lokakuuta 1995 (EYVL N:o C 308, 20.11.1995, s. 134), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 11 päivänä maaliskuuta 1996 (EYVL N:o C 120, 24.4.1996, s. 10) ja Euroopan parlamentin päätös tehty 18 päivänä kesäkuuta 1996 (EYVL N:o C 198, 8.7.1996).(4) EYVL N:o C 20, 22.1.1985, s. 1(5) EYVL N:o L 157, 9.6.1989, s. 32(6) EYVL N:o L 307, 8.11.1991, s. 34(7) EYVL N:o L 297, 13.10.1992, s. 16(8) EYVL N:o L 45, 17.2.1994, s. 1(9) EYVL N:o C 136, 4.6.1985, s. 1(10) EYVL N:o L 220, 30.8.1993, s. 23LIITE I KYLMÄLAITTEEN SUURIMMAN SALLITUN SÄHKÖNKULUTUKSEN LASKEMISTAPA SEKÄ VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTUSMENETTELY Kylmälaitteen sähkönkulutus (joka voidaan ilmaista kilowattitunteina vuorokaudessa) riippuu laiteluokasta (esimerkiksi jääkaappi, jossa on yhden tähden pakasteosasto (*), säiliöpakastin jne.), sen tilavuudesta ja sen rakenteen energiatehokkuudesta (eristyksen paksuudesta tai kompressorin tehokkuudesta) sekä laitteen ulko- ja sisälämpötilan välisestä erosta. Energiatehokkuutta koskevissa standardeissa on sen vuoksi otettava huomioon tärkeimmät sisäiset tekijät, jotka vaikuttavat sähkönkulutukseen (eli laitteen luokka ja tilavuus). Tämän vuoksi suurin sallittu sähkönkulutus määritellään laitteen tilavuudesta riippuvalla lineaarisella yhtälöllä, siten, että kullekin laiteluokalle on määritelty oma yhtälönsä.Tietyn laitetyypin suurimman sallitun sähkönkulutuksen laskeminen on aloitettava luokittelemalla laite johonkin seuraavassa luettelossa olevista luokista:>TAULUKON PAIKKA>Koska kylmälaitteissa on lämpötilaltaan toisistaan poikkeavia osastoja (mikä vaikuttaa selvästi sähkönkulutukseen), suurin sallittu sähkönkulutus määritellään todellisuudessa sovelletun tilavuuden mukaan eli eri osastojen tilavuuksien painotetun summan mukaan.Tämän direktiivin soveltamiseksi laitteen sovellettu tilavuus (Vadj) lasketaan seuraavalla kaavalla:Vadj = Ó Vc × Wc × Fc × CcWc = >NUM>(25 - Tc) / >DEN>20jossa Tc on kunkin osaston nimellislämpötila (°C).jossa Vc on laitteessa olevan tietyn osastotyypin käyttötilavuus, ja Fc on kerroin, jonka arvo on 1,2 automaattisulatteisille osastoille ja 1 muille osastoille.Cc = 1 normaaleihin (N) ja normaalia kylmempiin (SN) ilmastotyyppeihin kuuluville kylmälaitteilleCc = Xc subtrooppiseen (ST) ilmastotyyppiin kuuluville kylmälaitteilleCc = Yc trooppiseen ilmastotyyppiin (T) kuuluville kylmälaitteillePainotuskertoimet Xc ja Yc eri osastotyypeille ovat seuraavat:>TAULUKON PAIKKA>Sovellettu tilavuus ja käyttötilavuus ilmaistaan litroina.Suurin sallittu sähkönkulutus (Emax, joka ilmaistaan kilowattitunteina/24 h kahden desimaalin tarkkuudella) laitetyypille, jonka sovellettu tilavuus on Vadj, lasketaan seuraavilla yhtälöillä kullekin laiteluokalle:>TAULUKON PAIKKA>Niiden jääkaappi-pakastimien, joissa on enemmän kuin kaksi ovea, ja muiden tässä mainitsemattomien laitteiden suurin sallittu sähkönkulutus (Emax) määritetään lämpötilaltaan alhaisimman osaston lämpötilan ja tähtiluokituksen perusteella, seuraavasti:>TAULUKON PAIKKA>Testausmenetelmät, joilla tarkastetaan, onko laite tämän direktiivin sähkönkulutusvaatimusten mukainen Jos tarkastettavan kylmälaitteen sähkönkulutus on enintään Emax (edellä määritelty luokkakohtainen suurin sallittu sähkönkulutus) korotettuna 15 prosentilla, kyseinen laite varmennetaan tämän direktiivin sähkönkulutusvaatimusten mukaiseksi. Jos kulutus on suurempi kuin Emax korotettuna 15 prosentilla, on mitattava kolmen muun laitteen kulutus. Jos näiden kolmen laitteen kulutusten aritmeettinen keskiarvo on enintään Emax korotettuna 10 prosentilla, laite varmennetaan mainittujen vaatimusten mukaiseksi. Jos aritmeettinen keskiarvo on suurempi kuin Emax korotettuna 10 prosentilla, laitteen ei katsota täyttävän kyseisiä vaatimuksia.Määritelmät Tässä liitteessä käytetyt määritelmät vastaavat Euroopan standardointikomitean heinäkuussa 1995 laatimaa eurooppalaista standardia EN 153.LIITE II VAATIMUSTENMUKAISUUDEN ARVIOINTIMENETTELYT (MODUULI A) 1. Tässä moduulissa kuvataan menettelyä, jolla 2 kohdassa esitetyt vaatimukset täyttävä valmistaja tai tämän valtuuttama yhteisöön sijoittautunut edustaja varmistaa ja vakuuttaa, että kylmälaite on tämän direktiivin vaatimusten mukainen. Valmistajan on kiinnitettävä CE-merkintä kaikkiin valmistamiinsa kylmälaitteisiin ja laadittava kirjallinen vaatimustenmukaisuusvakuutus.2. Valmistajan on laadittava 3 kohdassa kuvatut tekniset asiakirjat, ja valmistajan tai tämän valtuuttaman yhteisöön sijoittautuneen edustajan on säilytettävä niitä siten, että ne ovat asianomaisten kansallisten viranomaisten saatavilla tarkastusta varten vähintään 3 vuotta laitteen viimeisimmästä valmistuspäivämäärästä.Jos sekä valmistaja että tämän valtuuttama edustaja ovat sijoittautuneet yhteisön ulkopuolelle, kylmälaitteen yhteisön markkinoille saattaneen henkilön on vastattava teknisten asiakirjojen saatavuudesta.3. Teknisten asiakirjojen avulla on voitava arvioida, onko kylmälaite tämän direktiivin vaatimusten mukainen. Niissä on annettava kylmälaitteen rakenne-, valmistus- ja toimintatiedot ja seuraavat tiedot siltä osin kuin arvioinnin kannalta on tarpeen:i) valmistajan nimi ja osoite:ii) mallin yleiskuvaus, josta se voidaan yksiselitteisesti tunnistaa,iii) tiedot, tarvittaessa piirustuksineen, mallin tärkeimmistä rakenneominaisuuksista, etenkin niistä seikoista, jotka vaikuttavat merkittävästi sen sähkönkulutukseen, kuten mitoista, tilavuudesta/tilavuuksista, kompressorin ominaisuuksista, erikoispiirteistä jne.,iv) käyttöohjeet, jos sellaiset on,v) tulokset 5 kohdan mukaisesti tehdyistä sähkönkulutusmittauksista,vi) yksityiskohtaiset tiedot, joista ilmenee, että nämä mittaukset ovat liitteessä I asetettujen energiankulutusta koskevien vaatimusten mukaiset.4. Muuta yhteisön sääntelyä soveltaen laadittuja teknisiä asiakirjoja voidaan käyttää, jos ne täyttävät tässä liitteessä esitetyt vaatimukset.5. Kylmälaitteiden valmistajat ovat velvollisia määrittämään kunkin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan kylmälaitteen sähkönkulutuksen standardissa EN 153 esitettyjen menettelyjen mukaisesti sekä vahvistamaan, että laite on 2 artiklan vaatimusten mukainen.6. Valmistajan tai tämän valtuutetun edustajan on liitettävä teknisiin asiakirjoihin jäljennös vaatimustenmukaisuusvakuutuksesta.7. Valmistajan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta valmistusprosessilla voidaan varmistaa, että valmistetut kylmälaitteet ovat 2 kohdassa tarkoitettujen teknisten asiakirjojen ja direktiivin niihin sovellettavien vaatimusten mukaisia.LIITE III CE-VAATIMUSTENMUKAISUUSMERKINTÄ CE-vaatimustenmukaisuusmerkintä koostuu kirjaimista `CE` seuraavalla tavalla graafisesti esitettyinä:>VIITTAUS FILMIIN>Jos CE-merkintää pienennetään tai suurennetaan, edellä olevan graafisen esityksen asteikon mukaiset suhteet on säilytettävä.CE-merkinnän eri osien on oltava jokseenkin saman korkuiset ja vähintään 5 mm:n korkuiset.


Avis juridique important

|

31970L0457

Neuvoston direktiivi 70/457/ETY, annettu 29 päivänä syyskuuta 1970, viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta

Virallinen lehti nro L 225 , 12/10/1970 s. 0001 - 0006 Tanskank. erityispainos: Sarja III Alue 1966-1972 s. 0031  Englannink. erityispainos: Sarja III Alue 1966-1972 s. 0036  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 6 s. 0003  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 4 s. 0048  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 4 s. 0048  Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 3 s. 0089  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 3 s. 0089

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 29 päivänä syyskuuta 1970,viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta (70/457/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettämaataloudessa käytettävien siementen ja kasvien tuotannolla on tärkeä asema Euroopan talousyhteisön maataloudessa,neuvosto on sen vuoksi jo antanut direktiivit juurikkaiden siementen(2), rehukasvien siementen(3), viljakasvien siementen(4), siemenperunoiden(5) sekä öljy- ja kuitukasvien siementen(6) pitämisestä kaupan,näissä direktiiveissä sallitaan jäsenvaltioiden väliaikaisesti rajoittaa kyseisten kasvien lajikkeiden siementen ja lisäysaineiston pitämisen kaupan sellaisten lajikkeiden siemeniin ja lisäysaineistoon, jotka on merkitty kansalliseen luetteloon ja joilla on viljelyn ja käytön kannalta merkitystä niiden alueella;kuitenkin näissä direktiiveissä säädetään myös, että kyseinen rajoitus hyväksytään ainoastaan siihen saakka, kunnes viljelykasvilajeista laaditaan yleinen lajikeluettelo,yleinen lajikeluettelo voidaan toistaiseksi laatia ainoastaan kansallisten luetteloiden perusteella,sen vuoksi kaikkien jäsenvaltioiden olisi laadittava yksi tai useampia kansallisia luetteloita niistä lajikkeista, jotka hyväksytään varmennettaviksi ja pidettäviksi kaupan niiden alueella,luettelot olisi laadittava yhdenmukaisten sääntöjen mukaisesti, jotta hyväksytyt lajikkeet olisivat erotettavia, pysyviä ja riittävän yhtenäisiä ja jotta ne olisivat viljely- ja käyttöarvoltaan tyydyttäviä,lajikkeen hyväksymiseksi suoritettavia tutkimuksia varten on vahvistettava suuri määrä yhdenmukaisia perusteita ja vähimmäisedellytyksiä,toisaalta lajikkeen hyväksymisen voimassaoloaikaan, hyväksymisen epäämisen perusteisiin ja lajikkeen ylläpitoon liittyvät säännökset on yhdenmukaistettava ja jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava toisilleen lajikkeiden hyväksymisistä ja peruuttamisista,alkaen 1 päivästä heinäkuuta 1967 vähintään yhdessä jäsenvaltiossa tämän direktiivin periaatteiden mukaisesti hyväksyttyjen lajikkeiden siemeniin ja lisäysaineistoon ei saa yhteisössä tietyn määräajan jälkeen soveltaa lajiketta koskevia rajoituksia;nämä lajikkeet on lisättävä lajikeluetteloon,jäsenvaltioille olisi kuitenkin annettava oikeus erityisen menettelyn avulla tehdä mahdollisia lajiketta koskevia huomautuksia, huomautuksia lajikkeen sisällyttämisestä yleiseen lajikeluetteloon ja kasvin terveyttä koskevia huomautuksia kyseiseen luetteloon jo merkitystä lajikkeesta,olisi annettava erityiset säännökset lajikkeista, jotka on hyväksytty tämän direktiivin periaatteiden mukaisesti jossakin jäsenvaltiossa ennen 1 päivää heinäkuuta 1967; näyttää perustellulta sisällyttää nämä lajikkeet luetteloon sen perusteella, miten tärkeitä ne ovat siementen tuotannolle,komission olisi huolehdittava viljelykasvilajien yleiseen lajikeluetteloon lisättävien lajikkeiden julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä,olisi säädettävä kolmansissa maissa suoritettujen lajikkeiden tutkimusten ja tarkastusten vastaavuuden tunnustamisesta,yhteisön sääntöjä ei kuitenkaan olisi sovellettava lajikkeisiin, joiden siemenet ja lisäysaineisto on todistetusti tarkoitettu vietäväksi kolmansiin maihin, jakomissiolle olisi annettava tehtäväksi päättää tietyistä toimenpiteistä tämän direktiivin soveltamiseksi; ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä komission ja jäsenvaltioiden välisen tiiviin yhteistyön aikaansaamiseksi 14 päivänä kesäkuuta 1966 neuvoston päätöksellä(7) perustetussa maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevässä pysyvässä komiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN1 artikla 1. Tämä direktiivi koskee juurikas-, rehukasvi-, viljakasvi- ja perunalajikkeiden sekä öljy- ja kuitukasvilajikkeiden hyväksymistä sellaisten viljelykasvilajien yleiseen lajikeluetteloon, joiden siemeniä tai kasveja voidaan pitää kaupan juurikkaiden siementen, rehukasvien siementen, viljakasvien siementen ja siemenperunoiden pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettujen neuvoston direktiivien säännösten mukaisesti sekä öljy- ja kuitukasvien siementen pitämisestä kaupan 30 päivänä kesäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin säännösten mukaisesti.2. Yleinen lajikeluettelo laaditaan jäsenvaltioiden kansallisten luetteloiden perusteella.2 artikla Tässä direktiivissä "virallisilla toimenpiteillä" tarkoitetaan toimenpiteitä, joita toteuttavata) jonkin valtion viranomaiset taib) jonkin valtion valvonnassa toimivat julkis- tai yksityisoikeudelliset oikeushenkilöt taic) valantehneet luonnolliset henkilöt sellaisten lisätehtävien osalta, jotka myös kuuluvat valtion valvontaan,sillä edellytyksellä, että b ja c alakohdassa tarkoitetut henkilöt eivät saa henkilökohtaista etua kyseisistä toimenpiteistä.3 artikla 1. Jäsenvaltion on laadittava yksi tai useampi luettelo sellaisista lajikkeista, jotka on virallisesti hyväksytty varmennettaviksi ja pidettäviksi kaupan sen alueella. Jokaisen on voitava tutustua luetteloihin.2. Jäsenvaltiot voivat säätää, että lajikkeen hyväksyminen yleiseen lajikeluetteloon tai toisen jäsenvaltion luetteloon vastaa hyväksymistä kyseisen jäsenvaltion luetteloon. Tässä tapauksessa jäsenvaltio vapautetaan 7 artiklassa, 9 artiklan 3 kohdassa ja 10 artiklan 2-5 kohdassa säädetyistä velvoitteista.3. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta ennen 1 päivää heinäkuuta 1970 muiden kuin tämän direktiivin periaatteiden mukaisesti annetut lajikkeiden viralliset hyväksymiset lakkaavat viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1980, jollei kyseisiä lajikkeita siihen mennessä ole hyväksytty tämän direktiivin periaatteiden mukaisesti.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että lajike hyväksytään ainoastaan, jos se on erotettava, pysyvä ja riittävän yhtenäinen. Lajikkeella on oltava tyydyttävä viljely- ja käyttöarvo.2. Viljely- ja käyttöarvon koe ei ole tarpeena) heinäkasvilajikkeiden hyväksymiseen, jos lajikkeen siemeniä ei jalostajan ilmoituksen mukaan ole tarkoitettu käytettäväksi rehukasveina,b) sellaisten lajikkeiden hyväksymiseen, joiden siemenet on tarkoitettu pidettäviksi kaupan jossakin toisessa jäsenvaltiossa, joka on hyväksyessään lajikkeet ottanut huomioon niiden viljely- ja käyttöarvon.5 artikla 1. Lajike on erotettava, jos se hyväksymistä haettaessa erottuu selvästi yhden tai useamman tärkeän morfologisen tai fysiologisen ominaisuuden osalta kaikista muista lajikkeista, jotka on hyväksytty tai joiden hyväksymistä on haettu kyseisessä jäsenvaltiossa, tai jotka on merkitty yleiseen lajikeluetteloon.2. Lajike on pysyvä, jos se peräkkäisten lisäysten jälkeen tai jokaisen jakson lopulla - kun jalostaja on määritellyt erityisen lisäysjakson - pysyy määriteltyjen olennaisten ominaisuuksiensa mukaisena.3. Lajike on riittävän yhtenäinen, jos siihen kuuluvat kasvit ovat - harvinaisia muunnoksia lukuun ottamatta - kasvien lisäysjärjestelmän erityispiirteet huomioon ottaen samanlaisia tai geneettisesti tunnistettavia tässä huomioon otettujen ominaisuuksien osalta.4. Lajikkeen viljely- ja käyttöarvo on tyydyttävä, jos se kyseisen jäsenvaltion luetteloon hyväksyttyihin muihin lajikkeisiin verrattuna merkitsee kaikilta ominaisuuksiltaan ainakin yhden määrätyn alueen tuotannolle tuntuvaa parannusta joko viljelyksessä, kasvustojen käyttötavoissa tai niistä peräisin olevien tuotteiden käytössä. Tiettyjen ominaisuuksien huonommuus voidaan hyvittää muilla edullisilla ominaisuuksilla.6 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että muista jäsenvaltioista peräisin oleviin lajikkeisiin sovelletaan erityisesti hyväksymismenettelyn osalta samoja edellytyksiä kuin kansallisiin lajikkeisiin.7 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lajikkeiden hyväksyminen perustuu virallisten kokeiden tuloksiin, erityisesti viljelykokeisiin, jotka kattavat lajikkeen kuvaukseen riittävän määrän ominaisuuksia. Ominaisuuksien toteamiseksi käytettävien menetelmien on oltava täsmällisiä ja luotettavia.2. Noudattaen 23 artiklassa säädettyä menettelyä on vahvistettava tieteellisen ja teknisen tietämyksen perusteella:a) ne ominaisuudet, jotka kokeiden on vähintään katettava eri lajien osalta,b) kokeiden suorittamiselle vahvistetut vähimmäisedellytykset.3. Kun genealogisten ainesosien koe on tarpeen hybridien ja keinotekoisten lajikkeiden tutkimiseksi, jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kyseisen kokeen tulokset ja genealogisten ainesosien kuvaus jalostajan pyynnöstä pidetään luottamuksellisina.8 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä, että hakijan on lajikkeen hyväksymistä koskevaa hakemusta jättäessään ilmoitettava, onko kyseiselle lajikkeelle jo haettu hyväksymistä toisessa jäsenvaltiossa, mikä jäsenvaltio on kyseessä ja onko hyväksyminen annettu.9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava alueellaan hyväksyttyjen lajikkeiden luettelon ja maassaan niiden ylläpidosta vastaavan henkilön tai vastaavien henkilöiden nimien virallisesta julkaisemisesta. Kun useampi henkilö on vastuussa lajikkeen ylläpidosta, nimien julkaiseminen ei ole välttämätöntä. Jos nimiä ei ole julkaistu, luettelossa on ilmoitettava viranomainen, jolla on ylläpidosta vastaavien henkilöiden nimiluettelo.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että lajikkeella on hyväksyttäessä mahdollisuuksien mukaan sama nimi kaikissa jäsenvaltioissa.Jos tiedetään, että jonkin lajikkeen siemeniä ja lisäysaineistoa pidetään kaupan toisessa maassa eri nimellä, myös tämä nimi on ilmoitettava luettelossa.3. Jäsenvaltioiden on laadittava jokaisesta hyväksytystä lajikkeesta asiakirja, jossa on lajikkeen kuvaus ja selkeä yhteenveto kaikista niistä seikoista, joihin hyväksyminen perustuu. Lajikkeiden kuvaus koskee niitä kasveja, jotka tuotetaan suoraan "varmennettujen siementen ja lisäysaineiston" luokkaan kuuluvista siemenistä ja kasveista.10 artikla 1. Lajikeluettelosta ja sen muutoksista on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on annettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle jokaisen uuden hyväksytyn lajikkeen osalta lyhyt kuvaus sen käyttöä koskevista tärkeimmistä ominaisuuksista.3. Jäsenvaltioiden on pidettävä muiden jäsenvaltioiden ja komission saatavilla 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut, niitä lajikkeita koskevat asiakirjat, jotka on hyväksytty tai joita ei enää hyväksytä. Näitä asiakirjoja koskevat tiedot pidetään luottamuksellisina.4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että hyväksymistä koskevat asiakirjat saatetaan kaikkien niiden henkilöiden henkilökohtaiseen ja yksinomaiseen käyttöön, jotka ovat osoittaneet, että heillä on siihen perusteltu etu. Näitä säännöksiä ei sovelleta, kun 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tiedot on pidettävä luottamuksellisina.5. Kun lajikkeen hyväksyminen evätään tai peruutetaan, kokeiden tulokset on saatettava niiden henkilöiden käyttöön, joita päätös koskee.11 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että hyväksyttyjä lajikkeita on ylläpidettävä.2. Ylläpito on voitava aina tarkastaa lajikkeesta vastaavan henkilön tai vastaavien henkilöiden tekemien muistiinpanojen perusteella. Näiden muistiinpanojen on ulotuttava myös kaikkien perussiemeniä tai lisäysaineistoa aikaisempien sukupolvien tuotantoon.3. Lajikkeesta vastaavalta henkilöltä voidaan pyytää näytteitä. Näytteet voidaan tarvittaessa ottaa virallisesti.4. Kun ylläpito toteutetaan muussa kuin lajikkeen hyväksyneessä jäsenvaltiossa, on näiden jäsenvaltioiden avustettava toisiaan hallinnollisesti tarkastuksen osalta.12 artikla 1. Hyväksyminen on voimassa kymmenennen hyväksymistä seuraavan kalenterivuoden loppuun.2. Lajikkeen hyväksyminen voidaan uudistaa määrätyin väliajoin, jos se on perusteltua viljelyn merkittävyyden vuoksi ja jos lajike yhä täyttää erotettavuutta, yhtenäisyyttä ja pysyvyyttä koskevat edellytykset. Uudistamista koskeva hakemus on tehtävä viimeistään kaksi vuotta ennen hyväksymisen päättymistä.3. Hyväksymisen voimassaoloa on jatkettava väliaikaisesti siihen asti, kun uudistamisesta päätetään.13 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että lajikkeen hyväksyminen peruutetaan,a) jos kokeissa osoitetaan, että lajike ei enää ole erotettava, pysyvä tai riittävän yhtenäinen,b) jos lajikkeesta vastaava henkilö tai vastaavat henkilöt sitä pyytävät, paitsi jos ylläpito taataan.2. Jäsenvaltiot voivat peruuttaa lajikkeen hyväksymisen,a) jos tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettuja lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ei noudateta,b) jos hyväksymistä haettaessa tai koemenettelyn aikana on annettu vääriä tai vilpillisiä tietoja niistä seikoista, joiden perusteella hyväksyminen annetaan.14 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että lajike poistetaan kansallisesta luettelosta, jos kyseisen lajikkeen hyväksyminen on peruutettu tai jos hyväksymisen voimassaoloaika on päättynyt.2. Jäsenvaltiot voivat sallia alueellaan siementen tai lisäysaineiston myynnin hyväksymisen päättymisen jälkeen enintään kolmen vuoden määräajan.15 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että vähintään yhdessä jäsenvaltiossa 1 päivästä heinäkuuta 1972 alkaen tämän direktiivin säännösten mukaisesti hyväksyttyjen lajikkeiden siemeniin ja lisäysaineistoon ei sovelleta lajikkeen hyväksymisvuotta seuraavan toisen vuoden 31 päivästä joulukuuta alkaen lajiketta koskevia rajoituksia kaupan pitämiselle.2. Poiketen 1 kohdan säännöksistä jäsenvaltiolle voidaan antaa lupa, ennen edellä tarkoitetun määräajan päättymistä esitetystä pyynnöstä ja 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, kieltää kyseisen lajikkeen siementen ja lisäysaineiston pitäminen kaupan koko alueellaan tai osalla siitä.3. Edellä 2 kohdassa säädetty lupa myönnetään ainoastaan seuraavissa tapauksissa:a) jos lajike ei ole erotettava, pysyvä tai riittävän yhtenäinen,b) jos osoitetaan, että tämän lajikkeen viljely saattaisi kasvien terveyden kannalta olla vahingoksi muiden lajikkeiden tai lajien viljelylle, taic) jos hyväksymistä hakevassa jäsenvaltiossa 5 artiklan 4 kohdan säännöksiä vastaavasti soveltaen suoritetuissa virallisissa viljelykokeissa todetaan, että lajike ei kyseisen jäsenvaltion alueella vastaa toisen, vertailukelpoisen ja kyseisen jäsenvaltion alueella hyväksytyn tai hyvin tunnetun lajikkeen tuloksia.4. Jos jäsenvaltio ei aio jättää jonkin lajikkeen osalta hakemusta 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, sen on ilmoitettava siitä komissiolle tai annettava asiasta selvitys siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevälle pysyvälle komitealle.5. Kun kaikki jäsenvaltiot ovat tehneet 4 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen tai selvityksen, lakataan soveltamasta 1 kohdassa säädettyä määräaikaa ja ryhdytään soveltamaan 18 artiklaa.6. Jos lajiketta jossakin jäsenvaltiossa hyväksyttäessä lajikkeelle tehdään toisessa jäsenvaltiossa hyväksymistä varten kokeita, 1 kohdassa säädettyä määräaikaa lyhennetään jälkimmäisen jäsenvaltion osalta tarkoitettujen kokeiden kestoajalla.7. Edellä 1 kohdassa säädettyä määräaikaa voidaan pidentää ennen sen päättymistä noudattaen 23 artiklassa säädettyä menettelyä, jos siihen on perusteltu syy.16 artikla Edellä 15 artiklaa sovelletaan myös kansallisesti ennen 1 päivää heinäkuuta 1972 ja tämän direktiivin periaatteita vastaavien periaatteiden mukaisesti hyväksyttyihin lajikkeisiin seuraavissa tapauksissa:a) jos hyväksyminen on annettu 30 päivän kesäkuuta 1967 jälkeen, taib) jos hyväksyminen on annettu ennen a alakohdassa tarkoitettua päivämäärää vähintään kahdessa jäsenvaltiossa, taic) jos hyväksyminen on annettu ennen a alakohdassa tarkoitettua päivämäärää yhdessä jäsenvaltiossa, sillä edellytyksellä, että kyseisessä jäsenvaltiossa viljelystarkastukseen varmentamista varten laitettujen, lajikkeen lisäykseen tarkoitettujen alueiden osuus, oli a alakohdassa tarkoitetun päivämäärän jälkeen ja kolmen kasvukauden aikana joka kerran vähintään kolme prosenttia kaikista lajin lisäykseen tarkoitetuista alueista.17 artikla Edellä 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua määräaikaa sovelletaan 16 artiklan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa 1 päivästä heinäkuuta 1972 ja 16 artiklan c alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa päivästä, jona jäsenvaltio ilmoittaa komissiolle vaatimuksen täyttymisestä.18 artikla Komissio julkaisee jäsenvaltioiden antamien tietojen mukaisesti ja heti tiedot saatuaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä otsikolla "Viljelykasvilajien yleinen lajikeluettelo" kaikki ne lajikkeet, joiden siemeniin ja lisäysaineistoon ei 15 ja 16 artiklan mukaisesti sovelleta lajiketta koskevia rajoituksia kaupan pitämiselle, sekä myös 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot ylläpidosta vastaavasta henkilöstä tai vastaavista henkilöistä. Julkaisussa on ilmoitettava ne jäsenvaltiot, jotka ovat saaneet 15 artiklan 2 kohdan tai 19 artiklan mukaisen luvan.19 artikla Jos todetaan, että jonkin yleiseen lajikeluetteloon merkityn lajikkeen viljely saattaisi jossakin jäsenvaltiossa vahingoittaa muiden lajikkeiden tai lajien viljelyä kasvien terveyden osalta, voidaan jäsenvaltiolle hakemuksesta noudattaen 23 artiklassa säädettyä menettelyä myöntää lupa kieltää kyseisen lajikkeen siementen ja lisäysaineiston pitäminen kaupan koko alueellaan tai osalla siitä. Jos vahingollisten organismien leviäminen muodostaa välittömän vaaran, niin asianomainen jäsenvaltio voi saattaa tämän kiellon voimaan heti jätettyään hakemuksen ja siihen asti, kun asiasta päätetään noudattaen 23 artiklassa säädettyä menettelyä.20 artikla Kun lajikkeen hyväksynyt jäsenvaltio ei enää hyväksy kyseistä lajiketta, niin yksi tai useampi muu jäsenvaltio voi edelleen hyväksyä lajikkeen, jos hyväksymisen edellytykset siellä yhä täyttyvät ja jos ylläpito taataan.21 artikla 1. Neuvosto päättää komission ehdotuksesta määräenemmistöllä:a) onko kolmannessa maassa suoritetuilla lajikkeiden virallisilla kokeilla samat takeet kuin jäsenvaltioissa suoritetuilla, 7 artiklassa tarkoitetuilla kokeilla,b) onko kolmannessa maassa suoritetuilla ylläpidon tarkastuksilla samat takeet kuin jäsenvaltioiden suorittamilla tarkastuksilla.2. Siihen saakka, kunnes neuvosto tekee 1 kohdan mukaisen päätöksen, jäsenvaltiot voivat päättää kyseisessä kohdassa tarkoitetuista asioista. Tämä oikeus päättyy 30 päivänä kesäkuuta 1977.22 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta sellaisiin lajikkeisiin, joiden siemenet ja lisäysaineisto todistetusti on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin.23 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.2. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan kahdentoista äänen enemmistöllä.4. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean antaman lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa.24 artikla Tämä direktiivi ei rajoita sellaisten kansallisten säännösten soveltamista, jotka ovat perusteltuja ihmisten, eläinten tai kasvien terveyden ja elämän suojelemiseksi taikka teollisen ja kaupallisen omaisuuden suojelemiseksi lukuun ottamatta 15, 16 ja 19 artiklan säännöksiä.25 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1972. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.26 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 29 päivänä syyskuuta 1970.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. ERTL(1) EYVL N:o C 108, 19.10.1968, s. 30(2) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2290/66(3) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2298/66(4) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2309/66(5) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2320/66(6) EYVL N:o L 169, 10.7.1969, s. 3(7) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2289/66