Avis juridique important

|

32001L0115

Neuvoston direktiivi 2001/115/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2001, direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta arvonlisäverotuksen laskuttamiselle asettamien vaatimusten yksinkertaistamiseksi, ajanmukaistamiseksi ja yhdenmukaistamiseksi

Virallinen lehti nro L 015 , 17/01/2002 s. 0024 - 0028

Neuvoston direktiivi 2001/115/EY,annettu 20 päivänä joulukuuta 2001,direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta arvonlisäverotuksen laskuttamiselle asettamien vaatimusten yksinkertaistamiseksi, ajanmukaistamiseksi ja yhdenmukaistamiseksiEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo seuraavaa:(1) Nykyiset, laskutukselle asetetut vaatimukset, jotka on lueteltu jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY(4) 22 artiklan 3 kohdassa siinä muodossa kuin se on esitetty 28 h artiklassa ovat lukumäärältään suhteellisen vähäiset, joten olennaisten vaatimusten määrittely jää jäsenvaltioille. Vaatimukset eivät myöskään vastaa uusien laskutusteknologioiden ja -menetelmien kehitystä.(2) SLIM-aloitteen (sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistaminen) toista vaihetta koskevan komission kertomuksen mukaan olisi tutkittava, mitkä tiedot olisi arvonlisäverotusta varten vaadittava ilmoitettaviksi laskussa ja mitä oikeudellisia ja teknisiä vaatimuksia elektroninen laskutus asettaa.(3) Ecofin-neuvoston kesäkuussa 1998 antamissa päätelmissä korostetaan, että sähköisen kaupankäynnin kehittymisen myötä on tullut tarpeelliseksi laatia elektronisen laskutuksen käytölle oikeudelliset puitteet, joilla turvataan veroviranomaisten valvontamahdollisuudet.(4) Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi on sen vuoksi laadittava yhteisön tasolla arvonlisäverotusta varten vaadittava, laskussa ilmoitettavien pakollisten tietojen yhdenmukainen luettelo ja elektronista laskutusta, laskujen elektronista tallentamista sekä arvonlisäveron itselaskutusta ja laskutustoimien alihankintaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt.(5) Laskujen säilytyksen olisi lisäksi oltava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY(5) asetettujen vaatimusten mukaista.(6) Kreikka on vuonna 1993 toteutetun siirtymäkauden arvonlisäverojärjestelmän käyttöön ottamisen jälkeen säilyttänyt etuliitteen EL kansainvälisen ISO-3166 alfa 2 -standardissa, johon viitataan 22 artiklan 1 kohdan d alakohdassa, määrätyn etuliitteen GR sijasta. Ottaen huomioon seuraukset, joita etuliitteen muuttamisella olisi kaikissa jäsenvaltioissa, on tarpeen säätää Kreikkaa koskevasta poikkeuksesta, jolla ISO-standardia voidaan olla soveltamatta Kreikassa.(7) Sen vuoksi direktiivi 77/388/ETY olisi muutettava,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 77/388/ETY seuraavien artiklojen mukaisesti.2 artiklaMuutetaan direktiivin 28 h artiklassa (jolla korvataan saman direktiivin 22 artikla) oleva 22 artikla seuraavasti:1) Lisätään 1 kohdan d alakohtaan virke seuraavasti: "Kreikan tasavalta saa kuitenkin käyttää etuliitettä EL."2) Korvataan 3 kohta seuraavasti: "3. a) Verovelvollisen on varmistettava, että verovelvollinen itse, hänen asiakkaansa tai kolmas osapuoli hänen nimissään ja lukuunsa toimittaa toiselle verovelvolliselle tai muulle oikeushenkilölle kuin verovelvolliselle tekemistään tavaroiden luovutuksista ja palvelujen suorituksista laskun. Verovelvollisen on lisäksi varmistettava, että verovelvollinen itse, hänen asiakkaansa tai kolmas osapuoli hänen nimissään ja lukuunsa toimittaa laskun 28 b artiklan B kohdan 1 alakohdassa tarkoitetuista tavaroiden luovutuksista ja 28 c artiklan A kohdassa säädetyin edellytyksin tapahtuneista tavaroiden luovutuksista.Verovelvollisen on myös varmistettava, että verovelvollinen itse, hänen asiakkaansa tai kolmas osapuoli hänen nimissään ja lukuunsa toimittaa laskun niistä ennakkomaksuista, jotka hänelle on maksettu ennen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja tavaroiden luovutuksia tai jotka toinen verovelvollinen tai muu oikeushenkilö kuin verovelvollinen on tilittänyt hänelle ennen palvelujen suorittamisen päättymistä.Jäsenvaltiot voivat velvoittaa verovelvolliset toimittamaan laskun muista kuin edellä olevissa alakohdissa tarkoitetuista, verovelvollisen niiden alueella tekemistä tavaroiden luovutuksista tai palvelujen suorituksista. Näin tehdessään jäsenvaltiot voivat asettaa näiden laskujen osalta vähemmän velvoitteita kuin b, c ja d alakohdassa luetellaan.Jäsenvaltiot voivat vapauttaa verovelvolliset velvollisuudesta lähettää lasku verovelvollisen niiden alueella tekemistä tavaroiden luovutuksista tai palvelujen suorituksista, jotka on vapautettu 13 artiklan sekä 28 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 3 kohdan b alakohdan mukaisesti ja joihin liittyy tai ei liity aikaisemmassa vaiheessa maksetun veron palauttaminen.Laskuina pidetään myös kaikkia tositteita ja ilmoituksia, jotka erityisellä ja yksiselitteisellä tavalla sisältävät muutoksen ja viittauksen alkuperäiseen laskuun. Jäsenvaltiot, joiden alueella tavarat on toimitettu tai palvelut on suoritettu, voivat sallia, että tiettyjä pakollisia tietoja ei esitetä näissä tositteissa tai ilmoituksissa.Jäsenvaltiot voivat asettaa verovelvollisille, jotka toimittavat tavaroita tai suorittavat palveluja niiden alueella, määräajan laskujen toimittamiselle.Jäsenvaltioiden, joiden alueella tavarat on toimitettu tai palvelut on suoritettu, asettamien ehtojen mukaisesti lasku voidaan laatia kokoomalaskuna useasta erillisestä tavaroiden toimituksesta tai palvelujen suorituksesta.Verovelvollisen asiakas voi laatia laskun verovelvollisen asiakkaalle tekemistä tavaroiden luovutuksista tai palvelujen suorituksista edellyttäen, että osapuolet ovat etukäteen tehneet keskenään asiasta sopimuksen ja että on olemassa järjestely, jonka mukaisesti tavaroita toimittava ja palveluja suorittava verovelvollinen hyväksyy jokaisen laskun. Jäsenvaltiot, joiden alueella tavarat on toimitettu tai palvelut on suoritettu, määräävät verovelvollisen ja asiakkaan välisen sopimuksen ja hyväksymisjärjestelyn ehdot ja edellytykset.Jäsenvaltiot voivat asettaa niiden alueella tavaroita toimittaville tai palveluja suorittaville verovelvollisille lisävaatimuksia, jotka koskevat laskujen laatimista asiakkaiden toimesta. Ne voivat erityisesti vaatia, että laskut toimitetaan verovelvollisen nimissä ja tämän lukuun. Lisävaatimusten on kuitenkin aina oltava samat asiakkaan sijoittautumispaikasta riippumatta.Jäsenvaltiot voivat lisäksi määrätä niiden alueella tavaroita toimittaville ja palveluja suorittaville verovelvollisille erityisvaatimuksia niitä tapauksia varten, joissa verovelvollisen asiakas tai kolmas osapuoli, joka toimittaa laskut, on sijoittautunut maahan, jonka kanssa ei ole keskinäistä avunantoa koskevaa oikeudellista välinettä, jonka soveltamisala vastaa keskinäisestä avunannosta tiettyihin maksuihin, tulleihin, veroihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä 15 päivänä maaliskuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/308/ETY(6), jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten verojen alalla 19 päivänä joulukuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/779/ETY(7) ja hallinnollisesta yhteistyöstä välillisen verotuksen (ALV) alalla 27 päivänä tammikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 218/92(8) soveltamisalaa.b) Ainoastaan seuraavat tiedot ovat arvonlisäverotusta varten pakollisia a alakohdan ensimmäisen, toisen ja kolmannen alakohdan säännösten mukaisesti toimitettavissa laskuissa, tämän kuitenkaan rajoittamatta tällä direktiivillä säädettyjen erityisten järjestelyjen soveltamista:- laskun toimittamispäivä;- yhteen tai useampaan sarjaan perustuva juokseva numero, jolla lasku voidaan yksilöidä;- 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu arvonlisäverotunniste, jolla verovelvollinen on toimittanut tavarat tai suorittanut palvelut;- 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu asiakkaan arvonlisäverotunniste, jolla asiakas on ottanut vastaan tavaroiden toimituksen tai palvelujen suorituksen, josta asiakas on veronmaksuvelvollinen, taikka 28 c artiklan A kohdassa tarkoitetun tavaroiden toimituksen;- verovelvollisen ja tämän asiakkaan täydellinen nimi ja osoite;- toimitettujen tavaroiden määrä ja luonne tai suoritettujen palveluiden laajuus ja luonne;- päivä, jolloin tavarat on toimitettu tai palvelut suoritettu tai a alakohdan 2 alakohdassa tarkoitettu ennakkomaksu on maksettu, jos kyseinen päivä voidaan määrittää ja se on muu kuin laskun toimittamispäivä;- kunkin verokannan tai vapautuksen osalta veron peruste, yksikköhinta ilman veroa sekä mahdolliset hyvitykset tai alennukset, jos ne eivät sisälly yksikköhintaan;- sovellettava verokanta;- maksettava veron määrä, paitsi jos sovelletaan erityisjärjestelmää, jossa tämän direktiivin mukaisesti tällaista seikkaa ei mainita;- jos kyseessä on vapautus tai jos asiakas on veromaksuvelvollinen, viittaus tämän direktiivin asianomaiseen säännökseen tai vastaavaan kansalliseen säännökseen taikka tieto vapautuksen tai käännetyn verovelvollisuuden mukaisen menettelyn perusteesta;- toimitettaessa yhteisönsisäisesti uutta kuljetusvälineitä 28 a artiklan 2 kohdassa luetellut tiedot;- voittomarginaaliverotusjärjestelmää sovellettaessa viittaus 26 tai 26 a artiklaan tai vastaaviin kansallisiin säännöksiin, taikka tieto voittomarginaaliverotusjärjestelmän soveltamisesta;- jos veronmaksuvelvollinen on 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu veroedustaja, kyseisen veroedustajan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu arvonlisäverotunniste sekä hänen täydellinen nimensä ja osoitteensa;Jäsenvaltiot voivat vaatia, että niiden alueelle sijoittautuneet verovelvolliset, jotka toimittavat tavaroita tai suorittavat palveluja niiden alueella, ilmoittavat asiakkaansa 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun arvonlisäverotunnisteen muissakin kuin ensimmäisen alakohdan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.Jäsenvaltiot eivät saa vaatia laskujen allekirjoittamista.Laskujen rahamäärät voidaan ilmaista minkä tahansa valuutan määräisinä edellyttäen, että maksettavan veron määrä ilmaistaan sen jäsenvaltion kansallisen valuutan määräisenä, jossa tavaroiden luovutuspaikka tai palveluiden suorituspaikka sijaitsee, soveltaen 11 artiklan C kohdan 2 alakohdassa tarkoitettua muuntomenetelmää.Jäsenvaltiot voivat vaatia, että niiden alueella toimitettuja tavaroita ja suoritettuja palveluita koskevat laskut ja niiden alueelle sijoittautuneiden verovelvollisten vastaanottamat laskut käännetään kyseisen valtion kansalliselle kielelle, jos tämä on tarpeen valvonnan kannalta.c) Laskut, jotka toimitetaan a alakohdan säännösten mukaisesti, voidaan toimittaa paperilla tai, vastaanottajan suostumuksin, sähköisesti.Jäsenvaltiot hyväksyvät sähköisesti toimitetut laskut edellyttäen, että niiden alkuperän aitous ja niiden sisällön eheys taataan:- joko Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/93/EY(9) sähköisiä allekirjoituksia koskevista yhteisön puitteista 13 päivänä annetun 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kehittyneen sähköisen allekirjoituksen avulla. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin edellyttää, että kehittynyt sähköinen allekirjoitus perustuu hyväksyttyyn varmenteeseen ja on luotu turvallisella allekirjoituksen luomismenetelmällä edellä mainitun direktiivin 2 artiklan 6 kohdassa ja 10 artiklassa tarkoitetulla tavalla;- tai automaattisen tiedonsiirron (EDI) avulla sellaisena kuin se on määritelty elektronista tiedonvaihtoa koskevista oikeudellisista näkökohdista 19 päivänä lokakuuta 1994 annetun komission suosituksen 1994/820/EY(10) 2 artiklassa, kun siirtoa koskevassa sopimuksessa edellytetään sellaisten menetelmien käyttöä, jotka takaavat tietojen alkuperän aitouden ja niiden eheyden. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vahvistamiensa edellytysten mukaisesti velvoittaa toimittamaan lisäksi kokoomalaskun paperimuodossa.Laskut voidaan kuitenkin toimittaa sähköisesti muilla keinoin edellyttäen, että asianomainen jäsenvaltio hyväksyy tai asianomaiset jäsenvaltiot hyväksyvät ne. Komissio esittää 31 päivään joulukuuta 2008 mennessä kertomuksen ja tarvittaessa sen yhteydessä ehdotuksen sähköistä laskutusta koskevien vaatimusten muuttamiseksi tämän alan mahdollisen tulevan teknologisen kehityksen ottamiseksi huomioon.Jäsenvaltiot eivät saa asettaa alueellaan tavaroita toimittaville tai palveluja suorittaville verovelvollisille mitään muita velvoitteita tai muodollisuuksia, jotka liittyvät laskujen toimittamiseen elektronisesti. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin 31 päivään joulukuuta 2005 asti vaatia kyseisten järjestelmien käytöstä ennakkoilmoituksen.Jäsenvaltiot voivat asettaa erityisvaatimuksia niiden alueella toimitettuja tavaroita ja suoritettuja palveluja koskevien laskujen toimittamiselle sähköisesti sellaisesta maasta, jonka kanssa ei ole sopimusta, joka koskee keskinäistä avunantoa ja jonka soveltamisala vastaa direktiiveissä 76/308/ETY ja 77/799/ETY ja asetuksessa (ETY) N:o 218/92 säädettyä soveltamisalaa.Kun samalle vastaanottajalle lähetetään sähköisesti useita laskuja sisältävä erä, kyseisiin laskuihin liittyvät yhteiset tiedot tarvitsee mainita ainoastaan kerran, jos tiedot kunkin laskun osalta ovat saatavissa kokonaisuudessaan.d) Verovelvollisen on huolehdittava siitä, että hänen itsensä tai hänen asiakkaansa tai kolmannen osapuolen hänen nimissään ja lukuunsa toimittamien laskujen jäljennökset samoin kuin kaikki hänen vastaanottamansa laskut tallennetaan.Tätä direktiiviä sovellettaessa verovelvollinen voi määrätä tallennuspaikan, jos hän asettaa täten tallennetut laskut tai tiedot viipymättä toimivaltaisten viranomaisten saataville näiden sitä vaatiessa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vaatia alueelleen sijoittautuneita verovelvollisia ilmoittamaan niille tietojen tallennuspaikan, jos tämä sijaitsee niiden alueen ulkopuolella. Jäsenvaltiot voivat lisäksi vaatia alueelleen sijoittautuneita verovelvollisia tallentamaan maan rajojen sisäpuolelle verovelvollisen itse toimittamat laskut tai hänen asiakkaansa tai kolmannen osapuolen hänen nimissään ja lukuunsa toimittamat laskut sekä kaikki hänen vastaanottamansa laskut, jos sähköistä tallennusta ei ole suoritettu siten, että se takaa täydellisen on-line-yhteyden kyseisiin tietoihin.Laskujen alkuperän aitous ja sisällön eheys sekä niiden luettavuus on varmistettava koko tallennuksen ajan. Edellä c alakohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen laskujen tietojen muuttumattomuus ja luettavuus on varmistettava mainittuna ajanjaksona.Jäsenvaltioiden on määrättävä, kuinka pitkään verovelvollisten on huolehdittava sellaisten laskujen tallentamisesta, jotka koskevat niiden alueella suoritettuja tavaratoimituksia tai palveluja sekä niiden alueelle sijoittautuneiden verovelvollisten vastaanottamia tavaratoimituksia tai palveluja.Edellä neljännessä alakohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot voivat vaatia kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi, että laskut tallennetaan siinä alkuperäisessä muodossa, paperilla tai sähköisesti, jossa ne on toimitettu. Ne voivat myös vaatia, että kun laskut tallennetaan sähköisesti, tallennetaan myös tiedot, jotka takaavat kunkin laskun alkuperän aitouden ja sisällön eheyden.Edellä neljännessä alakohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot voivat asettaa erityisvaatimuksia laskujen tallentamisen kieltämisestä tai rajoittamisesta sellaisessa maassa, jonka kanssa ei ole sopimusta, joka koskee keskinäistä avunantoa ja jonka soveltamisala vastaa direktiiveissä 76/308/ETY ja 77/799/ETY ja asetuksessa (ETY) N:o 218/92 säädettyä soveltamisalaa ja johon liittyy 22 a artiklassa tarkoitettu, sähköisessä muodossa oleviin laskuihin tutustumista, niiden kopiointia ja käyttöä koskeva oikeus.Jäsenvaltiot voivat vahvistamiensa edellytysten mukaisesti säätää muiden kuin verovelvollisten vastaanottamien laskujen tallennusvelvoitteesta.e) Laskun sähköisellä toimittamisella ja tallentamisella tarkoitetaan c ja d alakohtaa sovellettaessa sähköisen tietojenkäsittely- ja tallennusvälineen avulla sekä johtoja, radiolähetyksiä, optisia keinoja tai muita sähkömagneettisia keinoja hyväksi käyttäen tapahtuvaa lähettämistä tai vastaanottajan saataville saattamista ja tallentamista (mukaan lukien tietojen digitaalinen tiivistäminen).Tätä direktiiviä sovellettaessa jäsenvaltioiden on hyväksyttävä laskuksi kaikki paperimuodossa tai sähköisessä muodossa olevat tositteet tai ilmoitukset, jotka täyttävät tässä kohdassa asetetut vaatimukset."3) Lisätään 8 kohtaan alakohta seuraavasti: "Ensimmäisessä alakohdassa säädettyä mahdollisuutta ei voida käyttää lisävelvoitteiden asettamiseen 3 kohdassa vahvistettujen velvoitteiden lisäksi.".4) Lisätään 9 kohdan a alakohtaan alakohta seuraavasti: "Ellei d alakohdan säännöksistä muuta johdu, jäsenvaltiot eivät kuitenkaan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettujen verovelvollisten osalta voi myöntää vapautusta 22 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista velvoitteista."5) Lisätään 9 kohtaan alakohta seuraavasti: "d) Jäsenvaltiot voivat, edellyttäen että 29 artiklassa tarkoitettua komiteaa kuullaan, ja mahdollisesti vahvistamiensa edellytysten mukaisesti säätää, että niiden alueella suoritettuja tavaratoimituksia tai palveluja koskevien laskujen ei tarvitse täyttää tiettyjä 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia seuraavissa tapauksissa:- jos laskun määrä on vähäinen;- tai jos asianomaisen toimialan kauppa- tai hallintotapojen tai laskujen lähettämistä koskevien teknisten olosuhteiden vuoksi kaikkia 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja velvoitteita on hankala noudattaa.Näissä laskuissa on kuitenkin aina ilmoitettava seuraavat tiedot:- laskun toimittamispäivämäärä;- verovelvollisen tunnistetiedot;- toimitettujen tavaroiden tai suoritettujen palvelujen tunnistetiedot;- maksettava veron määrä tai tiedot, joiden perusteella se voidaan laskea.Tämän kohdan mukaista yksinkertaistamista ei kuitenkaan voida soveltaa 4 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin liiketoimiin.".6) Lisätään 9 kohtaan alakohta seuraavasti: "e) Jos jäsenvaltiot käyttävät a kohdan kolmannen luetelmakohdan mukaista mahdollisuutta olla antamatta 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua arvonlisäverotunnistetta verovelvollisille, jotka eivät suorita 4 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja liiketoimia, ja jos tavarantoimittajalle tai asiakkaalle ei ole annettu tällaista tunnistetta, laskussa on sen sijasta oltava niin sanottu asianomaisten jäsenvaltioiden määrittelemä verorekisterinumero.Jos verovelvolliselle on annettu 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu arvonlisäverotunniste, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot voivat säätää lisäksi seuraavien tietojen sisällyttämisestä laskuun:- 28 b artiklan C, D, E ja F jaksossa tarkoitettujen suoritettujen palvelujen ja 28 c artiklan A jaksossa sekä E jakson 3 kohdassa tarkoitettujen tavaratoimitusten osalta 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu arvonlisäverotunniste ja tavarantoimittajan verorekisterinumero;- muiden tavaratoimitusten ja palvelujen suorittamisen osalta ainoastaan tavarantoimittajan verorekisterinumero tai ainoastaan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu arvonlisäverotunniste.".3 artiklaLisätään artikla seuraavasti: " 22 a artiklaOikeus tutustua toiseen jäsenvaltioon sähköisesti tallennettuihin laskuihinKun verovelvollinen tallentaa toimittamansa tai vastaanottamansa laskut on-line-yhteyden tietoihin takaavin sähköisin keinoin ja kun tallennuspaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon verovelvollinen on sijoittautunut, sen jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla, johon verovelvollinen on sijoittautunut, on tätä direktiiviä sovellettaessa oikeus saada sähköisesti tutustua laskuihin, kopioida ne ja käyttää niitä verovelvollisen sijoittautumisjäsenvaltion lainsäädännössä vahvistetuin edellytyksin ja sikäli kuin se on tarpeen kyseisen jäsenvaltion valvontaa varten.".4 artikla1) Poistetaan 10 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan ensimmäisestä ja kolmannesta luetelmakohdasta sanat "tai laskuna toimivaa asiakirjaa".2) Poistetaan 24 artiklan 5 kohdasta sanat "tai laskuna toimivassa asiakirjassa" ja 26 a artiklan B jakson 9 kohdasta sanat "tai muussa laskuna toimivassa asiakirjassa".3) Poistetaan 26 a artiklan C jakson 4 kohdasta sanat "tai laskuna toimiva asiakirja".4) Poistetaan 28 d artiklan 3 kohdasta ja 4 kohdan toisesta alakohdasta sanat "tai laskuna toimivan asiakirjan" sekä sanat "tai tätä asiakirjaa".5) Muutetaan 28 g artiklassa (jolla korvataan saman direktiivin 21 artikla) 21 artikla seuraavasti:- Poistetaan 1 kohdan d alakohdasta sanat "tai laskuna toimivassa asiakirjassa".6) Poistetaan 28 o artiklan 1 kohdan e alakohdasta sanat "tai sellaisena toimivassa muussa asiakirjassa".5 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivästä tammikuuta 2004. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.6 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.7 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2001.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaC. Picqué(1) EYVL C 96 E, 27.3.2001, s. 145.(2) Lausunto annettu 13. kesäkuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(3) EYVL C 193, 10.7.2001, s. 53.(4) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä (EYVL L 22, 24.1.2001, s. 17).(5) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.(6) EYVL L 73, 19.3.1976, s. 18. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2001/44/EY (EYVL L 175, 28.6.2001, s. 17).(7) EYVL L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.(8) EYVL L 24, 1.2.1992, s. 1.(9) EYVL L 13, 19.1.2000, s. 12.(10) EYVL L 338, 28.12.1994, s. 98.


Avis juridique important

|

32000L0041

Komission direktiivi 2000/41/EY, annettu 19 päivänä kesäkuuta 2000, sen määräajan lykkäämisestä toisen kerran, jonka jälkeen on kiellettyä käyttää eläinkokeita kosmeettisten valmisteiden ainesosien tai niiden yhdistelmien testaamiseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 145 , 20/06/2000 s. 0025 - 0026

Komission direktiivi 2000/41/EY,annettu 19 päivänä kesäkuuta 2000,sen määräajan lykkäämisestä toisen kerran, jonka jälkeen on kiellettyä käyttää eläinkokeita kosmeettisten valmisteiden ainesosien tai niiden yhdistelmien testaamiseen(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2000/11/EY(2), ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan i alakohdan,on kuullut kosmetiikan ja kuluttajille tarkoitettujen muiden tuotteiden kuin elintarviketuotteiden tiedekomiteaa,sekä katsoo seuraavaa:(1) Direktiivin 76/768/ETY päätavoitteena on kansanterveyden suojeleminen. Tämän vuoksi on välttämätöntä tehdä tiettyjä toksisuustestejä, jotta voidaan arvioida kosmeettisissa valmisteissa käytettävien ainesosien ja niiden yhdistelmien turvallisuus ihmisen terveydelle.(2) Direktiivin 76/768/ETY 4 artiklan 1 kohdan i alakohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on kiellettävä sellaisten kosmeettisten valmisteiden saattaminen markkinoille, jotka sisältävät eläimillä testattuja ainesosia tai niiden yhdistelmiä, 30 päivän kesäkuuta 2000 jälkeen mainitun direktiivin vaatimusten täyttämiseksi.(3) Lisäksi kyseisen säännöksen toisessa alakohdassa säädetään, että komission olisi annettava toimenpideluonnoksia tämän säännöksen täytäntöönpanon lykkäämiseksi, jos eläinkokeita tyydyttävällä tavalla korvaavien menetelmien kehittämisessä ei ole edistetty riittävästi ja erityisesti jos pyrkimyksistä huolimatta vaihtoehtoisilla koemenetelmillä ei ole voitu tieteellisesti osoittaa saavutettavan vastaavaa kuluttajansuojan tasoa, ottaen huomioon Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) toksisuustestejä koskevat ohjeet.(4) Eläinkokeita korvaavien tieteellisesti validoitujen vaihtoehtoisten koemenetelmien ja vaihtoehtoisia toksisuustestejä koskevien OECD:n ohjeiden puuttuessa direktiivin 76/768/ETY 4 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädettyä määräaikaa oli välttämätöntä muuttaa säännöksen toisen alakohdan mukaisesti ensimmäisen kerran komission direktiivillä 97/18/EY(3).(5) Euroopassa on validoitu toistaiseksi kolme vaihtoehtoista koemenetelmää. On epätodennäköistä, että tieteellisen kehityksen nykytilanne muuttuisi huomattavasti ennen 30 päivää kesäkuuta 2000. Näin ollen direktiivin 76/768/ETY 4 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädettyä määräaikaa on kyseisen säännöksen toisen alakohdan ja direktiivin 97/18/EY 2 artiklan mukaisesti lykättävä toisen kerran.(6) Nämä kolme vaihtoehtoista koemenetelmää sisällytetään yhteisön lainsäädäntöön siten, että ne lisätään vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2000/33/EY(5), liitteeseen V.(7) Kokeisiin ja muihin tieteellisiin tarkoituksiin käytettävien eläinten suojelua koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 24 päivänä marraskuuta 1986 annetussa neuvoston direktiivissä 86/609/ETY(6) säädetään, ettei eläinkoetta saa suorittaa, jos käytettävissä on jokin vaihtoehtoinen menetelmä.(8) Näiden menetelmien käyttö on näin ollen pakollista kaikilla aloilla, kosmetiikka-ala mukaan luettuna.(9) Komissio on antanut ehdotuksen direktiiviksi direktiivin 76/768/ETY muuttamisesta seitsemännen kerran, jotta kysymys eläinkokeiden käytöstä kosmeettisten valmisteiden alalla ratkaistaisiin lopullisesti. Tällainen direktiivi on määrä antaa noudattaen yhteispäätösmenettelyä, johon Euroopan parlamentti ja neuvosto osallistuvat.(10) Määräaikaa on aiheellista lykätä vielä viimeisen kerran, 30 päivään kesäkuuta 2002, koska voidaan odottaa, että muita testejä korvaavia, validoituja vaihtoehtoisia koemenetelmiä tulee saataville seuraavien kahden vuoden aikana ja että ehdotettu direktiivi on tähän ajankohtaan mennessä annettu.(11) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat kosmetiikka-alan kauppaa koskevien teknisten esteiden poistamiseksi tarkoitettujen direktiivien tekniseen kehitykseen mukauttamista käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaKorvataan direktiivin 76/768/ETY 4 artiklan 1 kohdan i alakohdan ensimmäisessä virkkeessä oleva ilmaisu "30 päivän kesäkuuta 2000" ilmaisulla "30 päivään kesäkuuta 2002".2 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 29 päivänä kesäkuuta 2000. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle.3 artiklaTämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 19 päivänä kesäkuuta 2000.Komission puolestaErkki LiikanenKomission jäsen(1) EYVL L 262, 27.9.1976, s. 169.(2) EYVL L 65, 14.3.2000, s. 22.(3) EYVL L 114, 1.5.1997, s. 43.(4) EYVL L 196, 16.8.1967, s. 1.(5) EYVL L 136, 8.6.2000, s. 90.(6) EYVL L 358, 18.12.1986, s. 1.


Avis juridique important

|

31996L0004

Komission direktiivi 96/4/EY, annettu 16 päivänä helmikuuta 1996, äidinmaidonkorvikkeista ja vieroitusvalmisteista annetun komission direktiivin 91/321/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 049 , 28/02/1996 s. 0012 - 0016

KOMISSION DIREKTIIVI 96/4/EY,annettu 16 päivänä helmikuuta 1996,äidinmaidonkorvikkeista ja vieroitusvalmisteista annetun komission direktiivin 91/321/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/398/ETY (1) ja erityisesti sen 4 artiklan,sekä katsoo, ettääidinmaidonkorvikkeiden ja vieroitusvalmisteiden luonteen vuoksi ravintoarvomerkintöjä koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä on tarpeen selventää muun asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön soveltamisesta aiheutuvien ongelmien välttämiseksi,uusi tieteellinen aineisto oikeuttaa tekemään tiettyjä muutoksia koskien komission direktiivin 91/321/ETY (2), sellaisena kuin se muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, liitteissä I ja II erikseen mainittujen äidinmaidonkorvikkeiden ja vieroitusvalmisteiden pakollista peruskoostumusta,äidinmaidossa luontaisesti esiintyviä nukleotideja on käytetty useiden vuosien ajan äidinmaidonkorvikkeiden ja vieroitusvalmisteiden täydentämiseen sekä jäsenvaltioissa että kolmansissa maissa ilman mitään kielteisiä vaikutuksia; tämän vuoksi niiden käytön kieltämiselle näiden tuotteiden valmistuksessa ei ole perusteita,teknologian kehitys on johtanut äidinmaidonkorvikkeiden valmistamiseen osittain hydrolysoiduista proteiineista, jotka voivat olla hyödyllisiä niiden immunoreaktiivisten proteiinien matalan tason vuoksi; tämän vuoksi näitä erityisominaisuuksia koskeva väite olisi sallittava; nämä tuotteet eroavat pitkälle hydrolysoiduista digeroiduista valmisteista, joita käytetään todettujen tautien ruokavaliohoidossa ja jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan,direktiiviä 91/321/ETY olisi muutettava edellä esitetyn huomioon ottamiseksi,elintarvikealan tiedekomiteaa on kuultu direktiivin 89/398/ETY 4 artiklan mukaisesti niiden säännösten osalta, jotka saattavat vaikuttaa kansanterveyteen, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 91/321/ETY seuraavasti:1. Korvataan 6 artikla seuraavasti:"6 artiklaImeväisten ja muut lastenruoat eivät saa sisältää mitään ainetta sellaista määrää, että se voisi vaarantaa imeväisten ja pikkulasten terveyden. Tällaisten aineiden enimmäismäärät on määrättävä viipymättä.Mikrobiologiset vaatimukset on tarvittaessa myös määrättävä."2. Muutetaan 7 artikla seuraavasti:a) Korvataan 2 kohdan d ja e alakohta seuraavasti:"d) äidinmaidonkorvikkeesta ja vieroitusvalmisteesta saatavan energian määrä kilojouleina ja kilokaloreina sekä proteiinien, hiilihydraattien ja rasvojen määrät ilmoitetaan numeerisesti 100 millilitrassa käyttövalmista valmistetta;e) äidinmaidonkorvikkeessa ja vieroitusvalmisteessa kunkin liitteissä I ja II vastavasti mainitun kivennäisaineen ja vitamiinin sekä tarvittaessa koliinin, inositolin, karnitiinin ja tauriinin määrät numeerisesti keskiarvona 100 millilitrassa käyttövalmista valmistetta;".b) Lisätään uusi 2 a kohta seuraavasti:"2 a. Merkinnöissä voivat olla:a) liitteessä III mainittujen ravintoaineiden keskiarvoiset määrät numeerisesti ilmaistuina 100 millilitrassa käyttövalmista valmistetta silloin, kun merkintää ei tehdä tämän artiklan 2 kohdan e alakohdan määräysten mukaan;b) vieroitusvalmisteiden osalta numeeristen arvojen lisäksi tiedot liitteessä VIII luetelluista vitamiineista ja kivennäisaineista prosentteina liitteessä annetuista vertailuarvoista 100 millilitrassa käyttövalmista valmistetta sillä edellytyksellä, että esiintyvät määrät ovat vähintään 15 prosenttia vertailuarvoista,".3. Muutetaan liitteet jäljempänä olevan liitteen mukaisesti.2 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 1997. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näitä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä on sovellettava niin, että- tämän direktiivin mukaisten valmisteiden kauppa sallitaan viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 1997;- estetään sellaisten tuotteiden kauppa, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, 31 päivästä maaliskuuta 1999.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 16 päivänä helmikuuta 1996.Komission puolestaMartin BANGEMANNKomission jäsen(1) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 27(2) EYVL N:o L 175, 4.7.1991, s. 35LIITE Muutetaan direktiivin 91/321/ETY liitteet seuraavasti:1) Muutetaan liite I seuraavasti:a) Korvataan 2 jakson 2.1 ja 2.2 kohta seuraavasti:"2. Proteiinit(Proteiinisisältö = typen määrä × 6,38) lehmänmaidon proteiinien osalta.(Proteiinisisältö = typen määrä × 6,25) soijaproteiini-isolaattien ja proteiinihydrolysaattien osalta.`Kemiallisella indeksillä` tarkoitetaan alinta suhdelukua, joka saadaan, kun mitattavan proteiinin jokaisen välttämättömän aminohapon määrää verrataan vertailuproteiinin vastaavan aminohapon määrään.2.1 Lehmänmaidon proteiineista valmistetut korvikkeet>TAULUKON PAIKKA>Yhdenmukaisen energiasisällön vuoksi korvikkeessa olevan jokaisen välttämättömän ja puolivälttämättömän aminohapon hyväksikäytettävän määrän on oltava vähintään sama kuin se on vertailuproteiinissa (liitteessä V määritelty rintamaito); laskutoimituksissa voidaan kuitenkin metioniinin ja kystiinin määrät laskea yhteen.2.2 Proteiinihydrolysaateista valmistetut korvikkeet>TAULUKON PAIKKA>Yhdenmukaisen energiasisällön vuoksi korvikkeessa olevan jokaisen välttämättömän ja puolivälttämättömän aminohapon hyväksikäytettävän määrän on oltava vähintään sama kuin se on vertailuproteiinissa (liitteessä V määritelty rintamaito); laskutoimituksissa voidaan kuitenkin metioniinin ja kystiinin määrät laskea yhteen.Proteiinin hyötysuhteen (PHS) ja nettoproteiinin käyttökertoimen (NPK) on oltava vähintään yhtä suuri kuin kaseiinilla.Tauriinipitoisuuden on oltava vähintään 10 ìmol/100 kJ (42 ìmol/100 kcal) ja L-karnitiinipitoisuuden vähintään 1,8 ìmol/100 kJ (7,5 ìmol/100 kcal)."b) Muutetaan rasvojen vähimmäispitoisuutta liitteessä I olevassa 3 jaksossa seuraavasti:"Vähintään1,05 g/100 kJ(4,4 g/100 kcal)"c) Poistetaan liitteessä I olevan 3 jakson 3.1 kohdan kolmas luetelmakohta.d) Lisätään 3 jaksoon seuraava:"3.5 Alfa-linoleenihappopitoisuuden on oltava vähintään 12 mg/100 kJ (50 mg/100 kcal).Linoli- ja alfa-linoleenihappopitoisuuden suhdeluvun on oltava vähintään 5 ja enintään 15.3.6 Trans-rasvahappopitoisuus saa olla enintään 4 % rasvan kokonaismäärästä.3.7 Erukahappopitoisuus saa olla enintään 1 % rasvan kokonaismäärästä.3.8 Pitkäketjuisia (20 ja 22 hiiliatomia) monityydyttymättömiä rasvahappoja voidaan lisätä. Siinä tapauksessa niiden pitoisuus saa olla enintään:- 1 % n-3monityydyttymättömiä rasvahappoja kokonaisrasvapitoisuudesta ja- 2 % n-6monityydyttymättömiä rasvahappoja kokonaisrasvapitoisuudesta- (1 % arakidonihappoa kokonaisrasvapitoisuudesta)Eikosapentaenonihappopitoisuus (20:5 n-3) ei saa olla suurempi kuin dokosaheksaenonihappopitoisuus (22:6 n-3)."e) Lisätään 5 jakson 5.1 kohtaan seuraava:>TAULUKON PAIKKA>f) Korvataan 6 jaksossa nikotiiniamidia koskeva kohta seuraavasti:>TAULUKON PAIKKA>2) Muutetaan liite II seuraavasti:a) Lisätään 2 jakson ensimmäiseen kohtaan numeroarvojen jälkeen sanan "kaseiini" jälkeen sanat "tai rintamaito" ja2 jakson loppuun lisätään seuraava kohta:"Yhdenmukaisen energiasisällön vuoksi näiden korvikkeiden on sisällettävä hyväksikäytettävää metioniinia vähintään sama määrä, joka sisältyy liitteessä V määriteltyyn rintamaitoon."b) Poistetaan 3 jakson 3.1 alakohdan kolmas luetelmakohta.c) Lisätään jaksoon 3 seuraava:"3.5 Trans-rasvahappopitoisuus saa olla enintään 4 % kokonaisrasvapitoisuudesta.3.6 Erukahappopitoisuus saa olla enintään 1 % kokonaisrasvapitoisuudesta."3) Lisätään sekä liitteeseen I että liitteeseen II 7 jakso seuraavasti:"7. Seuraavia nukleotidejä voidaan lisätä.>TAULUKON PAIKKA>4) Muutetaan liite III seuraavasti:a) Lisätään 2 jaksoon seuraava:>TAULUKON PAIKKA>b) Lisätään 3 jaksoon seuraavat aineet:"sytidiini-5'-monofosfaatti ja sen natriumsuolauridiini-5'-monofosfaatti ja sen natriumsuolaadenosiini-5'-monofosfaatti ja sen natriumsuolaguanosiini-5'-monofosfaatti ja sen natriumsuolainosiini-5'-monofosfaatti ja sen natriumsuola".5) Lisätään liitteeseen IV seuraava:>TAULUKON PAIKKA>6) Lisätään uusi liite VIII seuraavasti:"LIITE VIIIVERTAILUARVOT IMEVÄISILLE JA PIKKULAPSILLE TARKOITETTUJEN VALMISTEIDEN RAVINTOARVOMERKINTÖJÄ VARTEN>TAULUKON PAIKKA>


title: Komission direktiivi 2005/8/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 2005, haitallisista aineista eläinten rehuissa annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/32/EY liitteen I muuttamisestaETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               29.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 27/44

      KOMISSION DIREKTIIVI 2005/8/EY,
   annettu 27 päivänä tammikuuta 2005,
   haitallisista aineista eläinten rehuissa annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/32/EY liitteen I muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon haitallisista aineista eläinten rehuissa 7 päivänä toukokuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/32/EY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivissä 2002/32/EY säädetään, että sellaisten rehuksi tarkoitettujen tuotteiden käyttö, jotka sisältävät direktiivin liitteessä I vahvistetut enimmäismäärät ylittävän määrän haitallisia aineita, on kielletty.

               (2)

               Kun direktiivi 2002/32/EY hyväksyttiin, komissio totesi, että kyseisen direktiivin liitteessä I vahvistetut säännökset tarkistettaisiin ajan tasalle saatetun tieteellisen riskinarvioinnin pohjalta ja ottaen huomioon kielto laimentaa millään lailla sellaisia eläinten rehuksi tarkoitettuja saastuneita tuotteita, jotka eivät ole säännösten mukaisia.

               (3)

               Ennen kuin ajantasaiseen tieteelliseen riskinarviointiin perustuva kattava tarkistaminen voidaan toteuttaa, tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehityksen vuoksi on tarpeen säätää joistakin muutoksista.

               (4)

               On aiheellista selventää termiä ”nurmirehu”.

               (5)

               Kalsiumkarbonaatti on keskeinen ja arvokas rehuaine, jonka tarjonta voi vaarantua, koska sen kokonaiselohopean määrä normaalin taustakuormituksen johdosta miltei saavuttaa tai ylittää direktiivin 2002/32/EY liitteessä I vahvistetun enimmäismäärän, ja siksi kyseistä enimmäismäärää olisi muutettava ottaen huomioon, että kalsiumkarbonaatissa elohopea esiintyy sen epäorgaanisessa muodossa ja että eläinten ravitsemusta käsittelevä tiedekomitea on vahvistanut, että epäorgaaninen elohopea on huomattavasti myrkyttömämpi kuin orgaaninen elohopea, varsinkin metyylielohopea.

               (6)

               Fluorin enimmäismäärä muiden täydennysrehujen osalta on 125 mg/kg/1 % fosforia. Rehun fosforipitoisuutta on rajoitettu ympäristösyistä, ja fosforin pilkkoutuvuutta sekä biologista hyötyosuutta on parannettu entsyymien, esimerkiksi fytaasin, avulla. Siksi enimmäismäärää ei ole enää asianmukaista vahvistaa yhtä fosforiprosenttia kohden, vaan täydennysrehujen osalta enimmäismäärä olisi vahvistettava suhteessa rehuun, jonka kosteuspitoisuus on 12 prosenttia.

               (7)

               Direktiivi 2002/32/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.

               (8)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 2002/32/EY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kahdentoista kuukauden kuluttua voimaantulosta. Niiden on toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 27 päivänä tammikuuta 2005.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2003/100/EY (EUVL L 285, 1.11.2003, s. 33).

      LIITE
      Muutetaan direktiivin 2002/32/EY liite I seuraavasti:

                  1)

                  Lisätään lyijyä koskevan rivin 2 sarakkeessa 2 olevan sanan ”nurmirehut” jälkeen seuraava alaviite:

                              ”(*)

                              Nurmirehu kattaa eläinten rehuksi tarkoitetut tuotteet, joita ovat esimerkiksi heinä, säilörehu, tuore ruoho jne.”

                  2)

                  Muutetaan fluoria koskevaa riviä 3 seuraavasti:

                              a)

                              Poistetaan alaviitteet (1) ja (2).

                              b)

                              Korvataan ilmaisut ”Nautakarjan, lampaiden ja vuohien kivennäisrehuseokset – 2 000 (1)” ja ”Muut täydennysrehut – 125 (2)” ilmaisuilla ”Täydennysrehu, joka sisältää ≤ 4 % fosforia – 500” ja ”Täydennysrehu, joka sisältää > 4 % fosforia – 125 yhtä fosforiprosenttia kohden”.

                  3)

                  Korvataan elohopeaa koskeva rivi 4 seuraavasti:

                              Haitalliset aineet

                              Eläinten rehuksi tarkoitetut tuotteet

                              Enimmäispitoisuus mg/kg (ppm) rehussa, jonka kosteuspitoisuus on 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          ”4.

                                          Elohopea

                              Rehuaineet paitsi:

                              0,1

                                          —

                                          kalan ja muiden merieläinten käsittelystä saatu rehu,

                              0,5

                                          —

                                          kalsiumkarbonaatti

                              0,3

                              Täysrehu paitsi:

                              0,1

                                          —

                                          koirien ja kissojen täysrehu

                              0,4

                              Täydennysrehu paitsi:

                                          —

                                          koirien ja kissojen täydennysrehu

                              0,2”


Avis juridique important

|

31976L0014

Ensimmäinen komission direktiivi 76/14/ETY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1975, suurimmista sallituista haitallisten aineiden ja tuotteiden pitoisuuksista rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 74/63/ETY liitteen muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 004 , 09/01/1976 s. 0024 - 0024 Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 14 s. 0145  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 9 s. 0227  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 9 s. 0227  Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 65 s. 0016  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 65 s. 0016

ENSIMMÄINEN KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 15 päivänä joulukuuta 1975,suurimmista sallituista haitallisten aineiden ja tuotteiden pitoisuuksista rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 74/63/ETY liitteen muuttamisesta (76/14/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon suurimmista sallituista haitallisten aineiden ja tuotteiden pitoisuuksista rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 74/63/ETY(1) ja erityisesti sen 6 artiklan,sekä katsoo, ettäedellä mainitussa direktiivissä säädetään, että liitteen sisältö on mukautettava jatkuvasti vastaamaan tieteellisen ja teknisen tiedon kehitystä,edellä mainitun direktiivin liitteessä olevassa A osassa lueteltujen haitallisten aineiden enimmäispitoisuuksilla on viitattava rehuihin, joilla on määrätty kosteuspitoisuus,viimeaikaisten tieteellisten ja teknisten kokeiden ja niiden tulosten perusteella on ilmennyt tarvetta täydentää ja muuttaa kyseisen liitteen sisältöä, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän rehukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan suurimmista sallituista haitallisten aineiden ja tuotteiden pitoisuuksista rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin liite seuraavien artiklojen mukaisesti.2 artikla Muutetaan liitteessä olevan A osan kohta "Aineet (ionit tai alkuaineet)" seuraavasti:1 Korvataan taulukon kolmannen sarakkeen otsikko otsikolla seuraavasti: "Enimmäispitoisuus mg/kg (ppm) rehussa, jonka kosteuspitoisuus on 12 %".2 Lisätään 1 kohtaan "Arseeni" toisen sarakkeen ensimmäiseen luetelmakohtaan sanojen "ja kuivattua apilaa" jälkeen sanat "sekä kuivattua sokerijuurikkaan massaa ja kuivattua sokerijuurikkaan massaa ja melassia".3 artikla Korvataan liitteessä olevan B osan kohdassa "Tuotteet" 4 kohdan "Teobromiini" toisen ja kolmannen sarakkeen teksti seuraavasti:>TAULUKON PAIKKA>4 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 1976. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 1975.Komission puolestaP. J. LARDINOISKomission jäsen(1) EYVL N:o L 38, 11.2.1974, s. 31


Avis juridique important

|

32000L0026

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/26/EY, annettu 16 päivänä toukokuuta 2000, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä ja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (Neljäs liikennevakuutusdirektiivi)

Virallinen lehti nro L 181 , 20/07/2000 s. 0065 - 0074

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/26/EY,annettu 16 päivänä toukokuuta 2000,moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä ja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta(Neljäs liikennevakuutusdirektiivi)EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ja 95 artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3), ja ottavat huomioon sovittelukomitean 7 päivänä huhtikuuta vuonna 2000 hyväksymän yhteisen tekstin,sekä katsovat seuraavaa:(1) Tällä hetkellä moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten väliset erot muodostavat esteen henkilöiden ja vakuutuspalvelujen vapaalle liikkuvuudelle.(2) On näin ollen tarpeen lähentää näitä säännöksiä sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan parantamiseksi.(3) Neuvosto on antanut direktiivissä 72/166/ETY(4) säännökset moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaan saattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä.(4) Neuvosto on antanut direktiivissä 88/357/ETY(5) sellaisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamista koskevat säännökset, jotka koskevat muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta ja joilla pyritään palvelujen vapaan tarjoamisen tehokkaan harjoittamisen helpottamiseen.(5) Vihreäkorttitoimistojärjestelmällä varmistetaan vahinkojen ongelmaton korvaaminen vahingon kärsineen omassa maassa myös siinä tapauksessa, että onnettomuuden toinen osapuoli on kotoisin jostain toisesta Euroopan maasta.(6) Vihreäkorttitoimistojen järjestelmä ei ratkaise hankaluuksia, joita aiheutuu, kun vahingon kärsineen on esitettävä vaatimuksensa toisessa maassa siellä asuvalle vastapuolelle sekä kyseisessä maassa toimiluvan saaneelle vakuutusyritykselle (vieras oikeusjärjestelmä, vieras kieli, totutusta poikkeava korvaamiskäytäntö, usein myös korvauksen saamisen perusteeton pitkittyminen).(7) Euroopan parlamentti teki perustamissopimuksen 192 artiklan 2 kohdan mukaisen aloitteen liikenneonnettomuuden uhrin kotimaan ulkopuolella tapahtuneista onnettomuuksista aiheutuvien vahinkojen korvaamismenettelystä 26 päivänä lokakuuta 1995 antamallaan päätöslauselmalla(6), jossa se kehotti komissiota antamaan ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kyseisten ongelmien ratkaisemiseksi.(8) On tarkoituksenmukaista täydentää direktiiveillä 72/166/ETY, 84/5/ETY(7) ja 90/232/ETY(8) luotuja järjestelyjä, jotta moottoriajoneuvo-onnettomuuden vuoksi vahingon kärsineille voitaisiin taata yhtäläinen kohtelu riippumatta siitä, missä yhteisön alueella vahingot sattuvat. Tapauksissa, joissa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva vahinko on sattunut jossain muussa valtiossa kuin siinä, jossa vahingon kärsinyt asuu, vahingon kärsineiden korvausvaatimusten selvittämisessä on puutteita.(9) Tämän direktiivin soveltaminen sellaisiin onnettomuuksiin, jotka sattuvat vihreän kortin järjestelmään kuuluvissa kolmansissa maissa ja jotka koskevat yhteisössä asuvia vahingon kärsineitä ja joissa on osallisena jossakin jäsenvaltiossa vakuutettu ja siellä pysyvän kotipaikan omaava ajoneuvo, ei tarkoita direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 2 kohdassa säädetyn liikennevakuutuksen pakollisen alueellisen kattavuuden laajentamista.(10) Vahingon kärsineelle olisi annettava oikeus vaatia korvausta suoraan vahingosta vastuussa olevan vakuutusyritykseltä.(11) Tyydyttävä ratkaisu voisi olla sellainen, että niillä, jotka ovat kärsineet vahinkoa jouduttuaan tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaan moottoriajoneuvo-onnettomuuteen valtiossa, joka ei ole heidän asuinvaltionsa, olisi oikeus esittää korvausvaatimus asuinjäsenvaltiossaan vahingosta vastaavan osapuolen vakuutusyrityksen kyseiseen maahan nimeämälle korvausedustajalle.(12) Tämä ratkaisu mahdollistaisi vahingon selvittämisen vahingon kärsineelle tutulla tavalla, kun vahinko on tapahtunut vahingon kärsineen asuinjäsenvaltion ulkopuolella.(13) Järjestelmä, jossa korvausedustaja toimii vahingon kärsineen asuinvaltiossa, ei vaikuta yksittäiseen tapaukseen sovellettavaan aineelliseen oikeuteen eikä tuomioistuimen toimivaltaan.(14) Se, että vahingon kärsinyt voi vaatia korvausta suoraan vakuutusyritykseltä, on tällaisten korvausedustajien nimeämisen looginen täydennys, ja se parantaa lisäksi yleisesti niiden henkilöiden oikeudellista asemaa, jotka ovat kärsineet vahinkoa moottoriajoneuvo-onnettomuuksissa muualla kuin asuinjäsenvaltiossaan.(15) Jotta kyseiset puutteet voidaan korjata, on huolehdittava siitä, että se jäsenvaltio, jossa vakuutusyrityksellä on toimilupa, vaatii vakuutusyritystä nimeämään muihin jäsenvaltioihin näissä jäsenvaltioissa asuvia tai niihin sijoittautuneita korvausedustajia, jotka kokoavat kaikki tarvittavat tällaisten vahinkojen korvausvaatimuksiin liittyvät tiedot ja ryhtyvät asianmukaisiin toimiin vahinkojen korvaamiseksi vakuutusyrityksen nimissä ja tämän laskuun mukaan lukien korvausten maksaminen. Korvausedustajilla on oltava riittävät toimivaltuudet, jotta ne voivat edustaa vakuutusyritystä suhteessa vahingon kärsineisiin ja jotta ne voivat edustaa vakuutusyritystä myös kansallisiin viranomaisiin nähden, tarvittaessa myös tuomioistuimissa, jos se on tuomioistuimen toimivallan määräytymistä koskevien kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjen mukaista.(16) Korvausedustajan toiminta ei ole riittävä peruste tuomioistuimen toimivallalle siinä jäsenvaltiossa, jossa vahingon kärsinyt asuu, jos tämä ei ole tuomioistuimen toimivallan määräytymistä koskevien kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjen mukaista.(17) Korvausedustajien nimeämisen olisi oltava yksi direktiivin 73/239/ETY(9) liitteessä olevan A kohdan luokkaan 10 kuuluvan vakuutustoiminnan aloittamisen ja harjoittamisen edellytys, rahdinkuljettajan vastuuta lukuun ottamatta. Edellytyksen olisi siksi sisällyttävä sen jäsenvaltion viranomaisilta saatavaan yhteen viralliseen toimilupaan, jossa vakuutusyrityksen kotipaikka sijaitsee direktiivin 92/49/ETY(10) II osaston mukaisesti. Tämän edellytyksen olisi koskettava myös vakuutusyrityksiä, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella ja jotka ovat saaneet toimiluvan vakuutustoimintaa varten yhteisön jäsenvaltion alueella. Direktiiviä 73/239/ETY olisi muutettava ja täydennettävä tämän mukaisesti.(18) Sen lisäksi, että taataan se, että vakuutusyrityksellä on edustaja vahingon kärsineen asuinvaltiossa, on tarkoituksenmukaista taata vahingon kärsineelle erityinen oikeus vahingonkorvausvaatimusten pikaiseen käsittelyyn. Näin ollen on tarpeellista sisällyttää kansalliseen lainsäädäntöön säännös vakuutusyrityksiä koskevista tarkoituksenmukaisista, tehokkaista ja järjestelmällisistä rahallisista tai vastaavista hallinnollisista seuraamuksista, jollaisista mainittakoon kiellot yhdistettynä hallinnollisiin sakkoihin, säännölliset ilmoitukset valvontaviranomaisille, paikan päällä suoritettavat tarkastukset, ilmoitukset kansallisessa virallisessa lehdessä sekä muissa lehdissä, yrityksen toiminnan keskeyttäminen (uusien sopimusten tekemiselle tietyksi ajanjaksoksi asetettu kielto), valvontaviranomaisen erityisedustajan nimeäminen valvomaan sitä, että liiketoimintaa harjoitetaan vakuutuslakien mukaisesti, tälle liiketoiminnalle myönnetyn toimiluvan peruuttaminen, yrityksen johtajille tai johtohenkilöille asetettavat seuraamukset, jos vakuutusyritys tai sen edustaja laiminlyö velvollisuutensa tehdä korvaustarjous kohtuullisessa ajassa. Edellä sanottu ei kuitenkaan rajoita muiden tarkoituksenmukaisiksi katsottujen, erityisesti valvontaa koskevan lainsäädännön mukaisten, toimenpiteiden soveltamista. On kuitenkin edellytettävä, että vahingonkorvausvelvollisuutta ja aiheutunutta vahinkoa ei ole riitautettu, jotta vakuutusyritys voi esittää perustellun korvaustarjouksen säädetyssä määräajassa. Perusteltu tarjous olisi tehtävä kirjallisesti, ja sen olisi sisällettävä ne seikat, joiden perusteella vastuuvelvollisuus ja vahingot on arvioitu.(19) Kyseisten seuraamusten lisäksi on aiheellista säätää, että vakuutusyrityksen tarjoamalle tai tuomioistuimen päättämälle vahingon kärsineelle suoritettavalle korvaussummalle kertyy korkoa, jos tarjousta ei ole tehty edellä mainitussa säädetyssä määräajassa. Jos jäsenvaltiolla on voimassa olevat kansalliset säännöt, jotka kattavat korkovaatimuksen myöhästyneelle maksulle, tämä säännös voidaan panna täytäntöön viittauksella kyseisiin sääntöihin.(20) Moottoriajoneuvo-onnettomuuksien seurauksena vahinkoa kärsineiden on joskus vaikea saada selville sen vakuutusyrityksen nimeä, joka on antanut onnettomuudessa mukana ollutta ajoneuvoa koskevan vakuutuksen ajoneuvon käyttöön liittyvän vastuun varalta.(21) Jäsenvaltioiden olisi tällaisten vahingon kärsineiden etujen turvaamiseksi perustettava tietokeskuksia tietojen nopean saatavuuden varmistamiseksi. Mainittujen tietokeskusten olisi annettava vahingon kärsineelle myös tietoja korvausedustajista. On välttämätöntä, että tietokeskukset toimisivat yhteistyössä ja vastaisivat nopeasti korvausedustajia koskeviin tiedonsaantipyyntöihin, joita muiden jäsenvaltioiden tietokeskukset esittävät. Vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta, että nämä tietokeskukset keräisivät tietoja vakuutusturvan tosiasiallisesta päättymispäivästä, mutta eivät vakuutuksen alkuperäisen voimassaoloajan päättymisestä, jos sopimusta on jatkettu sen johdosta, ettei sitä ole irtisanottu.(22) On tarpeen antaa erityissäännöksiä sellaisia ajoneuvoja (esimerkiksi hallituksen tai armeijan ajoneuvoja) varten, jotka on vapautettu vastuuvakuuttamisvelvollisuudesta.(23) Vahingon kärsineellä voi olla perusteltu syy saada tieto ajoneuvon omistajan tai tavanomaisen kuljettajan tai rekisteröidyn haltijan henkilöllisyydestä, esimerkiksi jos hän voi saada korvausta ainoastaan kyseisiltä henkilöiltä, koska ajoneuvo ei ole asianmukaisesti vakuutettu tai vahinko on vakuutussummaa suurempi, jolloin tämä tieto on myös annettava asianmukaisesti.(24) Tietyt annetut tiedot, kuten ajoneuvon omistajan tai tavanomaisen kuljettajan nimi ja osoite ja vakuutussopimuksen numero tai ajoneuvon rekisterinumero, ovat yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY(11) tarkoitettuja henkilötietoja. Sellaisten tietojen käsittelyn tämän direktiivin soveltamiseksi on sen vuoksi oltava direktiivin 95/46/EY mukaisesti annettujen kansallisten säännösten mukaista. Ajoneuvon tavanomaisen kuljettajan nimi ja osoite on ilmoitettava vain, jos siitä säädetään kansallisessa lainsäädännössä.(25) On tarpeen antaa säännökset korvauselimestä, jonka puoleen vahingon kärsinyt voi kääntyä, jos vakuutusyritys ei ole nimennyt korvausedustajaa tai jos korvaus viivästyy huomattavasti tai jos vakuutusyritystä ei saada selville, jotta taattaisiin, ettei vahingon kärsinyt jää ilman sitä korvausta, johon hän on oikeutettu. Korvauselimen toimenpiteet olisi rajoitettava harvoihin yksittäistapauksiin, joissa vakuutusyritys on laiminlyönyt velvollisuutensa mahdollisten seuraamusten asettamisen uhasta huolimatta.(26) Korvauselimen tehtävänä on korvausvaatimusten selvittely vahinkoa kärsineen vahinkojen osalta ainoastaan tapauksissa, jotka voidaan objektiivisesti määrittää, ja tämän vuoksi kyseisen elimen on itse asiaa tutkimatta rajoituttava sen varmistamiseen, että korvaustarjous on tehty vahvistettujen aikarajojen ja menettelyjen mukaisesti.(27) Oikeushenkilöillä (esimerkiksi toisilla vakuutusyrityksillä tai sosiaaliturvaelimillä), jotka ovat lain mukaan vahingon kärsineen tai tämän vakuutusyrityksen sijaantulijoita liikennevahingon aiheuttajalle tehtävässä korvausvaatimuksessa, ei saisi olla oikeutta esittää vastaavaa korvausvaatimusta korvauselimelle.(28) Korvauselimellä olisi oltava regressioikeus siltä osin, kuin se on suorittanut korvausta vahingon kärsineelle. Korvauselimen vakuutusyritykseen kohdistuvien korvausvaatimusten toteuttamisen helpottamiseksi silloin, kun vakuutusyritys ei ole nimennyt korvausedustajaa tai korvauksen maksaminen viivästyy selvästi, vahingon kärsineen asuinvaltiossa sijaitsevalla korvauselimellä olisi ilman eri toimenpiteitä oltava vahingon kärsineeltä siirtynyt oikeus vaatia korvausta vastaavalta elimeltä siinä valtiossa, johon vakuutusyritys on sijoittautunut. Viimeksi mainittu elin voi parhaiten käynnistää korvauksenhakumenettelyn vakuutusyritystä vastaan.(29) Vaikka jäsenvaltiot voivat säätää korvauselimelle tehtävän korvausvaatimuksen toissijaisuudesta, ei voida kuitenkaan edellyttää, että vahingon kärsinyt on velvollinen esittämään korvausvaatimuksensa vahingosta vastuussa olevalle ennen sen esittämistä korvauselimelle. Vahingon kärsineen olisi tässä tapauksessa oltava vähintään samassa asemassa kuin silloin, kun takuurahastolle esitetään direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdan mukaisesti korvausvaatimus.(30) Tämä järjestelmä voidaan saada toimimaan jäsenvaltioiden perustamien tai hyväksymien korvauselinten välisellä sopimuksella, jossa määritellään niiden tehtävät ja velvoitteet sekä korvausmenettelyt.(31) Sellaisia tapauksia varten, joissa ajoneuvon vakuutusyritystä ei pystytä selvittämään, olisi säädettävä, että vahingon kärsineelle maksetusta korvauksesta vastaa viime kädessä direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdassa säädetty takuurahasto siinä jäsenvaltiossa, jossa on sen vakuuttamattoman ajoneuvon pysyvä kotipaikka, jonka käytöstä vahinko aiheutui. Niitä tapauksia varten, joissa ajoneuvoa ei pystytä tunnistamaan, on säädettävä siitä, että korvauksesta vastaa viime kädessä direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdassa säädetty takuurahasto, joka sijaitsee siinä jäsenvaltiossa, jossa vahinko tapahtui,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaSoveltamisala1. Tällä direktiivillä on tarkoitus antaa erityissäännökset, joita sovelletaan niihin vahingon kärsineisiin, joilla on oikeus saada korvaus sellaisista liikenneonnettomuuksista johtuvista vahingoista tai vammoista, jotka sattuvat muussa jäsenvaltiossa kuin vahingon kärsineen asuinpaikkana olevassa jäsenvaltiossa ja jotka ovat aiheutuneet jäsenvaltiossa vakuutetun ja pysyvän kotipaikan omaavan ajoneuvon käytöstä.Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan myös niihin jäsenvaltiossa asuviin vahingon kärsineisiin, joilla on oikeus saada korvaus sellaisista liikenneonnettomuuksista johtuvista vahingoista tai vammoista, jotka sattuvat sellaisissa kolmansissa maissa, joiden direktiivin 72/166/ETY 1 artiklan 3 kohdassa määritellyt kansalliset vakuutuksenantajien toimistot ovat liittyneet vihreän kortin järjestelmään, kun onnettomuuden aiheuttajana on ajoneuvo, joka on vakuutettu jossakin jäsenvaltiossa ja jonka pysyvä kotipaikka on siellä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kolmansien maiden vastuuvakuutuksesta annetun lainsäädännön ja kansainvälisen yksityisoikeuden soveltamista.2. Jäljempänä 4 ja 6 artiklaa sovelletaan ainoastaan vahinkotapahtumiin, jotka ovat aiheutuneet sellaisen ajoneuvon käytöstä,a) joka on vakuutettu muussa jäsenvaltiossa kuin vahingon kärsineen asuinvaltiossa olevassa toimipaikassa; jab) jonka pysyvä kotipaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin vahingon kärsineen asuinvaltiossa.3. Jäljempänä 7 artiklaa sovelletaan myös vahinkoihin, joissa aiheuttajana on direktiivin 72/166/ETY 6 ja 7 artiklassa tarkoitettu kolmannen maan ajoneuvo.2 artiklaMääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "vakuutusyrityksellä" yritystä, joka on saanut virallisen toimilupansa direktiivin 73/239/ETY 6 artiklan tai 23 artiklan 2 kohdan mukaisesti;b) "toimipaikalla" vakuutusyrityksen pääkonttoria, asioimistoa tai sivukonttoria sellaisena kuin se määritellään direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan c alakohdassa;c) "ajoneuvolla" ajoneuvoa sellaisena kuin se määritellään direktiivin 72/166/ETY 1 artiklan 1 kohdassa;d) "vahingon kärsineellä" vahingon kärsinyttä sellaisena kuin se määritellään direktiivin 72/166/ETY 1 artiklan 2 kohdassa;e) "sillä jäsenvaltiolla, jossa ajoneuvolta on pysyvä kotipaikka", aluetta, jossa ajoneuvolla on pysyvä kotipaikka, sellaisena kuin se määritellään direktiivin 72/166/ETY 1 artiklan 4 kohdassa.3 artiklaSuora korvauksenvaatimisoikeusKunkin jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että 1 artiklassa tarkoitetulla vahingon kärsineellä on mainitussa artiklassa tarkoitetuissa liikennevahingoissa oikeus vaatia korvausta suoraan vahingon aiheuttajalle vastuuvakuutuksen myöntäneeltä vakuutusyritykseltä.4 artiklaKorvausedustajat1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet varmistaakseen, että kaikki vakuutusyritykset, jotka kattavat direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevan A kohdan vakuutusluokkaan 10 luokiteltuja riskejä, rahdinkuljettajan vastuuta lukuun ottamatta, nimeävät korvausedustajan jokaiseen muuhun jäsenvaltioon kuin siihen, jossa ne ovat saaneet virallisen toimilupansa. Korvausedustajan tehtävänä on 1 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa sattuneista liikennevahingoista johtuvien korvausvaatimusten käsittely ja selvittely. Korvausedustajan on asuttava siinä jäsenvaltiossa tai oltava sijoittautunut siihen jäsenvaltioon, johon hänet on nimetty.2. Vakuutusyhtiö voi itse valita korvausedustajan. Jäsenvaltiot eivät voi rajoittaa tätä valitsemismahdollisuutta.3. Korvausedustaja voi toimia yhden tai useamman vakuutusyhtiön lukuun.4. Korvausedustaja kokoaa kaikki tällaisten korvausten maksamiseen tarvittavat tiedot ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta päästäisiin neuvottelutulokseen korvausten maksamisesta. Vaatimus korvausedustajan nimeämisestä ei poista vahingon kärsineeltä tai tämän vakuutusyritykseltä oikeutta vaatia korvausta suoraan vahingonaiheuttajalta tai tämän vakuutusyritykseltä.5. Korvausedustajalla on oltava riittävät toimivaltuudet voidakseen edustaa vakuutusyritystä 1 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa vahingon kärsineisiin nähden ja voidakseen täysin korvata näiden vaatimukset. Edustajan on kyettävä käsittelemään tapaus vahingon kärsineen henkilön asuinvaltion virallisella kielellä tai virallisilla kielillä.6. Jäsenvaltioiden on säädettävä velvoitteista ja niihin liittyvistä tarkoituksenmukaisista, tehokkaista ja järjestelmällisistä rahallisista tai vastaavista hallinnollisista seuraamuksista sen varmistamiseksi, että kolmen kuukauden kuluessa päivästä, jona vahingon kärsinyt on esittänyt korvausvaatimuksensa joko suoraan vahingonaiheuttajan vakuutusyritykselle tai tämän korvausedustajalle,a) vahingonaiheuttajan vakuutusyrityksen tai tämän korvausedustajan on tehtävä perusteltu korvaustarjous, jos korvausvastuuta ei kiistetä ja jos vahinkojen suuruus on määritetty; taib) vakuutusyrityksen, jolle korvausvaatimus on esitetty, tai tämän korvausedustajan on annettava perusteltu vastaus korvausvaatimuksessa esitettyihin kohtiin, jos korvausvastuu kiistetään tai sitä ei ole tarkasti määritetty tai jos vahinkojen suuruutta ei ole kokonaan määritetty.Jäsenvaltioiden on annettava säännökset sen varmistamiseksi, että jos tarjousta ei ole tehty kolmen kuukauden määräajassa, vahingon kärsineelle maksettavalle, vakuutusyrityksen tarjoamalle tai tuomioistuimen määräämälle korvaussummalle maksetaan korkoa.7. Komission on annettava kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle 4 kohdan ensimmäisen alakohdan täytäntöönpanosta ja tämän säännöksen tehokkuudesta sekä kansallisten seuraamussäännösten vastaavuudesta ennen 20 päivää tammikuuta 2006 sekä tehtävä tarvittaessa ehdotuksia.8. Korvausedustajan nimeäminen ei sinänsä merkitse direktiivin 92/49/ETY 1 artiklan b alakohdassa tarkoitetun sivukonttorin avaamista, eikä korvausedustajan myöskään katsota olevan direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan c alakohdan mukainen toimipaikka tai tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn Brysselin yleissopimuksen(12) mukainen toimipaikka.5 artiklaTietokeskukset1. Jotta vahingon kärsinyt osapuoli voisi hakea korvausta, kunkin jäsenvaltion on perustettava tai hyväksyttävä tietokeskus, jonka tehtävänä on:a) pitää rekisteriä, joka sisältää seuraavat tiedot:1) niiden moottoriajoneuvojen rekisterinumerot, joilla on pysyvä kotipaikka kyseisen valtion alueella;2) i) niiden vakuutussopimusten numerot, jotka koskevat kyseisten ajoneuvojen käyttöä direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevan A kohdan luokkaan 10 luokiteltujen riskien osalta, rahdinkuljettajan vastuuta lukuun ottamatta, ja jos vakuutus on päättynyt, myös vakuutuksen päättymispäivämäärä;ii) vihreän kortin tai rajavakuutussopimuksen numero, jos ajoneuvolle on myönnetty jompikumpi asiakirja, siinä tapauksessa, että ajoneuvoon sovelletaan direktiivin 72/166/ETY 4 artiklan b alakohdan mukaista poikkeusta;3) vakuutusyritykset, jotka tarjoavat vakuutuksia kyseisten ajoneuvojen käytölle direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevan A kohdan luokkaan 10 luokiteltujen riskien osalta, rahdinkuljettajan vastuuta lukuun ottamatta, sekä tällaisten vakuutusyritysten 4 artiklan mukaisesti nimeämät korvausedustajat, joiden nimet on ilmoitettava tietokeskukselle tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti;4) luettelo ajoneuvoista jotka kussakin jäsenvaltiossa on direktiivin 72/166/ETY 4 artiklan a ja b kohdan säännösten mukaisesti vapautettu velvollisuudesta kuulua vastuuvakuutuksen piiriin;5) edellä 4 alakohdassa tarkoitettujen ajoneuvojen osalta:i) sen direktiivin 72/166/ETY 4 artiklan a alakohdan toisen alakohdan mukaisesti nimetyn viranomaisen tai elimen nimi, joka on vastuussa korvauksen suorittamisesta vahingon kärsineille siinä tapauksessa, että direktiivin 72/166/ETY 2 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua menettelyä ei voida soveltaa, jos ajoneuvoon sovelletaan direktiivin 72/166/ETY 4 artiklan a alakohdan mukaista poikkeusta;ii) sen elimen nimi, jonka alaisuuteen ajoneuvo kuuluu siinä jäsenvaltiossa, jossa on sen pysyvä kotipaikka, jos ajoneuvoon sovelletaan direktiivin 72/166/ETY 4 artiklan b alakohdan mukaista poikkeusta;b) tai järjestää tällaisten tietojen keruu ja jakelu;c) sekä avustaa tietojen saantiin oikeutettuja saamaan a alakohdan 1, 2, 3, 4 ja 5 alakohdassa mainitut tiedot näiden tietojen osalta.Edellä a alakohdan 1, 2 ja 3 alakohdassa mainitut tiedot on säilytettävä seitsemän vuotta ajoneuvon rekisteristä poistamisesta tai vakuutussopimuksen päättymisestä.2. Edellä 1 kohdan a alakohdan 3 alakohdassa tarkoitettujen vakuutusyritysten on toimitettava kaikkien jäsenvaltioiden tietokeskuksille sen korvausedustajan nimi ja osoite, jonka he ovat kuhunkin jäsenvaltioon 4 artiklan mukaisesti nimenneet.3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vahingon kärsineellä on oikeus onnettomuuden jälkeen seitsemän vuoden ajan saada viipymättä seuraavat tiedot asuinjäsenvaltionsa, sen jäsenvaltion tietokeskukselta, jossa ajoneuvon pysyvä kotipaikka on tai jossa liikennevahinko tapahtui:a) vakuutusyrityksen nimi ja osoite;b) vakuutussopimuksen numero; jac) vakuutusyrityksen korvausedustajan nimi vahingon kärsineen asuinvaltiossa.Tietokeskusten on toimittava yhteistyössä toistensa kanssa.4. Tietokeskuksen on toimitettava vahingon kärsineelle ajoneuvon omistajan, tavanomaisen kuljettajan tai rekisteröidyn haltijan nimi ja osoite, jos vahingon kärsineellä on perusteltu syy näiden tietojen saamiseksi. Saadakseen kyseiset tiedot tietokeskuksen on käännyttävä erityisesti:a) vakuutusyrityksen puoleen;b) tai ajoneuvojen rekisteröintitoimiston puoleen.Jos ajoneuvoon sovelletaan direktiivin 72/166/ETY 4 artiklan a alakohdan mukaista poikkeusta, tietokeskuksen on ilmoitettava vahingon kärsineelle kyseisen direktiivin 4 artiklan a alakohdan toisen alakohdan mukaisesti nimetyn viranomaisen tai elimen nimi, joka on vastuussa korvauksen suorittamisesta vahingon kärsineille niissä tapauksissa, joissa direktiivin 72/166/ETY 2 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua menettelyä ei voida soveltaa.Jos ajoneuvoon sovelletaan direktiivin 72/166/ETY 4 artiklan b alakohdan mukaista poikkeusta, tietokeskuksen on ilmoitettava vahingon kärsineelle sen elimen nimi, jonka alaisuuteen ajoneuvo kuuluu maassa, jossa ajoneuvolla on pysyvä kotipaikka.5. Edellä olevista kohdista johtuva henkilötietojen käsittely on suoritettava direktiivin 95/46/EY nojalla annettujen kansallisten säännösten mukaisesti.6 artiklaKorvauselimet1. Kunkin jäsenvaltion on perustettava tai hyväksyttävä korvauselin, jonka tehtävänä on suorittaa korvauksia vahingon kärsineille 1 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa.Vahingon kärsineet voivat esittää korvausvaatimuksen asuinpaikkansa jäsenvaltion korvauselimelle:a) jos sen ajoneuvon, jonka käytöstä vahinko aiheutui, vakuutusyritys tai vakuutusyrityksen korvausedustaja ei ole antanut perusteltua vastausta korvausvaatimuksessa esitettyihin kohtiin kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun vahingon kärsinyt esitti korvausvaatimuksensa tälle vakuutusyritykselle tai korvausedustajalle; taib) jos vakuutusyritys on laiminlyönyt velvollisuutensa nimetä korvausedustajan vahingon kärsineen asuinvaltioon 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tässä tapauksessa vahingon kärsineet eivät voi esittää korvausvaatimusta korvauselimelle, jos ne ovat esittäneet korvausvaatimuksen suoraan sen ajoneuvon vakuutusyritykselle, jonka käytöstä vahinko aiheutui, ja jos ne ovat saaneet perustellun vastauksen kolmen kuukauden kuluessa vaatimuksen esittämisestä.Vahingon kärsineet eivät voi kuitenkaan esittää korvausvaatimusta korvauselimelle, jos ne ovat ryhtyneet oikeudellisiin toimenpiteisiin suoraan vakuutusyritystä vastaan.Korvauselimen on ryhdyttävä toimenpiteisiin kahden kuukauden kuluessa siitä, kun vahingon kärsinyt on esittänyt sille korvausvaatimuksen, mutta sen on lopetettava toimenpiteensä, jos vakuutusyritys tai sen korvausedustaja on sittemmin antanut perustellun vastauksen korvausvaatimukseen.Korvauselimen on välittömästi ilmoitettava:a) ajoneuvon, jonka käytöstä vahinko aiheutui, vakuutusyritykselle tai tämän korvausedustajalle,b) sen jäsenvaltion korvauselimelle, jossa vakuutussopimuksen tehneen vakuutusyrityksen toimipaikka on,c) vahingonaiheuttajalle, jos tämä on tiedossa,että vahingon kärsinyt on esittänyt sille korvausvaatimuksen ja että se aikoo vastata siihen kahden kuukauden kuluessa korvausvaatimuksen esittämisestä.Tällä säännöksellä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta pitää tai olla pitämättä tämän elimen suorittamaa korvausta lisäkorvauksena eikä niiden oikeutta säännellä korvausvaatimuksista sopimisesta kyseisen elimen ja vahingonaiheuttajan tai -aiheuttajien ja muiden vakuutusyritysten tai sosiaaliturvaelinten kesken, joiden on suoritettava korvausta uhrille saman liikennevahingon johdosta. Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa sallia laitoksen asettavan korvauksen maksamiselle muita kuin tässä direktiivissä vahvistettuja ehtoja, erityisesti sitä, että vahingon kärsinyt jollakin tavoin osoittaa vastuussa olevan henkilön olevan kyvytön maksamaan tai kieltäytyvän maksamasta.2. Korvauselimellä, joka on suorittanut vahingon kärsineelle korvauksen siinä jäsenvaltiossa, jossa tämä asuu, on oikeus vaatia hyvitys maksamastaan korvauksesta korvauselimeltä siinä jäsenvaltiossa, jossa sopimuksen tehneen vakuutusyrityksen toimipaikka on.Tällöin vahingon kärsineen oikeus saada korvausta vahingonaiheuttajalta tai tämän vakuutusyritykseltä siirtyy viimeksi mainitulle elimelle siltä osin, kuin sen jäsenvaltion, jossa vahingon kärsinyt asuu, korvauselin on suorittanut korvausta kärsitystä vahingosta. Kukin jäsenvaltio on velvollinen tunnustamaan tämän korvausoikeuden siirtymisen sellaisena kuin siitä toisessa jäsenvaltiossa säädetään.3. Tämä artikla tulee voimaan:a) sen jälkeen, kun jäsenvaltioiden perustamat tai hyväksymät korvauselimet ovat keskenään tehneet sopimuksen toiminnoistaan ja velvollisuuksistaan sekä hyvitysmenettelyn yksityiskohdista;b) siitä päivästä, jonka komissio vahvistaa todettuaan tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, että kyseinen sopimus on tehty.Komissio laatii Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän artiklan täytäntöönpanosta ja tämän säännöksen vaikutuksesta ennen 20 päivää heinäkuuta 2005 ja tekee tarvittaessa ehdotuksia.7 artiklaJos on mahdotonta tunnistaa ajoneuvoa tai kahden kuukauden kuluessa vahingon tapahtumisesta määrittää vakuutusyritystä, vahingon kärsinyt voi hakea korvausta sen jäsenvaltion korvauselimeltä, jossa hän asuu. Korvaus suoritetaan direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan säännösten mukaisesti. Korvauselimellä on tällöin oikeus vaatia korvausta tämän direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa esitetyin edellytyksin seuraavasti:a) tapauksissa, joissa vakuutusyritystä ei voida saada selville: direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulta takuurahastolta siinä jäsenvaltiossa, jossa ajoneuvon pysyvä kotipaikka on;b) tapauksissa, joissa ajoneuvo jää tunnistamatta: sen jäsenvaltion takuurahastolta, jossa vahinko tapahtui;c) tapauksissa, joissa on kyse kolmannen maan ajoneuvoista: sen jäsenvaltion takuurahastolta, jossa vahinko tapahtui.8 artiklaMuutetaan direktiivi 73/239/ETY seuraavasti:a) lisätään 8 artiklan 1 kohtaan alakohta seuraavasti:"f) ilmoittavat kuhunkin muuhun kuin siihen jäsenvaltioon, johon toimilupaa haetaan, nimetyn korvausedustajan nimen ja osoitteen, jos katettava riski on luokiteltu liitteessä olevan A kohdan luokkaan 10, rahdinkuljettajan vastuuta lukuun ottamatta.";b) lisätään direktiivin 23 artiklan 2 kohtaan alakohta seuraavasti:"h) ilmoittavat kuhunkin muuhun kuin siihen jäsenvaltioon, johon toimilupaa haetaan, nimetyn korvausedustajan nimen ja osoitteen, jos katettava riski on luokiteltu liitteessä olevan A kohdan luokkaan 10, rahdinkuljettajan vastuuta lukuun ottamatta."9 artiklaMuutetaan direktiivi 88/357/ETY seuraavasti:Lisätään 12 a artiklan 4 kohtaan alakohta seuraavasti:"Jos vakuutusyritys on laiminlyönyt edustajan nimeämisen, jäsenvaltiot voivat päättää, että direktiivin 2000/26/EY(13) 4 artiklan mukaisesti nimetyn korvausedustajan on hoidettava tämän kohdan mukaisesti nimetyn edustajan tehtävät."10 artiklaTäytäntöönpano1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 20 päivään heinäkuuta 2002 mennessä.Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 20 päivään tammikuuta 2003 mennessä.2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3. Jäsenvaltioiden on perustettava tai hyväksyttävä korvauselin 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti ennen 20 päivää tammikuuta 2002 sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista. Jos korvauselimet eivät ole tehneet 6 artiklan 3 kohdan mukaista sopimusta ennen 20 päivää heinäkuuta 2002, komissio ehdottaa tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että 6 ja 7 artiklan säännökset tulevat voimaan ennen 20 päivää tammikuuta 2003.4. Jäsenvaltiot voivat perustamissopimuksen mukaisesti pysyttää voimassa tai saattaa voimaan säännöksiä, jotka ovat edullisempia vahingon kärsineelle kuin tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset.5. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.11 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.12 artiklaSeuraamuksetJäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava niiden soveltamisen varmistamiseksi tarpeelliset toimenpiteet. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava nämä säännökset komissiolle viimeistään 20 päivänä heinäkuuta 2002 ja säännösten myöhemmät muutokset mahdollisimman pian.13 artiklaOsoitusTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 16 päivänä toukokuuta 2000.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesNicole FontaineNeuvoston puolestaPuheenjohtajaManuel Carrilho(1) EYVL C 343, 13.11.1997, s. 11, ja EYVL C 171, 18.6.1999, s. 4.(2) EYVL C 157, 25.5.1998, s. 6.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 16. heinäkuuta 1998 (EYVL C 292, 21.9.1998, s. 123), vahvistettu 27. lokakuuta 1999, neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 21. toukokuuta 1999 (EYVL C 232, 13.8.1999, s. 8) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 15. joulukuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Neuvoston päätös, tehty 2. toukokuuta 2000 ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 16. toukokuuta 2000.(4) EYVL L 103, 2.5.1972, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 84/5/ETY (EYVL L 8, 11.1.1984, s. 17).(5) EYVL L 172, 4.7.1988, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/49/ETY (EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1).(6) EYVL C 308, 20.11.1995, s. 108.(7) Toinen neuvoston direktiivi (84/5/ETY), annettu 30. joulukuuta 1983, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 8, 11.1.1984, s. 17), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 90/232/ETY (EYVL L 129, 19.5.1990, s. 33).(8) Kolmas neuvoston direktiivi (90/232/ETY), annettu 14. toukokuuta 1990, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 129, 19.5.1990, s. 33).(9) Ensimmäinen neuvoston direktiivi 73/239/ETY, annettu 24. heinäkuuta 1973, muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (EYVL L 228, 16.8.1973, s. 3), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 95/26/EY (EYVL L 168, 18.7.1995, s. 7).(10) Neuvoston direktiivi 92/49/ETY, annettu 18. kesäkuuta 1992, muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) (EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/26/EY (EYVL L 168, 18.7.1995, s. 7).(11) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.(12) EYVL C 27, 26.1.1998, s. 1 (konsolidoitu versio).(13) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/26/EY, annettu 16. toukokuuta 2000, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä ja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (EYVL L 181, 20.7.2000, s. 65).


title: Komission direktiivi 2008/76/EY, annettu 25 päivänä heinäkuuta 2008 , haitallisista aineista eläinten rehuissa annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/32/EY liitteen I muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               26.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 198/37

      KOMISSION DIREKTIIVI 2008/76/EY,
   annettu 25 päivänä heinäkuuta 2008,
   haitallisista aineista eläinten rehuissa annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/32/EY liitteen I muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon haitallisista aineista eläinten rehuissa 7 päivänä toukokuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/32/EY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivissä 2002/32/EY säädetään, että sellaisten rehuksi tarkoitettujen tuotteiden käyttö, jotka sisältävät kyseisen direktiivin liitteessä I vahvistetut enimmäismäärät ylittävän määrän haitallisia aineita, on kielletty.

               (2)

               Ottaen huomioon teknisen tiedon uusin kehitys kalanrehun valmistuksessa, jossa rehuaineena käytetään yhä enenevässä määrin meriäyriäisiä, kuten krilliä, on aiheellista tarkastella uudelleen fluorin enimmäismäärää kalanrehussa. Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) 22 päivänä syyskuuta 2004 antaman lausunnon (2) mukaan fluorin sallitun enimmäispitoisuuden nostaminen kalanrehussa ei aiheuttaisi eläinten eikä kansanterveyteen kohdistuvia kohtuuttomia riskejä. Kasvilajien Lolium temulentum ja Lolium remotum osalta EFSA suosittelee 25 päivänä tammikuuta 2007 antamassaan lausunnossa (3), että poistetaan kyseisiä lajeja koskevat erilliset merkinnät ja sovelletaan yleistä enimmäispitoisuutta, joka koskee rikkakasvien siemeniä ja kokonaisia hedelmiä, jotka sisältävät alkaloideja, glukosideja tai muita myrkyllisiä aineita, siten kuin on säädetty direktiivin 2002/32/EY liitteessä I olevalla rivillä 14.

               (3)

               Nimi DDD olisi lisättävä direktiivin 2002/32/EY liitteessä I olevaan DDT:tä koskevaan kohtaan, koska DDD on diklooridifenyylidikloorietaani-metaboliitista yleisemmin käytetty nimi kuin TDE. (4).

               (4)

               Aprikoosin (Prunus armeniaca L.) ja karvasmantelin (Prunus dulcis var. amara tai Prunus amygdalus Batsch var. amara) osalta EFSAn 23 päivänä marraskuuta 2006 antamasta lausunnosta (5) voidaan päätellä, että eläinten ja kansanterveyden suojelemiseksi ei ole tarpeen vaatia, että aines ei sisällä kvantitatiivisessa määrityksessä havaittavia määriä aprikoosia ja karvasmantelia, vaan riittää, että sovelletaan syaanivetyhapolle asetettuja yleisiä enimmäismääriä, siten kuin on säädetty direktiivin 2002/32/EY liitteessä I olevalla rivillä 8. Siksi on aiheellista poistaa aprikoosia ja karvasmantelia koskevat erityisvaatimukset.

               (5)

               Ruistankio (Camelina sativa) sisältyy direktiivin 2002/32/EY liitteeseen I, ja kyseisen kasvin siemeniä ja hedelmiä sekä niistä saatuja tuotteita sallitaan rehuissa ainoastaan niin vähäisiä määriä, ettei niitä voida havaita kvantitatiivisessa määrityksessä.

               (6)

                  Camelina sativa on tullut uudelleen kiinnostavaksi öljykasvina, sillä sellaisten vähäistä tuotantopanosta edellyttävien vaihtoehtoisten öljykasvien, joista saatavia oheistuotteita voidaan käyttää rehuna, kysyntä kasvaa jatkuvasti. EFSAn 27 päivänä marraskuuta 2007 antamasta lausunnosta (6) voidaan päätellä, että eläinten ja kansanterveyden suojelemiseksi ei ole tarpeen vaatia, että aines ei sisällä kvantitatiivisessa määrityksessä havaittavia määriä Camelina sativaa eikä siitä saatuja tuotteita, edellyttäen että glukosinolaattien kokonaismäärä ravinnossa ei vaaranna eläinten eikä kansanterveyttä. Eläinten ja kansanterveyden suojelu glukosinolaattien myrkyllisiltä vaikutuksilta varmistetaan säännöksellä, joka koskee täysrehun sisältämää haihtuvaa sinappiöljyä, jonka enimmäismäärä ilmaistaan allyyli-isotiosyanaattina, koska glukosinolaattien myrkyllisyyden katsotaan EFSAn lausunnon mukaan yleensä johtuvan (iso)tiosyanaateista. Siksi on aiheellista poistaa direktiivin 2002/32/EY liitteestä I vaatimus, jonka mukaan Camelina sativaa ei saa olla kvantitatiivisessa määrityksessä havaittavia määriä.

               (7)

               Sen vuoksi direktiiviä 2002/32/EY olisi muutettava.

               (8)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 2002/32/ETY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2009. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 25 päivänä heinäkuuta 2008.

            Komission puolesta

         Androulla VASSILIOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 140, 30.5.2002, s. 10. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2006/77/EY (EUVL L 271, 30.9.2006, s. 53).

      (2)  Opinion of the Scientific Panel on contaminants in the Food Chain of the European Food Safety Authority (EFSA) on a request from the Commission related to fluorine as undesirable substance in animal feed, adopted on 22 September 2004 http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/opinion_contam08_ej100_fluorine_en1,0.pdf

      (3)  Opinion of the Scientific Panel on contaminants in the Food Chain of the European Food Safety Authority (EFSA) on a request from the European Commission related to pyrrolizidine alkaloids as undesirable substances in animal feed, adopted on 25 January 2007 http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/contam_ej447_op_pyrrolizidine%20alkaloids%20in%20feed_en.pdf

      (4)  Opinion of the Scientific Panel on contaminants in the Food Chain of the European Food Safety Authority (EFSA) on a request from the Commission related to DDT as an undesirable substance in animal feed, adopted on 22 November 2006 http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/CONTAM_ej433_DDT_en,2.pdf

      (5)  Opinion of the Scientific Panel on contaminants in the Food Chain of the European Food Safety Authority (EFSA) on a request from the Commission related to cyanogenic compounds as undesirable substances in animal feed, adopted on 23 November 2006 http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/CONTAM_ej434_op_cyanogenic_compounds_in_feed_en,1.pdf

      (6)  Opinion of the Scientific Panel on contaminants in the Food Chain of the European Food Safety Authority (EFSA) on a request from the Commission related to glucosinolates as undesirable substances in animal feed, adopted on 27 November 2007 http://www.efsa.europa.eu/EFSA/Scientific_Opinion/contam_op_ej590_glucosinolates_en.pdf

      LIITE
      Muutetaan direktiivin 2002/32/EY liite I seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan fluoria koskeva rivi 3 seuraavasti:

                              Haitalliset aineet

                              Eläinten rehuiksi tarkoitetut tuotteet

                              Enimmäispitoisuus mg/kg (ppm) rehussa, jonka kosteuspitoisuus on 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          ”3.

                                          Fluori (1)

                              Rehuaineet, paitsi

                              150

                                          —

                                          eläinperäiset rehut, paitsi meriäyriäiset kuten krilli

                              500

                                          —

                                          meriäyriäiset kuten krilli

                              3 000

                                          —

                                          fosfaatit

                              2 000

                                          —

                                          kalsiumkarbonaatti

                              350

                                          —

                                          magnesiumoksidi

                              600

                                          —

                                          kalkkipitoinen merilevä

                              1 000

                              Vermikuliitti (E 561)

                              3 000 (2)

                              Täydennysrehut

                                          —

                                          sisältävät ≤ 4 % fosforia

                              500

                                          —

                                          sisältävät > 4 % fosforia

                              125 per 1 % fosforia

                              Täysrehut, paitsi

                              150

                                          —

                                          nautakarjan, lampaiden ja vuohien täysrehut

                                          —

                                          maidontuotannon aikana

                              30

                                          —

                                          muulloin

                              50

                                          —

                                          sikojen täysrehut

                              100

                                          —

                                          siipikarjan täysrehut

                              350

                                          —

                                          kananpoikien täysrehut

                              250

                                          —

                                          kalojen täysrehut

                              350

                  2)

                  Korvataan rivi 14, Rikkakasvien siemenet ja kokonaiset hedelmät, jotka sisältävät alkaloideja, glukosideja tai muita myrkyllisiä aineita, seuraavasti:

                              Haitalliset aineet

                              Eläinten rehuiksi tarkoitetut tuotteet

                              Enimmäispitoisuus mg/kg (ppm) rehussa, jonka kosteuspitoisuus on 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                                          ”14.

                                          Rikkakasvien siemenet ja kokonaiset hedelmät, jotka sisältävät alkaloideja, glukosideja tai muita myrkyllisiä aineita yksinään tai yhdessä

                              Kaikki rehut

                              3 000

                                 Datura stramonium L

                              1 000”

                  3)

                  Korvataan DDT:tä koskeva rivi 21 seuraavasti:

                              Haitalliset aineet

                              Eläinten rehuiksi tarkoitetut tuotteet

                              Enimmäispitoisuus mg/kg (ppm) rehussa, jonka kosteuspitoisuus on 12 %

                              (1)

                              (2)

                              (3)

                              ”DDT (DDT-, DDD- (tai TDE-) ja DDE-isomeerien summa, ilmaistuna DDT:nä)

                              Kaikki rehut, paitsi

                              0,05

                                          —

                                          rasvat ja öljyt

                              0,5”

                  4)

                  Poistetaan rivi 28, Aprikoosi – Prunus armeniaca L, rivi 29, Karvasmanteliöljy – Prunus dulcis (Mill.)D.A. Webb var. amara (DC.) Focke (= Prunus amygdalus Batsch var. amara (DC.) Focke) ja rivi 31, Ruistankio – Camelina sativa (L.) Crantz.

         (1)  Enimmäismäärät viittaavat fluorin analyyttiseen määritykseen, jossa uutto tehdään 1 N suolahapolla 20 minuutin ajan huoneenlämmössä. Määrityksessä voidaan käyttää vastaavia uuttomenetelmiä, joiden osalta voidaan osoittaa, että niiden uuttotehokkuus on samantasoinen.

         (2)  Määriä tarkastellaan 31 päivään joulukuuta 2008 mennessä, ja tavoitteena on alentaa enimmäismääriä.”