Avis juridique important

|

31970L0373

Neuvoston direktiivi 70/373/ETY, annettu 20 päivänä heinäkuuta 1970, yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten

Virallinen lehti nro L 170 , 03/08/1970 s. 0002 - 0003 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 3 s. 0061  Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1970(II) s. 0471  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 3 s. 0061  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1970(II) s. 0535  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 5 s. 0156  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 4 s. 0016  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 4 s. 0016

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 20 päivänä heinäkuuta 1970,yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten (70/373/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettärehujen tuotannolla, pitämisellä kaupan ja käytöllä on erittäin tärkeä osa Euroopan talousyhteisössä,maataloudessa eläintuotanto riippuu paljon siitä, että käytetään sopivia ja hyvälaatuisia rehuja,eläinten rehuja koskeva sääntely on oleellinen seikka maatalouden tuottavuutta parannettaessa,Euroopan talousyhteisön alueella käytettävien rehujen laatua ja koostumusta koskevien yhteisön toimenpiteiden käyttöönotto edellyttää, että päätetään yhdenmukaisista näytteenotto- ja määritysmenetelmistä jäsenvaltioiden viranomaisten suorittamia virallisia tarkastuksia varten,lisäksi vielä olemassa olevien kansallisten vaatimusten noudattamista koskeva tarkastus on saatettava voimaan koko yhteisössä samoja näytteenotto- ja määritysmenetelmiä noudattaen,tietyissä jäsenvaltioissa jo sovellettavat viralliset näytteenotto- ja määritysmenetelmät eroavat osittain perusperiaatteiltaan toisistaan; näillä menetelmillä on suora vaikutus yhteismarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan ja sen vuoksi ne on yhdenmukaistettava, jakyseisten menetelmien vahvistaminen on luonteeltaan yksinomaan tekninen ja tieteellinen täytäntöönpanotoimenpide; tarvitaan nopea menettely niitä kehitettäessä, parannettaessa ja täydennettäessä; näiden toimenpiteiden hyväksymisen helpottamiseksi on säädettävä menettelystä jäsenvaltioiden ja komission välisen tiiviin yhteistyön aikaansaamiseksi pysyvässä rehukomiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että viralliset tarkastukset sen todentamiseksi, noudatetaanko rehujen laatua ja koostumusta koskevissa laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä olevia säännöksiä, suoritetaan käyttäen yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmiä, jotka vahvistetaan 2 artiklassa tarkoitetuissa direktiiveissä.2 artikla Edellä 1 artiklassa tarkoitetut menetelmät vahvistetaan 3 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen direktiivillä, ottaen huomioon tämänhetkinen tieteellinen ja tekninen tietämys ja jo käytössä olevat menetelmät.Näissä direktiiveissä säädetään aiheellisista määräajoista menetelmien sisällyttämiseksi kansallisiin säännöksiin.3 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa neuvoston päätöksellä 20 päivänä heinäkuuta 1970 perustetun pysyvän rehukomitean(1), jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan sellaisella 12 äänen enemmistöllä, joka saadaan kun jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. a) Komissio päättää ehdotetuista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaisia.b) Jos ehdotetut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio toimittaa viipymättä neuvostolle toimenpiteitä koskevan ehdotuksen. Neuvosto päättää asiasta määräenemmistöllä.c) Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia tuli neuvostossa vireille, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.4 artikla Mitä 3 artiklassa säädetään, sovelletaan 18 kuukauden ajan siitä päivästä alkaen, jolloin asia ensimmäisen kerran tuli komiteassa vireille joko 3 artiklan 1 kohdassa olevan tai muun vastaavan säännöksen mukaisesti.5 artikla Jäsenvaltioiden on yhden vuoden kuluessa siitä, kun direktiivi on annettu niille tiedoksi, saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.6 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä heinäkuuta 1970.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaW. SCHEEL(1) EYVL N:o L 170, 3.8.1970, s. 1


Avis juridique important

|

32001L0081

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/81/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2001, tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista

Virallinen lehti nro L 309 , 27/11/2001 s. 0022 - 0030

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/81/EY,annettu 23 päivänä lokakuuta 2001,tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoistaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,ottavat huomioon komission esityksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä(4) ja ottavat huomioon sovittelukomitean 2 päivänä elokuuta 2001 hyväksymän yhteisen tekstin,sekä katsovat seuraavaa:(1) Neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat hyväksyivät Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta poliittisesta toimintaohjelmasta 1 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa(5) viidennen ympäristöalan toimintaohjelman, jonka yleisessä lähestymistavassa ja strategiassa asetetaan tavoitteeksi, ettei happamoitumisen kriittisiä kuormituksia ja tasoja ylitetä yhteisössä. Ohjelmassa edellytetään, että ihmisiä olisi suojeltava tehokkaasti ilman pilaantumisen aiheuttamilta terveyteen kohdistuvilta riskeiltä ja että pilaantumisen sallittuja tasoja määritettäessä olisi otettava huomioon ympäristönsuojelu. Ohjelmassa edellytetään myös, että Maailman terveysjärjestön (WHO) ohjearvoista olisi tehtävä yhteisön tasolla velvoittavia.(2) Kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet valtiosta toiseen tapahtuvasta ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta tehtyyn Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) yleissopimukseen liittyvän happamoitumisen, rehevöitymisen ja alailmakehän otsonin torjumista koskevan Göteborgin pöytäkirjan, joka hyväksyttiin 1 päivänä joulukuuta 1999.(3) Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman "Kohti kestävää kehitystä" tarkistamisesta 24 päivänä syyskuuta 1998 tehdyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 2179/98/EY(6) kehotetaan kiinnittämään erityistä huomiota sellaisen strategian luomiseen ja täytäntöönpanoon, jonka tavoitteena on varmistaa, ettei happamoittaville tai rehevöittäville tai valokemiallisille ilman epäpuhtauksille altistumiseen liittyviä kriittisiä kuormituksia ylitetä.(4) Otsonin aiheuttamasta ilman pilaantumisesta 21 päivänä syyskuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/72/ETY(7) säädetään, että komissio antaa neuvostolle kertomuksen valokemiallisen pilaantumisen arvioinnista yhteisössä sekä komission tarpeellisina pitämät ehdotukset alailmakehän otsonin aiheuttaman ilman pilaantumisen valvonnasta ja tarvittaessa otsonin esiasteiden päästöjen vähentämisestä.(5) Merkittävään osaan yhteisön alueesta laskeutuu happamoittavia ja rehevöittäviä aineita siinä määrin, että sillä on haitallisia ympäristövaikutuksia. WHO:n ohjearvot ihmisten terveyden ja kasvillisuuden suojelemiseksi valokemialliselta pilaantumiselta ylittyvät merkittävässä määrin kaikissa jäsenvaltioissa.(6) Näistä kriittisten kuormitusten ylittymisistä olisikin asteittain päästävä eroon ja ohjeellisia tasoja olisi noudatettava.(7) Tällä hetkellä ei ole teknisesti mahdollista päästä pitkän aikavälin tavoitteisiin, jotka koskevat happamoitumisen haittavaikutusten poistamista sekä ihmisten ja ympäristön alailmakehän otsonille altistumisen vähentämistä niin, että WHO:n ohjearvot toteutuisivat. Tästä syystä on tarpeen säätää sellaisista ympäristöalan välitavoitteista happamoitumisen ja alailmakehän otsonin aiheuttaman pilaantumisen osalta, joille tällaisen pilaantumisen vähentämiseksi tarpeelliset toimenpiteet perustetaan.(8) Ympäristöalan välitavoitteissa ja niiden saavuttamiseksi tarvittavissa toimenpiteissä olisi otettava huomioon tekninen toteutettavuus ja niihin liittyvät kustannukset ja hyödyt. Toimenpiteillä olisi varmistettava, että toteutettavat toimet ovat koko yhteisön kannalta kustannustehokkaita ja niissä olisi otettava huomioon, että on tarpeen välttää aiheuttamasta liiallisia kustannuksia yksittäiselle jäsenvaltiolle.(9) Valtioiden rajat ylittävä pilaantuminen lisää osaltaan happamoitumista, maaperän rehevöitymistä ja alailmakehän otsonin muodostumista, joiden torjuminen edellyttää yhteensovitettua yhteisön toimintaa.(10) Happamoittavia ja alailmakehän otsonille altistavia epäpuhtauksia sisältävien päästöjen vähentäminen vähentää myös maaperän rehevöitymistä.(11) Jäsenvaltiokohtaisten rajojen asettaminen rikkidioksidin (SO2), typen oksidien (NOx), haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) ja ammoniakin (NH3) päästöille on kustannustehokas keino saavuttaa ympäristöalan välitavoitteet. Päästörajat suovat yhteisölle ja jäsenvaltioille liikkumavaraa määriteltäessä, miten näihin tavoitteisiin päästään.(12) Jäsenvaltioiden olisi vastattava kansallisten päästörajojen noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden toteutuksesta. Päästörajojen noudattamisessa tapahtuvaa edistystä on tarpeen arvioida. Sen vuoksi olisi laadittava päästöjen vähentämistä koskevat kansalliset ohjelmat ja toimitettava ne komissiolle. Ohjelmissa olisi oltava tiedot päästörajojen noudattamiseksi hyväksytyistä tai suunnitelluista toimenpiteistä.(13) Tämän direktiivin tavoitetta, joka on happamoittavien ja rehevöittävien epäpuhtauksien ja otsonin esiasteiden päästöjen rajoittaminen, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan pilaantumisen rajat ylittävän luonteen vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ja ottaen erityisesti huomioon ennalta varautumisen periaate. Tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.(14) Jäsenvaltioiden edistymistä päästörajojen saavuttamisessa olisi tarkasteltava hyvissä ajoin, samoin kuin sitä, missä määrin päästörajojen soveltamisella voidaan päästä ympäristöalan välitavoitteisiin koko yhteisön osalta. Tässä tarkastelussa olisi pohdittava myös tieteen ja tekniikan kehitystä, yhteisön lainsäädännön kehittymistä ja päästöjen vähenemistä yhteisön ulkopuolella, jolloin erityistä huomiota kiinnitetään muun muassa ehdokasvaltioiden edistymiseen. Komission olisi tässä tarkastelussa selvitettävä tarkemmin päästörajoihin liittyvät kustannukset ja hyödyt, samoin kuin niiden kustannustehokkuus, rajakustannukset ja -hyödyt sekä sosioekonomiset vaikutukset ja vaikutukset kilpailukykyyn. Tarkastelussa olisi otettava huomioon myös tämän direktiivin soveltamisalaa koskevat rajoitukset.(15) Komission olisi tätä varten laadittava Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus ja ehdotettava, jos se pitää tätä tarpeellisena, asianmukaisia muutoksia tähän direktiiviin, ottaen huomioon sellaisen asian kannalta merkityksellisen yhteisön lainsäädännön vaikutukset, jolla muun ohella asetetaan merkityksellisiä päästölähteitä koskevia päästörajoja ja tuotestandardeja, sekä meriliikenteen ja ilma-alusten päästöjä koskevat kansainväliset määräykset.(16) Meriliikenteen osuus rikkidioksidi- ja typpioksidipäästöistä sekä ilman epäpuhtauspitoisuuksista ja -laskeumista yhteisössä on merkittävä. Tämän vuoksi näitä päästöjä olisi vähennettävä. Tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 26 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/32/EY(8) 7 artiklan 3 kohdassa edellytetään, että komissio tutkii, mihin toimiin voitaisiin ryhtyä muiden kuin kyseisen direktiivin 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden palamisesta aiheutuvan happamoitumisen vähentämiseksi.(17) Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä ratifioimaan alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä tehdyn (Marpol) yleissopimuksen liite VI mahdollisimman pian.(18) Happamoitumisen ja otsonin aiheuttaman pilaantumisen rajat ylittävän luonteen vuoksi komission olisi jatkettava sen tarkastelua, onko tarpeen kehittää yhdenmukaisia yhteisön toimenpiteitä kilpailun vääristymisen välttämiseksi, sekä ottaen huomioon toimenpiteistä saatavan hyödyn ja niiden aiheuttamien kustannusten välisen tasapainon, tämän kuitenkaan rajoittamatta ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta annetun neuvoston direktiivin 96/61/EY(9) 18 artiklan soveltamista.(19) Tämän direktiivin säännöksiä olisi sovellettava rajoittamatta määrätyistä lähteistä peräisin olevia epäpuhtauspäästöjä sääntelevän yhteisön lainsäädännön ja direktiivin 96/61/EY säännösten soveltamista päästöjen raja-arvojen ja parhaan käytettävissä olevan tekniikan käytön osalta.(20) Päästökartoitukset ovat välttämättömiä päästörajojen noudattamisessa tapahtuvan edistymisen seuraamiseksi, ja päästöt on laskettava kansainvälisesti hyväksyttyjä menetelmiä käyttäen ja tiedot niistä on toimitettava säännöllisesti komissiolle ja Euroopan ympäristökeskukselle (EEA).(21) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä tämän direktiivin rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja varmistettava niiden täytäntöönpano. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.(22) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(10) mukaisesti.(23) Komission ja jäsenvaltioiden olisi tehtävä kansainvälistä yhteistyötä tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTavoiteTämän direktiivin tavoitteena on rajoittaa happamoittavien ja rehevöittävien epäpuhtauksien ja otsonin esiasteiden päästöjä, jotta parannettaisiin ympäristön ja ihmisten terveyden suojelua yhteisössä happamoitumisen, maaperän rehevöitymisen ja alailmakehän otsonin aiheuttamilta haittavaikutuksilta, sekä pyrkiä pitkällä aikavälillä siihen, että kriittiset tasot ja kuormitukset eivät ylity ja että ihmisiä suojellaan tehokkaasti kaikilta tunnetuilta ilman pilaantumisen aiheuttamilta terveyteen kohdistuvilta riskeiltä ottamalla käyttöön kansalliset päästörajat käyttäen arviointiviitteinä vuosia 2010 ja 2020 sekä laatimalla 4 ja 10 artiklassa tarkoitettuja toistuvia uudelleenarviointeja.2 artiklaSoveltamisalaTätä direktiiviä sovelletaan 4 artiklassa tarkoitettujen epäpuhtauksien kaikista ihmisen toiminnan aiheuttamista lähteistä peräisin oleviin päästöihin, joita syntyy jäsenvaltioiden ja niiden talousvyöhykkeiden alueella.Tätä direktiiviä ei sovelleta:a) kansainvälisen meriliikenteen päästöihin,b) ilma-alusten muihin kuin laskeutumis- ja lentoonlähtöjakson aikana syntyviin päästöihin,c) Espanjan osalta päästöihin Kanariansaarilla,d) Ranskan osalta päästöihin merentakaisissa departementeissa, jae) Portugalin osalta päästöihin Madeiralla ja Azoreilla.3 artiklaMääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaana) "AOT 40:llä" alailmakehän otsonin 80 μg/m3 (= 40 ppb) ylittävän tuntipitoisuuden ja sen 80 μg/m3 tuntipitoisuuden valoisina tunteina todettavan erotuksen kertymää kunkin vuoden toukokuun ja heinäkuun väliseltä ajalta;b) "AOT 60:llä" alailmakehän otsonin 120 μg/m3 (= 60 ppb) ylittävän tuntipitoisuuden ja sen 120 μg/m3 tuntipitoisuuden erotuksen kertymää koko vuoden ajalta;c) "kriittisellä kuormituksella" sellaista määrällistä arviota yhdelle tai useammalle epäpuhtaudelle altistumisesta, jonka alittavalla määrällä ei nykytiedon mukaan ole merkittäviä haittavaikutuksia tietyille ympäristön herkille tekijöille;d) "kriittisellä tasolla" epäpuhtauksien pitoisuutta ilmakehässä, jonka ylittävällä määrällä voi nykytiedon mukaan olla välittömiä haittavaikutuksia kohteeseen, kuten ihmisiin, kasveihin, ekosysteemeihin tai materiaaleihin;e) "päästöllä" aineen vapautumista ilmaan piste- tai hajakuormituslähteistä;f) "ruudukon yksiköllä" ruutua, jonka mitat ovat 150 km x 150 km. Tätä tarkkuutta käytetään kartoitettaessa kriittisiä kuormituksia Euroopan laajuisesti, samoin tarkkailtaessa ilman epäpuhtauspäästöjä ja -laskeumia epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailun ja arvioinnin Euroopan yhteistyöohjelman (EMEP) mukaisesti;g) "laskeutumis- ja lentoonlähtöjaksolla" jaksoa, joka käsittää seuraavat lennon eri vaiheisiin käytetyt ajat: lähestyminen 4,0 minuuttia, rullaus / tyhjäkäynti maassa 26,0 minuuttia, lentoonlähtö 0,7 minuuttia ja nousu 2,2 minuuttia;h) "kansallisella päästörajalla" aineen kilotonneissa ilmaistua enimmäismäärää, joka jäsenvaltiosta voidaan päästää kalenterivuoden aikana;i) "typen oksideilla" (NOx) typpioksidia ja typpidioksidia typpidioksidina ilmaistuina;j) "alailmakehän otsonilla" ilmakehän alimmassa osassa olevaa otsonia;k) "haihtuvilla orgaanisilla yhdisteillä" (VOC) metaania lukuun ottamatta kaikkia ihmisen toiminnan aiheuttamia orgaanisia yhdisteitä, jotka voivat tuottaa valokemiallisia oksidantteja reagoidessaan auringonvalossa typen oksidien kanssa.4 artiklaKansalliset päästörajat1. Jäsenvaltioiden on vuoden 2010 loppuun mennessä rajattava vuotuiset kansalliset epäpuhtauspäästönsä rikkidioksidin (SO2), typen oksidien (NOx), haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) ja ammoniakin (NH3) osalta määriin, jotka eivät ylitä liitteessä I vahvistettuja päästörajoja, ottaen huomioon 9 artiklassa tarkoitettujen kertomusten perusteella hyväksytyistä yhteisön toimenpiteistä aiheutuvat muutokset.2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteessä I vahvistettuja päästörajoja ei ylitetä yhtenäkään vuonna vuoden 2010 jälkeen.5 artiklaYmpäristöalan välitavoitteetLiitteessä I mainittujen kansallisten päästörajojen tarkoituksena on saavuttaa yleisesti ottaen seuraavat ympäristöalan välitavoitteet koko yhteisön osalta vuoteen 2010 mennessä:a) HappamoituminenNiitä alueita, joilla kriittiset kuormitukset ylittyvät, vähennetään ainakin 50 prosentilla (kussakin ruudukon yksikössä) vuoden 1990 tilanteeseen verrattuna.b) Terveyteen vaikuttava altistuminen alailmakehän otsonilleIhmisen terveyden kannalta kriittisen tason (AOT 60 = 0) ylittävää alailmakehän otsonikuormitusta vähennetään kahdella kolmasosalla vuoden 1990 tilanteeseen verrattuna kaikissa ruudukon yksiköissä. Alailmakehän otsonikuormitus ei lisäksi saa ylittää 2,9 ppm.h:n ehdotonta rajaa missään ruudukon yksikössä.c) Kasvillisuuteen vaikuttava altistuminen alailmakehän otsonilleViljelykasvien ja osittain luonnonvaraisen kasvillisuuden kannalta kriittisen tason (AOT 40 = 3 ppm.h) ylittävää otsonikuormitusta vähennetään yhdellä kolmasosalla vuoden 1990 tilanteeseen verrattuna kaikissa ruudukon yksiköissä. Alailmakehän otsonikuormitus ei lisäksi saa ylittää 10 ppm.h:n ehdotonta rajaa, 3 ppm.h:n kriittisen tason ylittymisenä ilmaistuna, missään ruudukon yksikössä.6 artiklaKansalliset ohjelmat1. Jäsenvaltioiden on viimeistään 1 päivään lokakuuta 2002 mennessä laadittava ohjelmat 4 artiklassa tarkoitettujen kansallisten epäpuhtauspäästöjen vähentämiseksi asteittain siten, että päästöt ovat vuoteen 2010 mennessä vähintään liitteessä I vahvistettujen kansallisten päästörajojen mukaiset.2. Kansallisiin ohjelmiin on sisällyttävä tiedot hyväksytyistä ja suunnitelluista politiikoista ja toimenpiteistä sekä määrälliset arviot näiden politiikkojen ja toimenpiteiden vaikutuksista epäpuhtauspäästöihin vuonna 2010. Ennakoitavissa olevat merkittävät muutokset kansallisten päästöjen maantieteellisessä jakaumassa on ilmoitettava.3. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa tarkistettava kansalliset ohjelmansa ja saatettava ne ajan tasalle 1 päivään lokakuuta 2006 mennessä.4. Jäsenvaltioiden on toimitettava edellä 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti laaditut ohjelmat yleisön ja asianomaisten, esimerkiksi ympäristöalan organisaatioiden saataville. Yleisölle ja organisaatioille tämän kohdan nojalla annettujen tietojen on oltava selkeitä, ymmärrettäviä ja helposti saatavilla.7 artiklaPäästökartoitukset ja -ennusteet1. Jäsenvaltioiden on laadittava ja saatettava vuosittain ajan tasalle kansalliset päästökartoitukset ja vuoden 2010 päästöennusteet 4 artiklassa mainittujen epäpuhtauksien osalta.2. Jäsenvaltioiden on laadittava päästökartoituksensa ja -ennusteensa liitteessä III tarkoitettuja menetelmiä käyttäen.3. Komissio laatii Euroopan ympäristökeskuksen avustuksella ja yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa sekä niiden toimittamien tietojen perusteella kartoitukset ja ennusteet 4 artiklassa tarkoitetuista epäpuhtauksista. Kartoitusten ja ennusteiden on oltava julkisesti saatavilla.4. Liitteen III mukaisesti käytettäviä menetelmiä ajan tasalle saatettaessa on noudatettava 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä.8 artiklaJäsenvaltioiden kertomukset1. Jäsenvaltioiden on vuosittain 31 päivään joulukuuta mennessä toimitettava 7 artiklan mukaisesti laatimansa kansalliset päästökartoitukset ja vuoden 2010 päästöennusteet komissiolle ja Euroopan ympäristökeskukselle. Niiden on toimitettava lopulliset päästökartoitukset viimeksi päättynyttä vuotta edeltävältä vuodelta ja alustavat päästökartoitukset viimeksi päättyneeltä vuodelta. Päästöennusteissa on annettava määrällisiä tietoja, joilla helpotetaan niiden laatimisessa käytettyjen keskeisten yhteiskunnallistaloudellisten oletusten ymmärtämistä.2. Jäsenvaltioiden on 31 päivään joulukuuta 2002 mennessä toimitettava komissiolle 6 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti laatimansa ohjelmat.Jäsenvaltioiden on 31 päivään joulukuuta 2006 mennessä toimitettava komissiolle 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti ajan tasalle saattamansa ohjelmat.3. Komissio toimittaa saamansa kansalliset ohjelmat muille jäsenvaltioille kuukauden kuluessa niiden vastaanottamisesta.4. Komissio vahvistaa 13 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen säännökset sen varmistamiseksi, että kansalliset ohjelmat laaditaan yhtenäisellä ja avoimella tavalla.9 artiklaKomission kertomukset1. Komissio antaa vuosina 2004 ja 2008 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen liitteessä I vahvistettujen kansallisten päästörajojen täytäntöönpanossa saavutetusta edistymisestä ja siitä, missä määrin 5 artiklassa asetetut ympäristöalan välitavoitteet todennäköisesti saavutetaan vuoteen 2010 mennessä ja missä määrin 1 artiklassa tarkoitetut pitkän aikavälin tavoitteet voitaisiin saavuttaa vuoteen 2020 mennessä. Kertomuksissa on esitettävä taloudellinen arvio, johon sisältyvät kustannustehokkuus, hyödyt, arvio rajakustannuksista ja -hyödyistä sekä kansallisten päästörajojen täytäntöönpanosta yksittäisille jäsenvaltioille ja toimialoille aiheutuvat yhteiskunnallistaloudelliset vaikutukset. Kertomuksissa on myös tarkasteltava 2 artiklassa määriteltyjä tämän direktiivin soveltamisalaa koskevia rajoituksia ja arvioitava, missä määrin päästöjen lisävähennykset saattavat olla tarpeen 5 artiklassa asetettujen ympäristöalan välitavoitteiden saavuttamiseksi. Niissä on otettava huomioon jäsenvaltioiden 8 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla laatimat kertomukset sekä muun muassa:a) merkityksellisiä päästölähteitä koskeva uusi yhteisön lainsäädäntö, jossa säädetään päästörajoista ja tuotteita koskevista määräyksistä,b) parhaiden saatavilla olevien tekniikkojen kehittyminen direktiivin 96/61/EY 16 artiklan mukaisen tietojenvaihdon puitteissa,c) olemassa olevien suurten polttolaitosten rikkidioksidin ja typen oksidien päästöjen vähentämistä vuoteen 2008 mennessä koskevat tavoitteet, joista jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta 23 päivänä lokakuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/80/EY(11) mukaisesti,d) kolmansien valtioiden päästövähennykset ja niiden sitoumukset päästöjen vähentämiseksi sekä erityisesti jäsenyyttä hakeneissa ehdokasvaltioissa toteutettavat toimenpiteet, ja mahdollisuudet päästöjen lisävähennyksiin yhteisön läheisyydessä sijaitsevilla alueilla,e) laivojen ja ilma-alusten päästöjä koskeva uusi yhteisön lainsäädäntö ja kansainväliset määräykset,f) liikenteen kehittyminen ja liikenteen päästöjen rajoittamiseen liittyvät lisätoimet,g) kehitys maataloudessa, uudet kotieläintuotantoa koskevat ennusteet sekä maatalouden päästöjen vähentämismenetelmien tehostaminen,h) jäsenvaltion energiamarkkinoilla tapahtuneet merkittävät muutokset ja uudet ennusteet, jotka johtuvat jäsenvaltioiden toteuttamista toimista ilmaston muutosta koskevien kansainvälisten sitoumustensa noudattamiseksi,i) arvio kriittisten kuormitusten nykyisistä ja ennustetuista ylittymisistä ja alailmakehän otsonia koskevat WHO:n ohjearvot,j) mahdollisuus yksilöidä ehdotettu maaperän rehevöitymisen vähentämistä koskeva välitavoite,k) uusi tekniikan ja tieteen alan tieto, mukaan lukien arvio epävarmuustekijöistä, jotka liittyvät:i) kansallisiin päästöselvityksiin;ii) viitetietojen syöttöön;iii) tietoihin epäpuhtauksien valtiosta toiseen tapahtuvasta kaukokulkeutumisesta ja laskeutumisesta;iv) kriittisiin kuormituksiin ja kriittisiin tasoihin;v) käytettyyn malliin sekäarvio näistä tekijöistä aiheutuvasta epävarmuudesta, joka koskee 5 artiklassa mainittujen ympäristöalan välitavoitteiden saavuttamisen edellyttämiä kansallisia päästörajoja.l) mahdollinen tarve välttää aiheuttamasta yksittäisille jäsenvaltioille liiallisia kustannuksia,m) mallilaskelmien vertailu happamoitumista, rehevöitymistä ja alailmakehän otsonia koskeviin havaintoihin mallien parantamiseksi,n) tarvittaessa asianomaisten taloudellisten välineiden mahdollinen käyttö.2. Komissio antaa vuonna 2012 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen liitteen I mukaisten päästörajojen noudattamisesta ja edistymisestä 5 artiklassa esitettyjen ympäristöalan välitavoitteiden sekä 1 artiklassa tarkoitettujen pitkän aikavälin tavoitteiden osalta. Kertomuksessa otetaan huomioon jäsenvaltioiden 8 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla toimittamat kertomukset sekä 1 kohdan a-n alakohdassa mainitut seikat.10 artiklaUudelleenarviointi1. Edellä 9 artiklassa tarkoitetuissa kertomuksissa otetaan huomioon 1 kohdassa luetellut tekijät. Komissio arvioi kunkin kertomuksen valmistelun yhteydessä tämän direktiivin uudelleen ottaen huomioon mainitut tekijät, edistymisen päästörajojen saavuttamisessa vuoteen 2010 mennessä, tieteen ja tekniikan kehityksen, tämän direktiivin välitavoitteiden ja kriittisten kuormitusten ja tasojen ylittymättä jäämistä koskevien pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamisessa vallitsevan tilanteen sekä ilman laatua koskevat WHO:n ohjearvot.2. Vuonna 2004 suoritettavassa uudelleenarvioinnissa on tarkasteltava liitteessä II koko yhteisölle asetettuja ohjeellisia päästörajoja. Näiden ohjeellisten päästörajojen arviointi on otettava huomioon analysoitaessa uusia kustannustehokkaita toimia, joihin voidaan ryhtyä kaikkien merkittävien epäpuhtauspäästöjen vähentämiseksi, jolloin tavoitteena on saavuttaa 5 artiklassa tarkoitetut ympäristöalan välitavoitteet koko yhteisössä vuoteen 2010 mennessä.3. Kaikkiin uudelleenarviointeihin on sisällytettävä kehittyneimpien mallien perusteella ja parhaita saatavilla olevia tietoja käyttäen suoritettuja lisätutkimuksia kansallisten päästörajojen arvioiduista kustannuksista ja hyödyistä ja rajaten epävarmuustekijät mahdollisimman vähiin sekä ottaen huomioon myös Euroopan unionin laajentumisen edistyminen ja vaihtoehtoisten menetelmien ansiot sekä 9 artiklassa luetellut tekijät.4. Komissio tutkii edelleen tarvetta kehittää sellaisia asiaan eniten vaikuttavia talouden aloja ja tuotteita koskevia yhdenmukaisia yhteisön toimenpiteitä, jotka vaikuttavat happamoitumiseen, rehevöitymiseen ja alailmakehän otsonin muodostumiseen, kilpailun vääristymisen välttämiseksi sekä ottaen huomioon toimien toteuttamisesta aiheutuvien hyötyjen ja kustannusten välisen tasapainon, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 96/61/EY 18 artiklan soveltamista.5. Edellä 9 artiklassa tarkoitetut kertomukset sisältävät tarvittaessa ehdotuksia:a) liitteessä I olevien kansallisten päästörajojen muuttamiseksi 5 artiklassa tarkoitettujen ympäristöalan välitavoitteiden saavuttamiseksi ja/tai ehdotuksia näiden ympäristöalan välitavoitteiden muuttamiseksi;b) päästöjen mahdolliseksi edelleen rajoittamiseksi direktiivin pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamiseksi mieluiten vuoteen 2020 mennessä;c) ehdotuksia päästörajojen noudattamisen varmistamiseksi.11 artiklaYhteistyö kolmansien maiden kanssaDirektiivin 1 artiklassa vahvistetun tavoitteen saavuttamiseksi komissio ja tarvittaessa jäsenvaltiot jatkavat kahden- ja monenvälistä yhteistyötä kolmansien maiden ja asianomaisten kansainvälisten organisaatioiden, esimerkiksi Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE), Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) ja Kansainvälisen siviili- ja ilmailujärjestön (ICAO), kanssa tekniikan ja tieteellisen tutkimuksen ja kehityksen alalla muun muassa tietojenvaihdon myötä ja tarkoituksin parantaa edellytyksiä päästöjen vähentämisen helpottamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 300 artiklan soveltamista.12 artiklaMeriliikenteen ja ilma-alusten päästöjä koskevat kertomukset1. Komissio laatii vuoden 2002 loppuun mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen siitä, missä määrin kansainvälisen meriliikenteen päästöt aiheuttavat yhteisössä happamoitumista, rehevöitymistä ja alailmakehän otsonin muodostumista.2. Komissio laatii vuoden 2004 loppuun mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen siitä, missä määrin ilma-alusten muut kuin laskeutumis- ja lentoonlähtöjakson aikana syntyvät päästöt aiheuttavat yhteisössä happamoitumista, rehevöitymistä ja alailmakehän otsonin muodostumista.3. Kussakin kertomuksessa on määritettävä ohjelma, joka koskee kansainvälisellä tasolla ja yhteisön tasolla kyseisen alan päästöjen vähentämiseksi tarvittaessa toteutettavia toimia ja muodostaa perustan Euroopan parlamentin ja neuvoston myöhemmälle asian käsittelylle.13 artiklaKomitea1. Komissiota avustaa direktiivin 96/62/EY 12 artiklassa perustettu komitea, jäljempänä "komitea".2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa, ottaen huomioon sen 8 artiklan säännökset.Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.14 artiklaSeuraamuksetJäsenvaltioiden on vahvistettava tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavat seuraamukset. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.15 artiklaSaattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 27 päivää marraskuuta 2002. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne keskeiset kansalliset säännökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.16 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.17 artiklaOsoitusTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 23 päivänä lokakuuta 2001.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesN. FontaineNeuvoston puolestaPuheenjohtajaA. Neyts-Uyttebroeck(1) EYVL C 56 E, 29.2.2000, s. 34.(2) EYVL C 51, 23.2.2000, s. 11.(3) EYVL C 317, 6.11.2000, s. 35.(4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 15. maaliskuuta 2000 (EYVL C 377, 29.12.2000, s. 159), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 7. marraskuuta 2000 (EYVL C 375, 28.12.2000, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 14. maaliskuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Euroopan parlamentin päätös, tehty 20. syyskuuta 2001, ja neuvoston päätös, tehty 27. syyskuuta 2001.(5) EYVL C 138, 17.5.1993, s. 1.(6) EYVL L 267, 10.10.1998, s. 1.(7) EYVL L 297, 13.10.1992, s. 1.(8) EYVL L 121, 11.5.1999, s. 13.(9) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26.(10) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(11) Katso tämän virallisen lehden s. 1.LIITE IVuoteen 2010 mennessä saavutettavat kansalliset päästörajat SO2:n, NOx:n, VOC:n ja NH3:n osalta(1)>TAULUKON PAIKKA>(1) Näitä kansallisia päästörajoja vahvistettaessa tavoitteena on pidetty 5 artiklassa säädettyjen ympäristöalan välitavoitteiden saavuttamista yleisesti ottaen. Tavoitteiden saavuttamisen ansiosta maaperän rehevöitymisen odotetaan vähenevän siinä määrin, että sellaiset yhteisön alueet, joilla typpiravinnelaskeumat ylittävät kriittiset kuormitukset, saadaan vähenemään noin 30 prosenttia vuoden 1990 tilanteeseen verrattuna.LIITE IIPäästörajat SO2, NOx ja VOC (tuhatta tonnia)>TAULUKON PAIKKA>Näillä päästörajoilla pyritään saavuttamaan 5 artiklassa tarkoitetut ympäristöalan välitavoitteet koko yhteisössä vuoteen 2010 mennessä.LIITE IIIMenetelmä päästökartoitusten ja -ennusteiden laatimiseksiJäsenvaltioiden on käytettävä päästökartoituksia ja -ennusteita laatiessaan valtiosta toiseen tapahtuvasta ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta tehdyn yleissopimuksen perusteella sovittuja menetelmiä, ja niiden edellytetään noudattavan EMEPin ja CORINAIRin(1) yhteistä ohjeistoa.(1) Euroopan ympäristökeskuksen ilmanpäästökartoitus.


Avis juridique important

|

32004L0067

Neuvoston direktiivi 2004/67/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 2004, maakaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpiteistä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 127 , 29/04/2004 s. 0092 - 0096

Neuvoston direktiivi 2004/67/EY,annettu 26 päivänä huhtikuuta 2004,maakaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpiteistä(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),on kuullut alueiden komiteaa,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(3),sekä katsoo seuraavaa:(1) Maakaasun, jäljempänä "kaasu", merkitys yhteisön energiahuollon osatekijänä kasvaa jatkuvasti, ja, kuten vihreässä kirjassa "Energiahuoltostrategia Euroopalle" todetaan, Euroopan unionin uskotaan pitkällä aikavälillä tulevan entistä riippuvaisemmaksi Euroopan unionin ulkopuolisista lähteistä tuodusta kaasusta.(2) Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/30/EY(4) ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY(5) mukaan yhteisön kaasumarkkinoita ollaan vapauttamassa. Tästä seuraa, että mahdolliset kaasutoimitusten vähenemiseen johtavat vaikeudet voivat aiheuttaa vakavia häiriöitä yhteisön taloudellisessa toiminnassa; tämän vuoksi on yhä tärkeämpää varmistaa kaasun toimitusvarmuus.(3) Kaasun sisämarkkinoiden toteuttaminen edellyttää markkinavääristymien välttämiseksi yhteisiä vähimmäispuitteita toimitusvarmuutta koskevissa asioissa, erityisesti toteuttamalla näiden markkinoiden vaatimusten mukaisia avoimia ja syrjimättömiä toimitusvarmuuspolitiikkoja. Sen vuoksi on olennaisen tärkeää määritellä selkeästi kaikkien markkinatoimijoiden tehtävät ja vastuut, jotta voitaisiin turvata kaasun toimitusvarmuus ja sisämarkkinoiden moitteeton toiminta.(4) Yrityksille asetetut toimitusvarmuutta koskevat velvoitteet eivät saisi haitata sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa eivätkä aiheuttaa kohtuutonta ja suhteetonta rasitusta kaasumarkkinoiden toimijoille, markkinoiden uudet tulokkaat ja markkinoiden pienet toimijat mukaan lukien.(5) Ottaen huomioon yhteisön kasvavat maakaasumarkkinat on tärkeää, että kaasun toimitusvarmuus säilyy, erityisesti kotitalousasiakkaiden osalta.(6) Teollisuudenalan ja tarvittaessa jäsenvaltioiden käytössä on laaja valikoima välineitä toimitusvarmuutta koskevien velvoitteiden noudattamista varten. Jäsenvaltioiden välisten kahdenvälisten sopimusten tekeminen voisi olla yksi keino edistää toimitusvarmuutta koskevien vähimmäisvaatimusten noudattamista perustamissopimus ja sekundaarilainsäädäntö, erityisesti direktiivin 2003/55/EY 3 artiklan 2 kohta asianmukaisesti huomioon ottaen.(7) Kaasun varastoinnin ohjeelliset vähimmäistavoitteet voitaisiin asettaa joko kansallisella tasolla tai teollisuuden toimesta. On sovittu, että tästä ei saisi johtua ylimääräisiä investointivelvoitteita.(8) Koska kaasutoimitusten varmistaminen esimerkiksi pitkäaikaisilla sopimuksilla on tärkeää, komission olisi jäsenvaltioiden raporttien perusteella seurattava kehitystä kaasumarkkinoilla.(9) Jotta yhteisö voisi tyydyttää kaasun kasvavan kysynnän ja monipuolistaa kaasutoimituksia, mikä on välttämätöntä kilpailuun perustuville kaasun sisämarkkinoille, sen on tulevien vuosikymmenien aikana hankittava huomattavasti enemmän kaasua, josta suuri osa on tuotava kaukaisista lähteistä ja kuljetettava pitkiä matkoja.(10) Kaasuinfrastruktuuriin tehtävien investointien jatkaminen on sekä yhteisön että kaasua tuottavien ja sitä alueensa kautta kuljettavien maiden etujen mukaista.(11) Pitkäaikaisilla sopimuksilla on ollut ja on edelleen hyvin suuri merkitys Euroopan kaasunsaannin turvaamisessa. Pitkäaikaisia sopimuksia on yhteisön tasolla tällä hetkellä riittävästi, ja on luultavaa, että kaikista kaasutoimituksista huomattava osa perustuu tulevaisuudessakin tällaisiin sopimuksiin, koska yhtiöt haluavat edelleenkin, että osa sopimuksista on pitkäaikaisia.(12) Likvidien kauppapaikkojen kehittämisessä ja kansallisilla kaasunluovutusohjelmilla on saavutettu merkittävää edistystä. Tämän suuntauksen odotetaan jatkuvan.(13) Jäsenvaltioiden välisen todellisen yhteisvastuun aikaansaaminen merkittävissä hätätoimitustilanteissa on olennaista varsinkin, kun jäsenvaltiot tulevat yhä riippuvaisemmiksi toisistaan toimitusvarmuuden suhteen.(14) Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden täysivaltaiseen oikeuteen omiin luonnonvaroihinsa.(15) Olisi perustettava kaasualan koordinointiryhmä, joka helpottaisi toimitusvarmuutta koskevien toimenpiteiden koordinointia yhteisön tasolla huomattavan toimitushäiriön varalta sekä voi myös avustaa jäsenvaltioita kansallisten toimenpiteiden koordinoinnissa. Lisäksi koordinointiryhmän olisi säännöllisesti vaihdettava maakaasun toimitusvarmuutta koskevia tarpeellisia tietoja ja sen olisi tarkasteltava huomattaviin kaasutoimitushäiriöihin liittyviä kysymyksiä.(16) Jäsenvaltioiden olisi annettava ja julkistettava kansalliset hätätilanteita koskevat säännökset.(17) Tässä direktiivissä olisi annettava säännöt huomattavan toimitushäiriön varalta; kyseisen toimitushäiriön ennakoitavan keston pitäisi olla merkittävä, vähintään kahdeksan viikon pituinen ajanjakso.(18) Tässä direktiivissä olisi säädettävä kolmivaiheisesta järjestelystä huomattavan toimitushäiriön hoitamisen osalta. Ensimmäinen vaihe käsittäisi alan toimijoiden reaktiot toimitushäiriöön ja jollei tämä riittäisi, jäsenvaltioiden olisi ryhdyttävä toimenpiteisiin toimitushäiriön selvittämiseksi. Ainoastaan ensimmäisen tai toisen vaiheen toimien epäonnistuttua olisi tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdyttävä yhteisön tasolla.(19) Jäsenvaltiot eivät voi kaikissa olosuhteissa riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on kaasun toimitusvarmuuden asianmukaisen tason turvaaminen erityisesti huomattavan toimitushäiriön varalta samalla edistäen kaasun sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa, erityisesti ottaen huomioon kaasun toimitusvarmuutta koskevan jäsenvaltioiden lisääntyvän keskinäisen riippuvuuden, vaan tavoite voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi hyväksyä toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTavoiteTässä direktiivissä säädetään toimenpiteistä, joiden tavoitteena on turvata kaasun toimitusvarmuuden riittävä taso. Näillä toimenpiteillä edistetään myös kaasun sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Direktiivissä vahvistetaan yhteiset periaatteet, joiden puitteissa jäsenvaltioiden on määriteltävä yleiset, avoimet ja syrjimättömät toimitusvarmuuspolitiikat, jotka ovat kilpailuun perustuvien kaasun sisämarkkinoiden vaatimusten mukaiset, sekä selvennettävä eri markkinatoimijoiden tehtävät ja vastuualueet ja sovellettava erityisiä syrjimättömiä menettelyjä kaasun toimitusvarmuuden turvaamiseksi.2 artiklaMääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaan:1) "pitkäaikaisella kaasuntoimitussopimuksella" kaasuntoimitussopimusta, jonka kesto on enemmän kuin kymmenen vuotta;2) "huomattavalla toimitushäiriöllä" tilannetta, jossa on vaara, että yhteisö menettäisi yli 20 prosenttia kolmansista maista tulevista kaasuntoimituksista ja jolloin tilannetta yhteisön tasolla ei todennäköisesti pystyttäisi riittävällä tavalla hallitsemaan kansallisin toimenpitein.3 artiklaKaasun toimitusvarmuutta koskevat politiikat1. Laatiessaan kaasun korkeatasoisen toimitusvarmuuden turvaamista koskevat yleiset politiikkansa jäsenvaltioiden on määriteltävä kaasumarkkinoiden eri toimijoiden tehtävät ja vastuualueet kyseisten politiikkojen saavuttamiseksi ja eriteltävä riittävät toimitusvarmuutta koskevat vähimmäisvaatimukset, joita kyseisen jäsenvaltion kaasumarkkinoiden toimijoiden on noudatettava. Kyseiset vaatimukset on pantava täytäntöön syrjimättömästi ja avoimesti sekä julkaistava.2. Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen, että tässä direktiivissä tarkoitetut toimenpiteet eivät aiheuta kohtuutonta ja suhteetonta rasitusta kaasumarkkinoiden toimijoille ja että ne ovat kilpailuun perustuvien kaasun sisämarkkinoiden vaatimusten mukaiset.3. Kaasun toimitusvarmuutta koskevien välineiden luettelo, joka ei ole tyhjentävä, on liitteessä.4 artiklaToimitusvarmuus tietyille asiakkaille1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimitukset kotitalousasiakkaille kunkin jäsenvaltion alueella turvataan asianmukaisessa määrin ainakin seuraavissa tapauksissa:a) kansallisten kaasuntoimitusten osittainen keskeytyminen ajaksi, jonka jäsenvaltiot määrittelevät kansalliset olosuhteet huomioon ottaen;b) erittäin kylmä lämpötila kansallisesti määriteltynä huippuajanjaksona;c) poikkeuksellisen suuren kaasuntarpeen kaudet kylmimpien sääjaksojen aikana, jotka tilastollisesti sattuvat joka kahdeskymmenes vuosi.Tässä direktiivissä näitä kriteerejä kutsutaan toimitusvarmuutta koskeviksi vaatimuksiksi.2. Jäsenvaltiot voivat laajentaa 1 kohdan soveltamisalaa koskemaan erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja muita asiakkaita, jotka eivät voi vaihtaa kaasunkulutustaan muihin energialähteisiin, mukaan lukien toimenpiteet jäsenvaltioiden kansallisen sähköjärjestelmän turvaamiseksi, jos tämä on riippuvainen kaasuntoimituksista.3. Liitteessä olevassa ei-tyhjentävässä luettelossa annetaan esimerkkejä välineistä, joita voidaan käyttää toimitusvarmuutta koskevien vaatimusten täyttämiseksi.4. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarvittavat toimenpiteet myös sen varmistamiseksi, että jäsenvaltion alueella sijaitsevat kaasunvarastointilaitokset myötävaikuttavat asianmukaisessa määrin toimitusvarmuutta koskevien vaatimusten täyttämiseen, ottaen asianmukaisella tavalla huomioon geologiset olosuhteet sekä taloudelliset ja tekniset mahdollisuudet.5. Jos riittävä yhteenliittämistaso on käytettävissä, jäsenvaltiot voivat yhteistyössä toisen jäsenvaltion kanssa, kahdenväliset sopimukset mukaan lukien, toteuttaa tarvittavat toimenpiteet toimitusvarmuutta koskevien vaatimusten täyttämiseksi käyttäen kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevia kaasunvarastointilaitoksia. Näillä toimenpiteillä, erityisesti kahdenvälisillä sopimuksilla, ei saa estää kaasun sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa.6. Jäsenvaltiot voivat määritellä tai edellyttää kaasuteollisuuden määrittelevän ohjeelliset vähimmäistavoitteet jäsenvaltiossa tai sen ulkopuolella tapahtuvan varastoinnin mahdolliselle tulevalle osuudelle toimitusvarmuudesta. Kyseiset tavoitteet on julkaistava.5 artiklaRaportointi1. Kertomuksessa, jonka jäsenvaltiot julkaisevat direktiivin 2003/55/EY 5 artiklan nojalla, on käsiteltävä myös seuraavia seikkoja:a) 3 ja 4 artiklan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden kilpailullinen vaikutus kaikkiin kaasumarkkinoiden toimijoihin;b) varastojen kapasiteetti;c) sellaisten yritysten tekemien pitkäaikaisten kaasuntoimitussopimusten merkitys, jotka ovat sijoittautuneet jäsenvaltioiden alueelle ja joiden kotipaikka on niiden alueella, ja erityisesti sopimusten jäljellä oleva kesto (tiedot perustuvat kyseisten yhtiöiden antamiin tietoihin, joista on poistettu kaupallisesti arkaluontoiset tiedot), sekä kaasumarkkinoiden likviditeettiaste;d) kaasun etsintää ja tuotantoa, varastointia, nesteyttämistä ja kuljetusta koskevat säännöt, joiden on riittävällä tavalla rohkaistava uusien investointien tekemiseen, ottaen huomioon direktiivin 2003/55/EY 22 artikla, jos jäsenvaltio soveltaa sitä.2. Komissio tarkastelee kyseisiä tietoja direktiivin 2003/55/EY 31 artiklan nojalla antamissaan kertomuksissa ottaen huomioon direktiivin täytäntöönpanosta koko yhteisölle aiheutuvat seuraukset ja kaasun sisämarkkinoiden kokonaisuudessaan tehokkaan ja varman toiminnan.6 artiklaSeuranta1. Komissio seuraa 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen kertomusten pohjalta:a) uusien pitkäaikaisten toimitussopimusten määrää kaasun tuonnista kolmansista maista;b) onko kaasuntoimitusten likviditeetti riittävä;c) käytettävissä olevan kaasun määrää ja kaasuvarastojen käyttökapasiteettia;d) jäsenvaltioiden kansallisten kaasujärjestelmien yhteenliittämistasoa;e) arvioitua kaasun saatavuustilannetta, joka määräytyy kysynnän, kaasun toimituksen riippumattomuuden ja käytettävissä olevien kaasun toimituslähteiden perusteella yhteisön tasolla tietyillä maantieteellisillä alueilla yhteisössä.2. Jos komissio toteaa, että kaasun toimitukset yhteisössä eivät ole riittävät suhteessa odotettavissa olevaan kaasun kysyntään pitkällä aikavälillä, se voi esittää perustamissopimuksen nojalla ehdotuksia.3. Komissio antaa viimeistään 19 päivänä toukokuuta 2008 Euroopan parlamentille ja neuvostolle seurantakertomuksen, jossa käsitellään tämän artiklan soveltamisesta saatuja kokemuksia.7 artiklaKaasualan koordinointiryhmä1. Perustetaan kaasualan koordinointiryhmä, jäljempänä "ryhmä", toimitusvarmuutta koskevien toimenpiteiden koordinoinnin helpottamiseksi.2. Ryhmä koostuu jäsenvaltioiden edustajista sekä kyseistä teollisuudenalaa ja asianomaisia kuluttajia edustavien elinten edustajista, ja sen puheenjohtajana toimii komissio.3. Ryhmä vahvistaa työjärjestyksensä.8 artiklaKansalliset hätätilanteita koskevat toimenpiteet1. Jäsenvaltioiden on etukäteen valmisteltava ja tarvittaessa ajantasaistettava kansalliset hätätilanteita koskevat toimenpiteet sekä ilmoitettava niistä komissiolle. Jäsenvaltioiden on julkistettava kansalliset hätätilanteita koskevat toimenpiteensä.2. Jäsenvaltioiden hätätilanteita koskevilla toimenpiteillä on tarvittaessa varmistettava, että markkinatoimijoilla on riittävät mahdollisuudet vastata välittömästi hätätilanteeseen.3. Jollei 4 artiklan 1 kohdan soveltamisesta muuta johdu, jäsenvaltiot voivat ilmoittaa ryhmälle tapaukset, joita niiden näkemyksen mukaan ei voida niiden laajuuden ja poikkeuksellisuuden takia asianmukaisesti hallita kansallisilla toimenpiteillä.9 artiklaYhteisön järjestelmä1. Sellaisen tapahtuman sattuessa, joka todennäköisesti kehittyy merkittävän ajanjakson kestäväksi huomattavaksi toimitushäiriöksi tai josta jäsenvaltio on ilmoittanut 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti, komissio kutsuu jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan ryhmän mahdollisimman nopeasti kokoon.2. Ryhmä tarkastelee kansallisen tason toimenpiteitä huomattavasta toimitushäiriöstä selviytymiseksi ja tarvittaessa auttaa jäsenvaltioita koordinoimaan näitä toimenpiteitä.3. Ryhmä ottaa toimissaan täysin huomioon:a) kaasuteollisuuden määrittämät välittömät toimenpiteet huomattavien toimitushäiriöiden hoitamiseksi;b) toimenpiteet, jotka jäsenvaltiot ovat toteuttaneet esimerkiksi 4 artiklan nojalla, kahdenväliset sopimukset mukaan luettuina.4. Jos 3 kohdassa tarkoitetut kansallisella tasolla toteutetut toimenpiteet ovat riittämättömiä 1 kohdassa tarkoitetun tapahtuman vaikutusten hoitamiseksi, komissio voi ryhmää kuullen antaa jäsenvaltioille opastusta jatkotoimenpiteistä avun antamiseksi niille jäsenvaltioille, joihin huomattava toimitushäiriö erityisesti vaikuttaa.5. Jos 4 kohdan mukaisesti kansallisella tasolla toteutetut toimenpiteet ovat riittämättömiä 1 kohdassa tarkoitetun tapahtuman vaikutusten hoitamiseksi, komissio voi tehdä neuvostolle ehdotuksen, joka koskee tarvittavia jatkotoimenpiteitä.6. Tässä artiklassa tarkoitetuissa yhteisön tasolla toteutettavissa toimenpiteissä on oltava säännökset, joilla pyritään varmistamaan oikeudenmukaisen ja yhtäläisen korvauksen suorittaminen niille yrityksille, joita toteutettavat toimenpiteet koskevat.10 artiklaTäytäntöönpanon seuranta1. Komissio antaa viimeistään 19 päivänä toukokuuta 2008 sen pohjalta, millä tavoin jäsenvaltiot ovat panneet tämän direktiivin täytäntöön, kertomuksen käytettyjen toteutusvälineiden tehokkuudesta 3 ja 4 artiklan osalta sekä niiden vaikutuksista kaasun sisämarkkinoihin ja kilpailun kehittymiseen kaasun sisämarkkinoilla.2. Tarvittaessa komissio voi antaa seurannan tulosten perusteella suosituksia tai ehdotuksia lisätoimenpiteiksi toimitusvarmuuden tehostamiseksi.11 artiklaSaattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöäJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 19 päivänä toukokuuta 2006. Niiden on toimitettava viipymättä kyseiset säädökset sekä vastaavuustaulukko tämän direktiivin säännösten ja annettujen kansallisten säädösten välillä kirjallisina komissiolle.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.12 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.13 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 26 päivänä huhtikuuta 2004.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. Walsh(1) EYVL C 331, E 31.12.2002, s. 262.(2) EUVL C 133, 6.6.2003, s. 16.(3) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.(4) EYVL L 204, 21.7.1998, s. 1.(5) EUVL L 176, 15.7.2003, s. 57.LIITE3 artiklan 3 kohdassa ja 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu kaasun toimitusvarmuuden parantamista koskevien välineiden luettelo, joka ei ole tyhjentävä- varastoidun käytettävissä olevan kaasun kapasiteetti- kaasuvarastojen käyttökapasiteetti- putkikapasiteetin antaminen käyttöön kaasuntoimitusten ohjaamiseksi alueille, joilla niitä tarvitaan- likvidit markkinaehtoiset kaasumarkkinat- järjestelmän joustavuus- keskeytettävissä olevien toimitusten kysynnän lisääminen- vaihtoehtoisten varapolttoaineiden käyttö teollisuus- ja energiantuotantolaitoksissa- valtioiden rajat ylittävä kapasiteetti- naapurijäsenvaltioiden siirtoverkko-operaattorien välinen yhteistyö ajojärjestyksen koordinoimiseksi- koordinoidut ajot jakelu- ja siirtoverkko-operaattorien välillä- kotimainen kaasuntuotanto- tuotannon joustavuus- tuonnin joustavuus- kaasuntoimituslähteiden monipuolistaminen- pitkäaikaiset sopimukset- infrastruktuuri-investoinnit jälleenhöyrystysterminaalien ja kaasuputkien kautta tapahtuvaa kaasun tuontia varten


Avis juridique important

|

31988L0332

Neuvoston direktiivi 88/332/ETY, annettu 13 päivänä kesäkuuta 1988, tiettyjen siementen ja lisäysaineiston pitämisestä kaupan annettujen direktiivien muuttamisesta lievemmät vaatimukset täyttäviä siemeniä ja lisäysaineistoa koskevien säännösten soveltamissääntöjen antamiseksi

Virallinen lehti nro L 151 , 17/06/1988 s. 0082 - 0083 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 26 s. 0212  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 26 s. 0212

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 13 päivänä kesäkuuta 1988,tiettyjen siementen ja lisäysaineiston pitämisestä kaupan annettujen direktiivien muuttamisesta lievemmät vaatimukset täyttäviä siemeniä ja lisäysaineistoa koskevien säännösten soveltamissääntöjen antamiseksi (88/332/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),sekä katsoo, ettäseuraaviin direktiiveihin, joissa säädetään siementen ja lisäysaineiston pitämisestä kaupan annetuista vaatimuksista, sisältyy säännöksiä, joilla jäsenvaltioissa sallitaan pitää kaupan määräajan sellaisia siemeniä ja lisäysaineistoja, joihin sovelletaan lievennettyjä vaatimuksia tai jotka eivät ole viljelykasvilajien ja vihanneslajien yleisissä lajikeluetteloissa tai kansallisissa lajikeluetteloissa:- juurikkaiden siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettu neuvoston direktiivi 66/400/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/95/ETY(4),- rehukasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettu neuvoston direktiivi 66/401/ETY(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/480/ETY(6),- viljakasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettu neuvoston direktiivi 66/402/ETY(7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/120/ETY(8),- siemenperunoiden pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettu neuvoston direktiivi 66/403/ETY(9), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/374/ETY(10),- metsätaloudessa käytettävän lisäysaineiston pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annettu neuvoston direktiivi 66/404/ETY(11), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3768/85/ETY(12),- viiniköynnösten lisäysaineiston pitämisestä kaupan 9 päivänä huhtikuuta 1968 annettu neuvoston direktiivi 68/193/ETY(13), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 86/155/ETY(14),- öljy- ja kuitukasvien siementen pitämisestä kaupan 30 päivänä kesäkuuta 1969 annettu neuvoston direktiivi 69/208/ETY(15), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/480/ETY,- vihannesten siementen pitämisestä kaupan 29 päivänä syyskuuta 1970 annettu neuvoston direktiivi 70/458/ETY(16), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/481/ETY(17),näiden säännösten soveltamissääntöjen antamisen katsotaan olevan tarkoituksenmukaista säännösten tehokkaamman toiminnan kannalta, jaon tarkoituksenmukaista, että nämä soveltamissäännöt annetaan maataloudessa, puutarhanviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean menettelyn mukaisesti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Lisätään direktiivin 66/400/ETY 17 artiklaan kohta seuraavasti:"3. Edellä 1 kohdan soveltamissäännöt voidaan antaa noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä."2 artikla Lisätään direktiivin 66/401/ETY 17 artiklaan kohta seuraavasti:"3. Edellä 1 kohdan soveltamissäännöt voidaan antaa noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä."3 artikla Lisätään direktiivin 66/402/ETY 17 artiklaan kohta seuraavasti:"3. Edellä 1 kohdan soveltamissäännöt voidaan antaa noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä."4 artikla Lisätään direktiivin 66/403/ETY 16 artiklan kohta seuraavasti:"3. Edellä 1 kohdan soveltamissäännöt voidaan antaa noudattaen 19 artiklassa säädettyä menettelyä."5 artikla Lisätään direktiivin 66/404/ETY 15 artiklaan kohta seuraavasti:"3. Edellä 1 kohdan soveltamissäännöt voidaan antaa noudattaen 17 artiklassa säädettyä menettelyä."6 artikla Lisätään direktiivin 68/193/ETY 14 artiklaan kohta seuraavasti:"3. Edellä 1 kohdan soveltamissäännöt voidaan antaa noudattaen 17 artiklassa säädettyä menettelyä."7 artikla Lisätään direktiivin 69/208/ETY 16 artiklaan kohta seuraavasti:"3. Edellä 1 kohdan soveltamissäännöt voidaan antaa noudattaen 20 artiklassa säädettyä menettelyä."8 artikla Lisätään direktiivin 70/458/ETY 33 artiklan kohta seuraavasti:"3. Edellä 1 kohdan soveltamissäännöt voidaan antaa noudattaen 40 artiklassa säädettyä menettelyä."9 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 13 päivänä kesäkuuta 1988.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaI. KIECHLE(1) EYVL N:o C 287, 14.11.1986, s. 4(2) EYVL N:o C 7, 12.1.1987, s. 298(3) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2290/66(4) EYVL N:o L 56, 2.3.1988, s. 42(5) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2298/66(6) EYVL N:o L 273, 26.9.1987, s. 43(7) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2309/66(8) EYVL N:o L 49, 18.2.1987, s. 39(9) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2320/66(10) EYVL N:o L 197, 18.7.1987, s. 36(11) EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2326/66(12) EYVL N:o L 362, 31.12.1985, s. 8(13) EYVL N:o L 93, 17.4.1968, s. 15(14) EYVL N:o L 118, 7.5.1986, s. 23(15) EYVL N:o L 169, 10.7.1969, s. 3(16) EYVL N:o L 225, 12.10.1970, s. 7(17) EYVL N:o L 273, 26.9.1987, s. 45


title: Komission direktiivi 2008/88/EY, annettu 23 päivänä syyskuuta 2008 , kosmeettisia valmisteita koskevan neuvoston direktiivin 76/768/ETY muuttamisesta sen liitteiden II ja III mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               24.9.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 256/12

      KOMISSION DIREKTIIVI 2008/88/EY,
   annettu 23 päivänä syyskuuta 2008,
   kosmeettisia valmisteita koskevan neuvoston direktiivin 76/768/ETY muuttamisesta sen liitteiden II ja III mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,
   on kuullut kulutustavaroita käsittelevää tiedekomiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kosmetiikan ja kuluttajille tarkoitettujen muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tiedekomitea, joka korvattiin komission päätöksen 2004/210/EY (2) myötä kulutustavaroita käsittelevällä tiedekomitealla, jäljempänä ’tiedekomitea’, katsoi vuonna 2001 julkaistun, hiusten kestoväriä ja virtsarakonsyöpäriskiä käsittelevän tutkimuksen (”Use of permanent hair dyes and bladder cancer risk”) perusteella, että mahdollisiin riskeihin on syytä puuttua. Tiedekomitea suositteli, että komissio ryhtyy lisätoimiin hiusväriaineiden käytön valvomiseksi.

               (2)

               Kulutustavaroita käsittelevä tiedekomitea suositteli lisäksi, että hiusväriaineille laaditaan yleinen turvallisuuden arviointia koskeva strategia, joka sisältää vaatimukset hiusvärituotteissa käytettävien aineiden testaamiseksi niiden mahdollisuuden genotoksisuuden ja mutageenisuuden varalta.

               (3)

               Tiedekomitean lausuntojen perusteella komissio, jäsenvaltiot ja sidosryhmät sopivat hiusvärituotteiden sisältämien aineiden sääntelyä koskevasta yleisestä strategiasta, jonka mukaan yritysten on toimitettava hiusväriaineita koskevat tieteelliset tiedot tiedekomitean arvioitaviksi.

               (4)

               Aineet, joiden osalta ei toimitettu ajanmukaisia turvallisuustietoja asianmukaisen riskinarvioinnin tekemiseksi, olisi sisällytettävä direktiivin 76/768/ETY liitteeseen II.

               (5)

               Jotkin hiusväriaineet on jo kielletty joko tiedekomitean lausuntojen perusteella tai turvallisuustietojen puuttumisen vuoksi. Nyt tarkasteltavina olevat aineet on valittu huolellisesti, jotta niitä voidaan säännellä yhdessä, koska ne on lueteltu liitteessä IV. Koska turvallisuustietoja, jotka koskevat näiden aineiden käyttöä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa, ei ole toimitettu määräajassa tiedekomitealle riskinarviointia varten, ei ole näyttöä siitä, että kyseisiä aineita voitaisiin pitää hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa käytettyinä turvallisina ihmisen terveydelle.

               (6)

               Aineet, joista ei ole turvallisuustietoja – 1-hydroksi-2,4-diaminobentseeni (2,4-Diaminophenol) ja sen dihydrokloridisuola; 1,4-dihydroksibentseeni (Hydroquinone); [4-[[4-aniliino-1-naftyyli][4-(dimetyyliamino)fenyyli]metyleeni]sykloheksa-2,5-dien-1-ylideeni]dimetyyliammoniumkloridi (Basic Blue 26); dinatrium-3-[(2,4-dimetyyli-5-sulfonaattofenyyli)atso]-4-hydroksinaftaleeni-1-sulfonaatti (Ponceau SX) sekä 4-[(4-aminofenyyli)(4-iminosykloheksa-2,5-dien-1-ylideeni)metyyli]-o-toluidiini ja sen hydrokloridisuola (Basic Violet 14) – ja jotka luetellaan väriaineina liitteessä IV ja hiusväriaineina liitteessä III olevassa 1 ja 2 osassa, olisi poistettava liitteestä III, ja niiden käyttö olisi kiellettävä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa liitteessä II.

               (7)

               Direktiiviä 76/768/ETY olisi sen vuoksi muutettava.

               (8)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat kosmeettisten valmisteiden pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 76/768/ETY liitteet II ja III tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 14 päivänä helmikuuta 2009. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 14 päivästä elokuuta 2009.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 23 päivänä syyskuuta 2008.

            Komission puolesta

         Günter VERHEUGEN

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 262, 27.9.1976, s. 169.

      (2)  EUVL L 66, 4.3.2004, s. 45.

      LIITE
      Muutetaan direktiivi 76/768/ETY seuraavasti:

                  1)

                  Lisätään liitteeseen II seuraavat viitenumerot 1329–1369:

                              Viitenumero

                              Kemiallinen nimi/INCI-nimi

                              ”1329

                              4-[(4-Aminofenyyli)(4-iminosykloheksa-2,5-dien-1-ylideeni)metyyli]-o-toluidiini (CAS 3248-93-9; EINECS 221-832-2) ja sen hydrokloridisuola (Basic Violet 14; CI 42510) (CAS 632-99-5; EINECS 211-189-6) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1330

                              4-(2,4-Dihydroksifenyyliatso)bentseenisulfonihappo (CAS 2050-34-2; EINECS 218-087-0) ja sen natriumsuola (Acid Orange 6; CI 14270) (CAS 547-57-9; EINECS 208-924-8) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1331

                              3-Hydroksi-4-(fenyyliatso)-2-naftoehappo (CAS 27757-79-5; EINECS 248-638-0) ja sen kalsiumsuola (Pigment Red 64:1; CI 15800) (CAS 6371-76-2; EINECS 228-899-7) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1332

                              2-(6-Hydroksi-3-okso-(3H)-ksanten-9-yyli)bentsoehappo; Fluoreseiini (CAS 2321-07-5; EINECS 219-031-8) ja sen dinatriumsuola (Acid yellow 73 sodium salt; CI 45350) (CAS 518-47-8; EINECS 208-253-0) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1333

                              4′,5′-Dibromi-3′,6′-dihydroksispiro[isobentsofuraani-1(3H),9′-[9H]ksanteeni]-3-oni; 4′,5′-Dibromifluoreseiini; (Solvent Red 72) (CAS 596-03-2; EINECS 209-876-0) ja sen dinatriumsuola (CI 45370) (CAS 4372-02-5; EINECS 224-468-2) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1334

                              2-(3,6-Dihydroksi-2,4,5,7-tetrabromiksanten-9-yyli)-bentsoehappo; Fluoreseiini, 2′,4′,5′,7′-tetrabromi-; (Solvent Red 43) (CAS 15086-94-9; EINECS 239-138-3), sen dinatriumsuola (Acid Red 87; CI 45380) (CAS 17372-87-1; EINECS 241-409-6) ja sen alumiinisuola (Pigment Red 90:1 Aluminium lake) (CAS 15876-39-8; EINECS 240-005-7) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1335

                              Ksantylium, 9-(2-karboksifenyyli)-3-(2-metyylifenyyli)amino)-6-((2-metyyli-4-sulfofenyyli)amino)-, sisäinen suola (CAS 10213-95-3); ja sen natriumsuola (Acid Violet 9; CI 45190) (CAS 6252-76-2; EINECS 228-377-9) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1336

                              3′,6′-Dihydroksi-4′,5′-dijodispiro[isobentsofuraani-1(3H),9′-[9H]ksanteeni]-3-oni; (Solvent Red 73) (CAS 38577-97-8; EINECS 254-010-7) ja sen natriumsuola (Acid Red 95; CI 45425) (CAS 33239-19-9; EINECS 251-419-2) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1337

                              2′,4′,5′,7′-Tetrajodifluoreseiini (CAS 15905-32-5; EINECS 240-046-0), sen dinatriumsuola (Acid Red 51; CI 45430) (CAS 16423-68-0; EINECS 240-474-8) ja sen alumiinisuola (Pigment Red 172 Aluminium lake) (CAS 12227-78-0; EINECS 235-440-4) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1338

                              1-Hydroksi-2,4-diaminobentseeni (2,4-Diaminophenol) (CAS 95-86-3; EINECS 202-459-4) ja sen dihydrokloridisuola (2,4-Diaminophenol HCl) (CAS 137-09-7; EINECS 205-279-4) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1339

                              1,4-Dihydroksibentseeni (Hydroquinone) (CAS 123-31-9; EINECS 204-617-8) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1340

                              [4-[[4-Aniliino-1-naftyyli][4-(dimetyyliamino)fenyyli]metyleeni]sykloheksa-2,5-dien-1-ylideeni]dimetyyliammoniumkloridi (Basic Blue 26; CI 44045) (CAS 2580-56-5; EINECS 219-943-6) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1341

                              Dinatrium-3-[(2,4-dimetyyli-5-sulfonaattofenyyli)atso]-4-hydroksinaftaleeni-1-sulfonaatti (Ponceau SX; CI 14700) (CAS 4548-53-2; EINECS 224-909-9) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1342

                              Trinatriumtris[5,6-dihydro-5-(hydroksi-imino)-6-oksonaftaleeni-2-sulfonaatto(2-)-N5,O6]ferraatti(3-) (Acid Green 1; CI 10020) (CAS 19381-50-1; EINECS 243-010-2) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1343

                              4-(Fenyyliatso)resorsinoli (Solvent Orange 1; CI 11920) (CAS 2051-85-6; EINECS 218-131-9) ja sen suolat, käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1344

                              4-[(4-Etoksifenyyli)atso]naftoli (Solvent Red 3; CI 12010) (CAS 6535-42-8; EINECS 229-439-8) ja sen suolat, käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1345

                              1-[(2-Kloori-4-nitrofenyyli)atso]-2-naftoli (Pigment Red 4; CI 12085) (CAS 2814-77-9; EINECS 220-562-2) ja sen suolat, käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1346

                              3-Hydroksi-N-(o-tolyyli)-4-[(2,4,5-trikloorifenyyli)atso]naftaleeni-2-karboksamidi (Pigment Red 112; CI 12370) (CAS 6535-46-2; EINECS 229-440-3) ja sen suolat, käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1347

                              N-(5-Kloori-2,4-dimetoksifenyyli)-4-[[5-[(dietyyliamino)sulfonyyli]-2-metoksifenyyli]atso]-3-hydroksinaftaleeni-2-karboksamidi (Pigment Red 5; CI 12490) (CAS 6410-41-9; EINECS 229-107-2) ja sen suolat, käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1348

                              Dinatrium-4-[(5-kloori-4-metyyli-2-sulfonaattofenyyli)atso]-3-hydroksi-2-naftoaatti (Pigment Red 48; CI 15865) (CAS 3564-21-4; EINECS 222-642-2) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1349

                              Kalsium-3-hydroksi-4-[(1-sulfonaatto-2-naftyyli)atso]-2-naftoaatti (Pigment Red 63:1; CI 15880) (CAS 6417-83-0; EINECS 229-142-3) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1350

                              Trinatrium-3-hydroksi-4-(4′-sulfonaattonaftyyliatso)naftaleeni-2,7-disulfonaatti (Acid Red 27; CI 16185) (CAS 915-67-3; EINECS 213-022-2) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1351

                              2,2′-[(3,3′-Dikloori[1,1′-bifenyyli]-4,4′-diyyli)bis(atso)]bis[N-(2,4-dimetyylifenyyli)-3-oksobutyramidi] (Pigment Yellow 13; CI 21100) (CAS 5102-83-0; EINECS 225-822-9) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1352

                              2,2′-[Sykloheksylideenibis[(2-metyyli-4,1-fenyleeni)atso]]bis[4-sykloheksyylifenoli] (Solvent Yellow 29; CI 21230) (CAS 6706-82-7; EINECS 229-754-0) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1353

                              1-(4-(Fenyyliatso)fenyyliatso)-2-naftoli (Solvent Red 23; CI 26100) (CAS 85-86-9; EINECS 201-638-4) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1354

                              Tetranatrium-6-amino-4-hydroksi-3-[[7-sulfonaatto-4-[(4-sulfonaattofenyyli)atso]-1-naftyyli]atso]naftaleeni-2,7-disulfonaatti (Food Black 2; CI 27755) (CAS 2118-39-0; EINECS 218-326-9) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1355

                              Etanaminium, N-(4-((4-(dietyyliamino)fenyyli)(2,4-disulfofenyyli)metyleeni)-2,5-sykloheksadien-1-ylideeni)-N-etyyli-, hydroksidi, sisäinen suola, natriumsuola (Acid Blue 1; CI 42045) (CAS 129-17-9; EINECS 204-934-1) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1356

                              Etanaminium, N-(4-((4-(dietyyliamino)fenyyli)(5-hydroksi-2,4-disulfofenyyli)metyleeni)-2,5-sykloheksadien-1-ylideeni)-N-etyyli-, hydroksidi, sisäinen suola, kalsiumsuola (2:1) (Acid Blue 3; CI 42051) (CAS 3536-49-0; EINECS 222-573-8) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1357

                              Bentseenimetanaminium, N-etyyli-N-(4-((4-(etyyli((3-sulfofenyyli)metyyli)amino)fenyyli)(4-hydroksi-2-sulfofenyyli)metyleeni)-2,5-sykloheksadien-1-ylideeni)-3-sulfo-, hydroksidi, sisäinen suola, dinatriumsuola (Fast Green FCF; CI 42053) (CAS 2353-45-9; EINECS 219-091-5) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1358

                              1,3-Isobentsofuraanidioni, reaktiotuotteet metyylikinoliinin ja kinoliinin kanssa (Solvent Yellow 33; CI 47000) (CAS 8003-22-3; EINECS 232-318-2) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1359

                              Nigrosiini (CI 50420) (CAS 8005-03-6) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1360

                              8,18-Dikloori-5,15-dietyyli-5,15-dihydrodi-indolo[3,2-b:3′,2′-m]trifenodioksatsiini (Pigment Violet 23; CI 51319) (CAS 6358-30-1; EINECS 228-767-9) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1361

                              1,2-Dihydroksiantrakinoni (Pigment Red 83; CI 58000) (CAS 72-48-0; EINECS 200-782-5) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1362

                              Trinatrium-8-hydroksipyreeni-1,3,6-trisulfonaatti (Solvent Green 7; CI 59040) (CAS 6358-69-6; EINECS 228-783-6) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1363

                              1-Hydroksi-4-(p-toluidino)antrakinoni (Solvent Violet 13; CI 60725) (CAS 81-48-1; EINECS 201-353-5) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1364

                              1,4-bis(p-Tolyyliamino)antrakinoni (Solvent Green 3; CI 61565) (CAS 128-80-3; EINECS 204-909-5) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1365

                              6-Kloori-2-(6-kloori-4-metyyli-3-oksobentso[b]tien-2(3H)-ylideeni)-4-metyylibentso[b]tiofeeni-3(2H)-oni (VAT Red 1; CI 73360) (CAS 2379-74-0; EINECS 219-163-6) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1366

                              5,12-Dihydrokino[2,3-b]akridiini-7,14-dioni (Pigment Violet 19; CI 73900) (CAS 1047-16-1; EINECS 213-879-2) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1367

                              (29H,31H-Ftalosyaninaatto(2-)-N29,N30,N31,N32)kupari (Pigment Blue 15; CI 74160) (CAS 147-14-8; EINECS 205-685-1) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1368

                              Dinatrium [29H,31H-ftalosyaniinidisulfonaatto(4-)-N29,N30,N31,N32]kupraatti(2-) (Direct Blue 86; CI 74180) (CAS 1330-38-7; EINECS 215-537-8) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa

                              1369

                              Polykloorikupariftalosyaniini (Pigment Green 7; CI 74260) (CAS 1328-53-6; EINECS 215-524-7) käytettäessä hiusten värjäykseen tarkoitetuissa tuotteissa”

                  2)

                  Muutetaan liite III seuraavasti:

                              a)

                              poistetaan 1 osasta viitenumero 10;

                              b)

                              poistetaan 1 osan c sarakkeesta viitenumeron 14 kohta a;

                              c)

                              poistetaan 2 osasta viitenumerot 57, 59 ja 60.