title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/56/EU, annettu 20 päivänä marraskuuta 2013 , paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/66/EY muuttamisesta johdottomissa työkaluissa käytettäviksi tarkoitettujen kadmiumia sisältävien kannettavien paristojen ja akkujen sekä vähän elohopeaa sisältävien nappiparistojen markkinoille saattamisen osalta sekä komission päätöksen 2009/603/EY kumoamisesta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               10.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 329/5

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2013/56/EU,
   annettu 20 päivänä marraskuuta 2013,
   paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/66/EY muuttamisesta johdottomissa työkaluissa käytettäviksi tarkoitettujen kadmiumia sisältävien kannettavien paristojen ja akkujen sekä vähän elohopeaa sisältävien nappiparistojen markkinoille saattamisen osalta sekä komission päätöksen 2009/603/EY kumoamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan,
   ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/66/EY (3) kielletään sellaisten kannettavien paristojen ja akkujen, myös laitteisiin sisältyvien paristojen ja akkujen, markkinoille saattaminen, jotka sisältävät yli 0,002 painoprosenttia kadmiumia. Johdottomissa työkaluissa käytettäväksi tarkoitetut kannettavat paristot ja akut on kuitenkin vapautettu tästä kiellosta.

               (2)

               Komissio on tarkastellut tätä poikkeusta uudelleen direktiivin 2006/66/EY 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

               (3)

               Uudelleentarkastelussa tehtiin päätelmä, jonka mukaan ympäristöön pääsevän kadmiumin määrän vaiheittaiseksi vähentämiseksi kadmiumin käyttökielto olisi laajennettava koskemaan johdottomissa työkaluissa käytettäviksi tarkoitettuja kannettavia paristoja ja akkuja, koska markkinoilla on saatavilla näihin sovelluksiin soveltuvia kadmiumittomia vaihtoehtoja, nimittäin nikkelimetallihydridi- ja litiumioniakkuteknologioita.

               (4)

               Johdottomissa työkaluissa käytettäväksi tarkoitettuja kannettavia paristoja ja akkuja koskevan poikkeuksen soveltamista olisi jatkettava 31 päivään joulukuuta 2016, jotta kierrätysala ja kuluttajat koko arvoketjun osalta voisivat mukautua edelleen asiaankuuluviin korvaaviin teknologioihin yhdenmukaisesti kaikkialla unionissa.

               (5)

               Direktiivillä 2006/66/EY kielletään kaikkien sellaisten paristojen tai akkujen markkinoille saattaminen, jotka sisältävät yli 0,0005 painoprosenttia elohopeaa, riippumatta siitä, sisältyvätkö ne laitteisiin. Tämä kielto ei kuitenkaan koske nappiparistoja, jotka sisältävät enintään 2 painoprosenttia elohopeaa. Euroopan unionin nappiparistomarkkinoilla ollaan jo siirtymässä elohopeattomiin nappiparistoihin. Siksi on tarkoituksenmukaista kieltää sellaisten nappiparistojen markkinoille saattaminen, jotka sisältävät elohopeaa yli 0,0005 painoprosenttia.

               (6)

               Lissabonin sopimuksen tultua voimaan komissiolle direktiivillä 2006/66/EY siirretty valta on mukautettava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 ja 291 artiklaan.

               (7)

               Direktiivin 2006/66/EY täydentämiseksi tai muuttamiseksi olisi komissiolle siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat unionin ulkopuolella tapahtuvan käsittelyn ja kierrätyksen yhtäläisten edellytysten arviointiperusteita, kannettavien paristojen ja akkujen ja ajoneuvoparistojen ja -akkujen tehomerkintöjä sekä merkintävaatimuksista vapauttamista. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.

               (8)

               Tarvittaessa tuottajien rekisteröintiä koskevien vaatimusten ja rekisteröinnin muodon tulisi olla yhdenmukaiset Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/19/EU (4) 16 artiklan 3 kohdan ja liitteessä X olevan A osan nojalla vahvistettujen rekisteröintisääntöjen ja -muodon kanssa.

               (9)

               Jotta voidaan varmistaa direktiivin 2006/66/EY yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa niiden siirtymäjärjestelyjen osalta, jotka koskevat vähimmäiskeräysasteita, yhteistä laskentamenetelmää, jolla lasketaan kannettavien paristojen ja akkujen vuosimyynti loppukäyttäjille, kierrätystehokkuuksien laskemista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä ja kansallisiin täytäntöönpanokertomuksiin sisältyvää kyselylomaketta tai mallia. Tätä täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (5) mukaisesti.

               (10)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/12/EY (6) on kumottu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/98/EY (7)12 päivästä joulukuuta 2010.

               (11)

               Direktiivi 2006/66/EY olisi näin ollen muutettava,

         OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivi 2006/66/EY seuraavasti:

               1)

               Muutetaan 4 artikla seuraavasti:

                           a)

                           korvataan 2 kohta seuraavasti:
                           ”2.   Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua kieltoa ei sovelleta enintään kaksi painoprosenttia elohopeaa sisältäviin nappiparistoihin ennen 1 päivää lokakuuta 2015.”;

                           b)

                           korvataan 3 kohdan c alakohta seuraavasti:

                                       ”c)

                                       johdottomissa työkaluissa; tätä poikkeusta johdottomien työkalujen osalta sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2016 saakka.”;

                           c)

                           korvataan 4 kohta seuraavasti:
                           ”4.   Kuulokojeisiin tarkoitettujen nappiparistojen osalta komissio tarkastelee 2 kohdassa tarkoitettua poikkeusta uudelleen ja antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen 1 kohdan a alakohdan mukaisten kuulokojeisiin tarkoitettujen nappiparistojen saatavuudesta viimeistään 1 päivänä lokakuuta 2014. Komissio liittää kertomukseensa asianmukaisen ehdotuksen 2 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen pidentämisestä kuulokojeisiin tarkoitettujen nappiparistojen osalta, jos se on perusteltua sen vuoksi, että 1 kohdan a alakohdan mukaisia kuulokojeisiin tarkoitettuja nappiparistoja ei ole saatavilla.”

               2)

               Korvataan 6 artiklan 2 kohta seuraavasti:
               ”2.   Paristoja ja akkuja, jotka eivät vastaa tämän direktiivin vaatimuksia, mutta jotka on laillisesti saatettu markkinoille ennen 4 artiklan mukaisten kieltojen soveltamispäivää, voidaan pitää kaupan varastojen loppumiseen asti.”

               3)

               Korvataan 10 artiklan 4 kohta seuraavasti:
               ”4.   Komissio voi säätää täytäntöönpanosäädöksillä siirtymäjärjestelyistä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon 2 kohdan vaatimusten täyttämisessä jossakin jäsenvaltiossa esiintyvät vaikeudet, jotka aiheutuvat erityisistä kansallisista olosuhteista. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
               Jotta varmistetaan tämän artiklan yhdenmukainen soveltaminen, komissio säätää täytäntöönpanosäädöksillä viimeistään 26 päivänä syyskuuta 2007 yhteisistä menetelmistä, joilla lasketaan kannettavien paristojen ja akkujen vuosittainen myynti loppukäyttäjille. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.”

               4)

               Korvataan 11 artikla seuraavasti:
               ”11 artikla
               Käytettyjen paristojen ja akkujen irrottaminen
               Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valmistajat suunnittelevat laitteet sellaisiksi, että käytetyt paristot ja akut voi helposti irrottaa. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tapauksissa, joissa loppukäyttäjä ei voi vaivatta irrottaa paristoa tai akkua, valmistaja on suunnitellut laitteen siten, että valmistajasta riippumaton pätevä ammattilainen voi vaivatta irrottaa käytetyn pariston tai akun. Paristoja tai akkuja sisältäviin laitteisiin on liitettävä ohjeet, joista ilmenee, miten joko loppukäyttäjä tai riippumaton pätevä ammattilainen voi irrottaa kyseiset paristot tai akut turvallisesti. Ohjeissa on tarvittaessa ilmoitettava loppukäyttäjälle laitteeseen asennettujen paristojen tai akkujen laji.
               Ensimmäisessä kohdassa vahvistettuja säännöksiä ei sovelleta, jos turvallisuuteen tai suorituskykyyn liittyvät syyt taikka lääketieteelliset tai tietoturvallisuussyyt edellyttävät jatkuvaa virransyöttöä ja kiinteää kytkentää laitteen ja pariston tai akun välillä.”

               5)

               Korvataan 12 artiklan 6 kohta seuraavasti:
               ”6.   Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksillä kierrätystehokkuuksien laskemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt viimeistään 26 päivänä maaliskuuta 2010. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.”

               6)

               Kumotaan 12 artiklan 7 kohta.

               7)

               Korvataan 15 artiklan 3 kohta seuraavasti:
               ”3.   Siirretään komissiolle valta antaa 23 a artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan yksityiskohtaisia sääntöjä, joilla täydennetään tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja sääntöjä, erityisesti kyseisessä kohdassa tarkoitettuja vastaavien olosuhteiden arviointia koskevia perusteita.”

               8)

               Korvataan 17 artikla seuraavasti:
               ”17 artikla
               Rekisteröinti
               Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kukin tuottaja rekisteröidään. Rekisteröintiä koskevat samat menettelyvaatimukset jokaisessa jäsenvaltiossa liitteen IV mukaisesti.”

               9)

               Korvataan 18 artiklan 2 kohta seuraavasti:
               ”2.   Jäsenvaltioiden on julkistettava 1 kohdassa tarkoitetut ehdotetut vapautuksia koskevat toimenpiteet ja niiden perustelut sekä ilmoitettava ne komissiolle ja muille jäsenvaltioille.”

               10)

               Muutetaan 21 artikla seuraavasti:

                           a)

                           korvataan 2 kohta seuraavasti:
                           ”2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikkien kannettavien paristojen ja akkujen sekä kaikkien ajoneuvoparistojen ja -akkujen kapasiteetti ilmoitetaan tuotteissa näkyvin, selkein ja pysyvin merkinnöin viimeistään 26 päivänä syyskuuta 2009. Siirretään komissiolle valta antaa 23 a artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan tätä vaatimusta täydentäviä yksityiskohtaisia sääntöjä, mukaan lukien viimeistään 26 päivänä maaliskuuta 2009 annettava säädös kapasiteetin ja asianmukaisen käytön määrittämistä koskevista yhdenmukaisista menetelmistä.”;

                           b)

                           korvataan 7 kohta seuraavasti:
                           ”7.   Siirretään komissiolle valta antaa 23 a artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat poikkeusten myöntämistä tässä artiklassa säädettyjen merkintävaatimusten noudattamisesta. Osana tällaisten delegoitujen säädösten valmistelua komission on kuultava asianomaisia sidosryhmiä, erityisesti tuottajia, kerääjiä, kierrättäjiä, käsittelijöitä, ympäristö- ja kuluttajajärjestöjä sekä työntekijäliittoja.”

               11)

               Korvataan 22 artiklan 2 kohta seuraavasti:
               ”2.   Kertomukset on laadittava kyselylomakkeen tai mallin mukaisesti. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksillä näitä kertomuksia koskevan kyselylomakkeen tai mallin. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. Kyselylomake tai malli on lähetettävä jäsenvaltioille kuusi kuukautta ennen kertomuksen kattaman ensimmäisen ajanjakson alkua.”

               12)

               Lisätään artikla seuraavasti:
               ”23 a artikla
               Siirretyn säädösvallan käyttäminen
               1.   Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset.
               2.   Siirretään komissiolle 15 artiklan 3 kohdassa ja 21 artiklan 2 ja 7 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä viiden vuoden ajaksi 30 päivästä joulukuuta 2013. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen viiden vuoden pituisen kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
               3.   Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 15 artiklan 3 kohdassa ja 21 artiklan 2 ja 7 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
               4.   Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
               5.   Edellä 15 artiklan 3 kohdan ja 21 artiklan 2 ja 7 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.”

               13)

               Korvataan 24 artikla seuraavasti:
               ”24 artikla
               Komiteamenettely
               1.   Komissiota avustaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY (8) 39 artiklalla perustettu komitea. Tämä komitea on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 182/2011 (9) tarkoitettu komitea.
               2.   Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
               Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi ja sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.

                  (8)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, annettu 19 päivänä marraskuuta 2008, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta (EUVL L 312, 22.11.2008, s. 3)."

                  (9)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).”"

               14)

               Lisätään liite seuraavasti:

                  ”LIITE IV
                  Menettelyä koskevat vaatimukset rekisteröintiä varten
                  1.   Rekisteröintivaatimukset
                  Paristojen ja akkujen tuottajien rekisteröinnin suorittavat kirjallisesti tai sähköisesti kansalliset viranomaiset tai jäsenvaltioiden hyväksymät kansalliset tuottajavastuuorganisaatiot, jäljempänä ’rekisteröintielimet’.
                  Rekisteröintimenettely voi olla osa muuta tuottajien rekisteröintimenettelyä.
                  Paristojen ja akkujen tuottajien on rekisteröidyttävä vain kerran, ja rekisteröinti on suoritettava siinä jäsenvaltiossa, jossa ne saattavat paristoja ja akkuja jäsenvaltion markkinoille ammattimaisesti ensimmäisen kerran; tuottajille annetaan rekisteröinnin yhteydessä rekisteröintinumero.
                  2.   Tiedot, jotka tuottajien on toimitettava
                  Paristojen ja akkujen tuottajien on toimitettava rekisteröintielimille seuraavat tiedot:

                              i)

                              tuottajan nimi ja tuotenimet (jos saatavilla), joita tuottaja käyttää jäsenvaltiossa;

                              ii)

                              tuottajan osoite/osoitteet: postinumero ja -toimipaikka, katuosoite ja -numero, maa, internetosoite, puhelinnumero ja, jos on saatavilla, yhteyshenkilön nimi, tuottajan faksinumero ja sähköpostiosoite;

                              iii)

                              tuottajan markkinoille saattamien paristojen ja akkujen tyyppi: kannettavat paristot ja akut, teollisuusparistot ja -akut tai ajoneuvoparistot ja -akut;

                              iv)

                              tiedot siitä, miten tuottaja täyttää velvollisuutensa: yksilöllinen tai yhteinen järjestelmä;

                              v)

                              rekisteröintihakemuksen jättämispäivä;

                              vi)

                              tuottajan kansallinen tunnistekoodi, mukaan lukien tuottajan eurooppalainen verotunnistenumero tai kansallinen verotunnistenumero (valinnainen);

                              vii)

                              vakuutus siitä, että annetut tiedot ovat paikkansapitävät.

                        Paristojen ja akkujen tuottajat eivät ole velvollisia toimittamaan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua rekisteröintiä varten mitään muita tietoja kuin 2 kohdan i–vii alakohdassa luetellut tiedot.
                  3.   Rekisteröintimaksut
                  Rekisteröintielimet voivat periä ainoastaan kustannusperusteisia ja oikeasuhtaisia rekisteröintimaksuja.
                  Rekisteröintimaksuja perivien rekisteröintielinten on tiedotettava toimivaltaisille kansallisille viranomaisille menettelystä, johon maksujen määräytyminen perustuu.
                  4.   Rekisteröintitietojen muuttaminen
                  Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos tuottajien 2 kohdan i–vii alakohdan mukaisesti toimittamat tiedot muuttuvat, tuottajat ilmoittavat muuttuneet tiedot asianomaiselle rekisteröintielimelle viimeistään kuukauden kuluessa muutoksesta.
                  5.   Tietojen poistaminen rekisteristä
                  Kun tuottajat eivät enää toimi tuottajina jäsenvaltiossa, niiden on ilmoitettava tästä asianomaiselle rekisteröintielimelle niitä koskevien tietojen poistamiseksi rekisteristä.”

         2 artikla
   Komission päätöksen 2009/603/EY kumoaminen
   Kumotaan komission päätös 2009/603/EY (10)1 päivästä heinäkuuta 2015.
   3 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin 1 artiklan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2015. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
   2.   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   3.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   4 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   5 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 20 päivänä marraskuuta 2013.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         M. SCHULZ

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. LEŠKEVIČIUS

      (1)  EUVL C 229, 31.7.2012, s. 140.

      (2)  Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 10. lokakuuta 2013 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, annettu 15. marraskuuta 2013.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/66/EY, annettu 6 päivänä syyskuuta 2006, paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista ja direktiivin 91/157/ETY kumoamisesta (EUVL L 266, 26.9.2006, s. 1).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/19/EU, annettu 4 päivänä heinäkuuta 2012, sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta (EUVL L 197, 24.7.2012, s. 38).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).

      (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/12/EY, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2006, jätteistä (EUVL L 114, 27.4.2006, s. 9).

      (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, annettu 19 päivänä marraskuuta 2008, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta (EUVL L 312, 22.11.2008, s. 3).

      (10)  Komission päätös 2009/603/EY, tehty 5 päivänä elokuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/66/EY mukaisista paristojen ja akkujen tuottajia koskevista rekisteröintivaatimuksista (EUVL L 206, 8.8.2009, s. 13).


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY, annettu 22 päivänä lokakuuta 2008 , jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä (Kodifioitu toisinto) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 299/25

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/95/EY,
   annettu 22 päivänä lokakuuta 2008,
   jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä
   (Kodifioitu toisinto)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annettua neuvoston direktiiviä 89/104/ETY (3) on muutettu sisällöltään (4). Sen vuoksi mainittu direktiivi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava.

               (2)

               Ennen direktiivin 89/104/ETY voimaan tuloa sovelletussa jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännössä oli eroja, jotka saattoivat rajoittaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta sekä vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla. Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi oli sen vuoksi tarpeen lähentää jäsenvaltioiden lainsäädäntöä.

               (3)

               On tärkeää, että ratkaisuja ja etuja, joita yhteisön tavaramerkkijärjestelmä voi tarjota tavaramerkkejä haluaville yrityksille, ei jätetä huomiotta.

               (4)

               Ei vaikuta tarpeelliselta lähentää jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädäntöä täydellisesti. On riittävää lähentää niitä kansallisia säännöksiä, jotka välittömimmin vaikuttavat sisämarkkinoiden toimintaan.

               (5)

               Tämä direktiivi ei saisi estää jäsenvaltioita jatkamasta vakiinnutettujen tavaramerkkien suojaamista, mutta direktiivissä otetaan ne huomioon vain niiden suhteessa rekisteröityihin tavaramerkkeihin.

               (6)

               Jäsenvaltioiden olisi saatava vapaasti säätää menettelystä, jota noudatetaan rekisteröityjen tavaramerkkien rekisteröinnissä, menettämisessä tai mitättömäksi julistamisessa. Ne voivat esimerkiksi päättää tavaramerkin rekisteröintimenettelyn ja mitättömäksi julistamisessa noudatettavan menettelyn muodosta sekä siitä, tulisiko aikaisempiin oikeuksiin vedota rekisteröintimenettelyssä vai mitättömäksi julistamisessa noudatettavassa menettelyssä vai molemmissa menettelyissä, ja jos aikaisempien oikeuksien menettämisestä voidaan päättää rekisteröintimenettelyssä, ne voivat noudattaa menettelyä, jossa rekisteröintihakemusta vastaan voidaan tehdä väite, tai menettelyä, jossa tutkiminen tapahtuu viran puolesta, taikka molempia. Jäsenvaltioiden olisi saatava vapaasti päättää tavaramerkin menettämisen tai mitättömäksi julistamisen vaikutuksista.

               (7)

               Tämä direktiivi ei saisi estää jäsenvaltioita soveltamasta tavaramerkkeihin muita kuin tavaramerkkilainsäädäntönsä säännöksiä, esimerkiksi niiden vilpillistä kilpailua, yksityisoikeudellista vastuuta tai kuluttajansuojaa koskevia säännöksiä.

               (8)

               Niiden päämäärien saavuttaminen, joihin tällä lainsäädännön lähentämisellä pyritään, edellyttää, että rekisteröidyn tavaramerkin saamisen ja säilyttämisen edellytykset ovat kaikissa jäsenvaltioissa pääsääntöisesti samat. Tämän vuoksi on tarpeen luetella esimerkkejä merkeistä, jotka voivat olla tavaramerkkeinä, jos ne ovat omiaan erottamaan yrityksen tavarat tai palvelut muiden yritysten tavaroista ja palveluista. Perusteet tavaramerkin rekisteröinnin epäämiselle ja mitättömyydelle, esimerkiksi erottuvuuden puuttuminen tai tavaramerkin ja aikaisempien oikeuksien välinen etuoikeus, olisi lueteltava tyhjentävästi, vaikka jotkin näistä perusteista ovat valinnaisia jäsenvaltioille, jotka voivat sen vuoksi pitää nämä perusteet voimassa tai antaa niistä säännöksiä. Jäsenvaltioiden olisi voitava pitää voimassa tai säätää lainsäädännössään rekisteröinnin epäämiselle tai mitättömyydelle perusteita, jotka liittyvät tavaramerkin saamisen ja säilyttämisen edellytyksiin ja joita lähentämistä koskevat säännökset eivät koske, esimerkiksi perusteita, jotka koskevat sitä, kuka voi saada tavaramerkin, tavaramerkin uudistamista tai maksuja taikka jotka liittyvät menettelyä koskevien säännösten noudattamatta jättämiseen.

               (9)

               Yhteisössä rekisteröityjen ja suojattujen tavaramerkkien kokonaismäärän ja samalla niitä koskevien riitojen vähentämiseksi on tärkeää edellyttää, että rekisteröityjä tavaramerkkejä todella käytetään tai muuten ne menetetään. On tarpeen säätää, että tavaramerkkiä ei voida julistaa mitättömäksi aikaisemman, käyttämättömän tavaramerkin perusteella, kun taas jäsenvaltiot saavat soveltaa samaa periaatetta tavaramerkin rekisteröinnissä tai säätää, että tavaramerkkiin ei voida pätevästi vedota loukkausta koskevassa oikeudenkäynnissä, jos väitteen johdosta todetaan, että tavaramerkki voitaisiin julistaa menetetyksi. Kaikissa näissä tapauksissa jäsenvaltiot saavat antaa menettelyyn sovellettavat säännökset.

               (10)

               Tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden helpottamiseksi on tärkeää varmistaa, että rekisteröidyt tavaramerkit saavat saman suojan kaikkien jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmissä. Tämän ei kuitenkaan tulisi estää jäsenvaltioita halutessaan myöntämästä laajempaa suojaa laajalti tunnetuille tavaramerkeille.

               (11)

               Rekisteröidyn tavaramerkin antaman suojan tarkoituksena on erityisesti taata, että tavaramerkki osoittaa alkuperän. Tämän suojan olisi oltava ehdoton, jos tavaramerkki ja merkki ovat samat kuin tavarat tai palvelut. Suojaa olisi annettava myös, jos tavaramerkki ja merkki ovat samankaltaiset kuin tavarat tai palvelut. On välttämätöntä määritellä samankaltaisuuden käsite suhteessa sekaannusvaaraan. Sekaannusvaaran arvioinnin olisi riiputtava lukuisista tekijöistä ja erityisesti siitä, kuinka hyvin tavaramerkki tunnetaan markkinoilla, vakiintuneeseen tai rekisteröityyn merkkiin liittyvistä mielleyhtymistä sekä samankaltaisuuden asteesta tavaramerkin ja merkin sekä niihin yhdistettyjen tavaroiden tai palvelujen välillä. Sekaannusvaaran toteamistavat ja erityisesti todistustaakkaa koskevien kysymysten olisi kuuluttava kansallisten menettelysäännösten alaan, eikä tämä direktiivi saisi estää soveltamasta tällaista lainsäädäntöä.

               (12)

               Oikeusvarmuuden vuoksi ja puuttumatta epäoikeutetulla tavalla aikaisemman tavaramerkin haltijan etuihin on tärkeää säätää, että tämä ei enää saa vaatia omaa tavaramerkkiään myöhemmän tavaramerkin mitättömäksi julistamista eikä kieltää sen käyttämistä, jos hän on käyttämisestä tietoisena sallinut pitkähkön ajan jatkuneen käyttämisen eikä myöhempää tavaramerkkiä koskevaa hakemusta ole tehty vilpillisessä mielessä.

               (13)

               Kaikkia jäsenvaltioita sitoo teollisoikeuden suojelemista koskeva Pariisin yleissopimus. Tämän direktiivin säännösten on tarpeen olla täysin yhdenmukaiset mainitun yleissopimuksen määräysten kanssa. Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa tästä yleissopimuksesta johtuviin jäsenvaltioiden velvoitteisiin. Tarvittaessa olisi sovellettava perustamissopimuksen 307 artiklan toista kohtaa.

               (14)

               Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä I olevassa B osassa mainittuun jäsenvaltioita velvoittavaan määräaikaan, jonka kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivi 89/104/ETY osaksi kansallista lainsäädäntöä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Soveltamisala
   Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin tavaroita tai palveluja varten oleviin tavaramerkkeihin, jotka on rekisteröity jäsenvaltiossa varsinaisiksi tavaramerkeiksi taikka yhteisömerkeiksi taikka takuu- tai tarkastusmerkeiksi tai joiden rekisteröimiseksi tällaiseksi merkiksi on tehty hakemus jäsenvaltiossa taikka jotka on rekisteröity tai joiden rekisteröimiseksi on tehty hakemus Beneluxin teollis- ja tekijänoikeuksien virastoon tai joiden kansainvälinen rekisteröinti on voimassa jäsenvaltiossa.
   2 artikla
   Tavaramerkin muodostavat merkit
   Tavaramerkkinä voi olla mikä tahansa merkki, joka voidaan esittää graafisesti, erityisesti sanoin, henkilönnimet mukaan lukien, kuvioin, kirjaimin, numeroin taikka tavaroiden tai niiden päällyksen muodon avulla, jos sellaisella merkillä voidaan erottaa yrityksen tavarat tai palvelut muiden yritysten tavaroista tai palveluista.
   3 artikla
   Rekisteröinnin esteet ja mitättömyysperusteet
   1.   Seuraavia merkkejä ei saa rekisteröidä tai, jos ne on rekisteröity, ne on julistettava mitättömiksi:

               a)

               merkit, jotka eivät voi olla tavaramerkkeinä;

               b)

               tavaramerkit, joilta puuttuu erottuvuus;

               c)

               yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä muodostuvat tavaramerkit, jotka voivat elinkeinotoiminnassa osoittaa tavaroiden tai palvelujen lajia, laatua, määrää, käyttötarkoitusta, arvoa tai maantieteellistä alkuperää, tavaroiden valmistusajankohtaa tai palvelujen suoritusajankohtaa taikka muita tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia;

               d)

               yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä muodostuvat tavaramerkit, jotka ovat tulleet yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppatavan mukaan tavanomaisiksi;

               e)

               merkit, jotka muodostuvat yksinomaan

                           i)

                           tavaran luonteenomaisesta muodosta,

                           ii)

                           teknisen tuloksen saavuttamiseksi välttämättömästä tavaran muodosta, tai

                           iii)

                           tavaran arvoon olennaisesti vaikuttavasta muodosta;

               f)

               tavaramerkit, jotka ovat yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastaisia;

               g)

               tavaramerkit, jotka ovat omiaan johtamaan yleisöä harhaan esimerkiksi tavaroiden tai palvelujen luonteen, laadun tai maantieteellisen alkuperän suhteen;

               h)

               tavaramerkit, joihin ei ole saatu toimivaltaisten viranomaisten lupaa ja joita teollisoikeuden suojelemista koskevan Pariisin yleissopimuksen, jäljempänä ’Pariisin yleissopimus’, 6 ter artiklan mukaan ei saa rekisteröidä tai jotka mainitun artiklan mukaan on julistettava mitättömiksi.

         2.   Jäsenvaltio voi säätää, että tavaramerkkiä ei saa rekisteröidä tai, jos se on rekisteröity, että se on julistettava mitättömäksi, mikäli:

               a)

               tavaramerkin käyttö voidaan kieltää muun lainsäädännön nojalla kuin tavaramerkkejä koskevan kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön tai yhteisön oikeuden nojalla;

               b)

               tavaramerkki sisältää merkin, jolla on huomattavaa vertauskuvallista arvoa, kuten erityisesti uskonnollisilla vertauskuvilla;

               c)

               tavaramerkki sisältää muun kuin Pariisin yleissopimuksen 6 ter artiklassa tarkoitetun tunnuksen, tunnusmerkin tai vaakunan, joka koskee julkista etua, eivätkä asianomaiset viranomaiset ole jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti antaneet lupaa rekisteröintiin;

               d)

               hakija on rekisteröintihakemuksen tehdessään ollut vilpillisessä mielessä.

         3.   Tavaramerkiltä ei saa evätä rekisteröintiä tai sitä julistaa mitättömäksi 1 kohdan b, c tai d alakohdan mukaisesti, jos tavaramerkki on ennen rekisteröintihakemuksen tekopäivää käytössä tullut erottuvaksi. Jäsenvaltio voi säätää, että tämä koskee myös tavaramerkkiä, joka on tullut erottuvaksi rekisteröintihakemuksen tekopäivän tai rekisteröintipäivän jälkeen.
   4.   Poiketen siitä, mitä säädetään 1, 2 ja 3 kohdassa, jäsenvaltio voi säätää, että siellä ennen direktiivin 89/104/ETY noudattamisen edellyttämien säännösten voimaantulopäivää voimassa olleita rekisteröinnin esteitä ja mitättömyysperusteita sovelletaan tavaramerkkeihin, joita koskeva hakemus on tehty ennen mainittua päivää.
   4 artikla
   Aikaisempien oikeuksien etuoikeutta koskevat rekisteröinnin esteet ja mitättömyysperusteet
   1.   Tavaramerkkiä ei saa rekisteröidä tai, jos se on rekisteröity, se on julistettava mitättömäksi:

               a)

               jos se on sama kuin aikaisempi tavaramerkki ja jos tavarat tai palvelut, joita varten tavaramerkkiä haetaan tai tavaramerkki on rekisteröity, ovat samoja kuin tavarat tai palvelut, joita varten aikaisempaa tavaramerkkiä suojataan;

               b)

               jos sen vuoksi, että se on sama tai samankaltainen kuin aikaisempi, samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten oleva tavaramerkki, yleisön keskuudessa on sekaannusvaara, joka sisältää vaaran tavaramerkin ja aikaisemman tavaramerkin välisestä mielleyhtymästä.

         2.   Edellä 1 kohdassa ’aikaisemmalla tavaramerkillä’ tarkoitetaan:

               a)

               seuraavia tavaramerkkejä, joiden rekisteröimiseksi hakemus on tehty ennen tavaramerkin rekisteröintihakemuksen tekopäivää, ottaen huomioon mahdolliset vaatimukset niiden etuoikeudesta:

                           i)

                           yhteisön tavaramerkit;

                           ii)

                           jäsenvaltiossa rekisteröidyt tavaramerkit sekä Belgian, Luxemburgin tai Alankomaiden osalta Beneluxin teollis- ja tekijänoikeuksien virastossa rekisteröidyt tavaramerkit;

                           iii)

                           tavaramerkit, joiden kansainvälinen rekisteröinti on voimassa jäsenvaltiossa;

               b)

               yhteisön tavaramerkkejä, joilla yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (5) mukaan on aiemmuus a alakohdan ii tai iii alakohdassa tarkoitettuun tavaramerkkiin nähden silloinkin kun viimeksi mainitusta tavaramerkistä on luovuttu tai sen on annettu raueta;

               c)

               hakemuksia a tai b alakohdassa tarkoitettujen tavaramerkkien rekisteröimiseksi, jos tavaramerkit rekisteröidään;

               d)

               tavaramerkkejä, jotka tavaramerkin rekisteröintihakemuksen tekopäivänä tai tavaramerkin rekisteröintihakemuksen etuoikeutta koskevan vaatimuksen tekopäivänä ovat jäsenvaltiossa yleisesti tunnettuja Pariisin yleissopimuksen 6 bis artiklassa tarkoitetussa merkityksessä.

         3.   Tavaramerkkiä ei saa rekisteröidä tai, jos se on rekisteröity, se on julistettava mitättömäksi, jos se on sama tai samankaltainen kuin 2 kohdan mukaan aikaisempi yhteisön tavaramerkki ja se rekisteröitäisiin tai on rekisteröity sellaisia tavaroita tai palveluja varten, jotka eivät ole samankaltaisia kuin tavarat tai palvelut, joita varten aikaisempi yhteisön tavaramerkki on rekisteröity, milloin aikaisempi yhteisön tavaramerkki on laajalti tunnettu yhteisössä ja myöhemmän tavaramerkin aiheeton käyttö merkitsisi aikaisemman yhteisön tavaramerkin erottuvuuden tai maineen epäoikeutettua hyväksi käyttämistä taikka olisi haitaksi aikaisemman yhteisön tavaramerkin erottuvuudelle tai maineelle.
   4.   Jäsenvaltio voi lisäksi säätää, että tavaramerkkiä ei saa rekisteröidä tai, jos se on rekisteröity, että se on julistettava mitättömäksi, mikäli:

               a)

               tavaramerkki on sama tai samankaltainen kuin 2 kohdan mukaan aikaisempi kansallinen tavaramerkki ja se rekisteröitäisiin tai on rekisteröity sellaisia tavaroita tai palveluja varten, jotka eivät ole samankaltaisia kuin tavarat tai palvelut, joita varten aikaisempi tavaramerkki on rekisteröity, milloin aikaisempi tavaramerkki on kyseisessä jäsenvaltiossa laajalti tunnettu ja myöhemmän tavaramerkin aiheeton käyttö merkitsisi aikaisemman tavaramerkin erottuvuuden tai maineen epäoikeutettua hyväksi käyttämistä taikka olisi haitaksi aikaisemman tavaramerkin erottuvuudelle tai maineelle;

               b)

               oikeus rekisteröimättömään tavaramerkkiin taikka muuhun elinkeinotoiminnassa käytettyyn merkkiin on saatu ennen päivää, jona hakemus myöhemmän tavaramerkin rekisteröimiseksi on tehty tai jona myöhemmän tavaramerkin rekisteröintihakemukselle on vaadittu etuoikeutta, ja rekisteröimättömän tavaramerkin tai muun merkin haltijalla on oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen;

               c)

               aikaisemman tavaramerkin käyttö voidaan kieltää muun kuin 2 kohdassa tai tämän kohdan b alakohdassa tarkoitetun aikaisemman oikeuden nojalla ja erityisesti, jos kyseessä on:

                           i)

                           oikeus nimeen;

                           ii)

                           oikeus omaan kuvaan;

                           iii)

                           tekijänoikeus;

                           iv)

                           teollisoikeus;

               d)

               tavaramerkki on sama tai samankaltainen kuin aikaisempi yhteisömerkki, johon kohdistuva oikeus on lakannut enintään kolme vuotta ennen hakemuksen tekemistä;

               e)

               tavaramerkki on sama tai samankaltainen kuin aikaisempi takuu- tai tarkastusmerkki, johon kohdistuva oikeus on lakannut jäsenvaltion säätämän, hakemuksen tekemistä edeltäneen ajan kuluessa;

               f)

               tavaramerkki on sama tai samankaltainen kuin aikaisemmin samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten rekisteröity tavaramerkki, johon kohdistuva oikeus on uudistamatta jättämisen vuoksi lakannut enintään kaksi vuotta ennen hakemuksen tekemistä, eikä aikaisemman tavaramerkin haltija ole antanut suostumustaan myöhemmän merkin rekisteröintiin tai ole ollut käyttämättä tavaramerkkiään;

               g)

               tavaramerkki on sekoitettavissa merkkiin, jota hakemuksen tekopäivänä käytettiin ulkomailla ja jota käytetään siellä edelleen, ja hakija oli hakemuksen tehdessään vilpillisessä mielessä.

         5.   Jäsenvaltiot voivat sallia, jos siihen on aihetta, että tapauksissa, joissa aikaisemman tavaramerkin tai muun aikaisemman oikeuden haltija antaa suostumuksensa myöhemmän tavaramerkin rekisteröintiin, rekisteröintiä ei tarvitse evätä tai tavaramerkkiä julistaa mitättömäksi.
   6.   Jäsenvaltio voi 1–5 kohdasta poiketen säätää, että ennen direktiivin 89/104/ETY noudattamisen edellyttämien säännösten voimaantulopäivää voimassa olleita rekisteröinnin esteitä ja mitättömyysperusteita sovelletaan tavaramerkkeihin, joita koskeva hakemus on tehty ennen mainittua päivää.
   5 artikla
   Tavaramerkkiin kuuluvat oikeudet
   1.   Rekisteröidyn tavaramerkin haltijalla on yksinoikeus tavaramerkkiin. Tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää muita ilman hänen suostumustaan käyttämästä elinkeinotoiminnassa:

               a)

               merkkiä, joka on sama kuin tavaramerkki ja samoja tavaroita tai palveluja varten kuin ne tavarat tai palvelut, joita varten tavaramerkki on rekisteröity;

               b)

               merkkiä, joka sen vuoksi, että se on sama tai samankaltainen kuin samoja tai samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten oleva tavaramerkki, aiheuttaa yleisön keskuudessa sekaannusvaaran, joka sisältää myös vaaran merkin ja tavaramerkin välisestä mielleyhtymästä.

         2.   Jäsenvaltio voi myös säätää, että haltijalla on oikeus kieltää muita ilman hänen suostumustaan elinkeinotoiminnassa käyttämästä merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin tavaramerkki, vaikka tavarat tai palvelut, joita varten merkki on, eivät ole samankaltaisia kuin ne, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, milloin viimeksi mainittu tavaramerkki on laajalti tunnettu tässä jäsenvaltiossa ja merkin aiheeton käyttö merkitsee tavaramerkin erottuvuuden tai maineen epäoikeutettua hyväksi käyttämistä taikka on haitaksi tavaramerkin erottuvuudelle tai maineelle.
   3.   Edellä 1 ja 2 kohdassa säädetyin edellytyksin voidaan kieltää muun muassa:

               a)

               merkin paneminen tavaroihin tai niiden päällyksiin;

               b)

               tavaroiden tarjoaminen tai liikkeelle laskeminen tai niiden varastoiminen tällaista tarkoitusta varten merkkiä käyttäen taikka palvelujen tarjoaminen tai suorittaminen merkkiä käyttäen;

               c)

               tavaroiden maahantuonti tai maastavienti merkkiä käyttäen;

               d)

               merkin käyttäminen liikeasiakirjoissa ja mainonnassa.

         4.   Jos jäsenvaltion lain mukaan ei ole voitu kieltää merkin käyttämistä 1 kohdan b alakohdassa tai 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ennen päivää, jona direktiivin 89/104/ETY noudattamisen edellyttämät säännökset ovat tulleet voimaan asianomaisessa jäsenvaltiossa, oikeus tavaramerkkiin ei estä jatkamasta merkin käyttämistä.
   5.   Mitä 1–4 kohdassa säädetään, ei estä jäsenvaltioita soveltamasta niiden säännöksiä suojasta muuhun tarkoitukseen kuin tavaroiden tai palvelujen erottamiseksi tapahtuvaa merkin käyttämistä vastaan, jos merkin aiheeton käyttö merkitsee tavaramerkin erottuvuuden tai maineen epäoikeutettua hyväksi käyttämistä taikka on haitaksi tavaramerkin erottuvuudelle tai maineelle.
   6 artikla
   Tavaramerkkiin kohdistuvat rajoitukset
   1.   Tavaramerkin haltija ei saa kieltää toista käyttämästä elinkeinotoiminnassa:

               a)

               omaa nimeään tai osoitettaan,

               b)

               tavaroiden tai palvelujen lajia, laatua, määrää, käyttötarkoitusta, arvoa tai maantieteellistä alkuperää, tavaroiden valmistusajankohtaa tai palvelujen suoritusajankohtaa taikka muita tavaroiden tai palvelujen ominaisuuksia osoittavia merkintöjä,

               c)

               tavaramerkkiä, milloin sen käyttäminen on tarpeen tavaran tai palvelun, erityisesti lisätarvikkeiden tai varaosien, käyttötarkoituksen osoittamiseksi,

         jos hän käyttää niitä hyvää liiketapaa noudattaen.
   2.   Tavaramerkin haltija ei saa kieltää toista käyttämästä elinkeinotoiminnassa aikaisempaa oikeutta alueella, jolla se on voimassa, jos se jäsenvaltion lainsäädännön mukaan on voimassa vain erityisellä alueella.
   7 artikla
   Tavaramerkkiin kuuluvien oikeuksien sammuminen
   1.   Tavaramerkin haltija ei saa kieltää tavaramerkin käyttämistä niissä tavaroissa, jotka haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on saattanut markkinoille yhteisössä tätä tavaramerkkiä käyttäen.
   2.   Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta, jos haltijalla on perusteltua aihetta vastustaa tavaroiden laskemista uudelleen liikkeelle, erityisesti milloin tavaroihin tehdään muutoksia tai niitä huononnetaan sen jälkeen, kun ne on laskettu liikkeelle.
   8 artikla
   Käyttölupa
   1.   Tavaramerkkiin voidaan antaa käyttölupa, joka koskee joitakin tai kaikkia tavaroita tai palveluja, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, ja asianomaisen jäsenvaltion koko aluetta tai sen jotakin osaa. Käyttölupa voi olla yksinomainen tai rajoitettu.
   2.   Tavaramerkin haltija voi vedota tavaramerkin antamaan oikeuteen sellaista käyttöluvanhaltijaa vastaan, joka rikkoo:

               a)

               sopimuksen kestoa;

               b)

               tavaramerkin rekisteröityä käyttötapaa;

               c)

               käyttöluvan kattamien tavaroiden tai palvelujen lajia;

               d)

               tavaramerkin käyttöaluetta; tai

               e)

               käyttöluvanhaltijan valmistamien tavaroiden tai tarjoamien palvelujen laatua koskevaa käyttölupasopimuksen ehtoa.

         9 artikla
   Käytön sallimisesta johtuvat rajoitukset
   1.   Jos 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun aikaisemman tavaramerkin haltija on jäsenvaltiossa yhtäjaksoisesti viiden vuoden ajan sallinut siinä jäsenvaltiossa rekisteröidyn myöhemmän tavaramerkin käytön tästä käytöstä tietoisena, hänellä ei enää ole oikeutta aikaisemman tavaramerkin perusteella vaatia myöhemmän tavaramerkin julistamista mitättömäksi eikä kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttämistä tavaroissa tai palveluissa, joissa myöhempää tavaramerkkiä on käytetty, ellei myöhemmän tavaramerkin haltija rekisteröintihakemuksen tehdessään ollut vilpillisessä mielessä.
   2.   Jäsenvaltio voi säätää, että 1 kohtaa sovelletaan vastaavasti 4 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetun aikaisemman tavaramerkin taikka muun, 4 artiklan 4 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitetun aikaisemman oikeuden haltijaan.
   3.   Myöhemmin rekisteröidyn tavaramerkin haltija ei 1 tai 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa saa kieltää aikaisemman oikeuden käyttämistä, vaikka aikaisempaan oikeuteen ei enää voida vedota myöhempää tavaramerkkiä vastaan.
   10 artikla
   Tavaramerkin käyttäminen
   1.   Jos tavaramerkin haltija ei viiden vuoden kuluessa rekisteröintimenettelyn päättymisestä ole ottanut jäsenvaltiossa tavaramerkkiä tosiasialliseen käyttöön tavaroissa tai palveluissa, joita varten se on rekisteröity, tai jos tällainen käyttö on ollut viisi vuotta yhtäjaksoisesti keskeytyneenä eikä käyttämättä jättämiseen ole pätevää syytä, tavaramerkkiin sovelletaan tässä direktiivissä säädettyjä seuraamuksia.
   Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua käyttöä on myös:

               a)

               tavaramerkin käyttäminen muodossa, joka poikkeaa sen rekisteröidystä muodosta vain sellaisilta osin, että poikkeaminen ei vaikuta merkin erottuvuuteen;

               b)

               tavaramerkin paneminen asianomaisessa jäsenvaltiossa tavaroihin tai niiden päällyksiin vain maastavientiä varten.

         2.   Tavaramerkin käyttö tavaramerkin haltijan suostumuksella tai, kun käyttäjänä on yhteisö-, takuu- tai tarkastusmerkin käyttöön oikeutettu, rinnastetaan haltijan omaan tavaramerkin käyttöön.
   3.   Kun on kysymys tavaramerkistä, joka on rekisteröity ennen kuin direktiivin 89/104/ETY noudattamisen edellyttämät säännökset ovat asianomaisessa jäsenvaltiossa tulleet voimaan:

               a)

               katsotaan, jos ennen mainittujen säännösten voimaantuloa voimassa olleiden säännösten mukaan tavaramerkin yhtäjaksoisella käyttämättä jättämisellä on ollut seuraamuksia, 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun viiden vuoden määräajan alkaneen samaan aikaan kuin ennen säännösten voimaantulopäivää alkanut määräaika käyttämättä jättämiselle;

               b)

               katsotaan, jos ennen mainittujen säännösten voimaantuloa ei ole ollut voimassa säännöksiä käyttämisestä, 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen viiden vuoden määräaikojen alkaneen aikaisintaan säännösten voimaantulopäivästä.

         11 artikla
   Oikeudenkäynnissä tai hallintomenettelyssä sovellettavat seuraamukset tavaramerkin käyttämättä jättämisestä
   1.   Tavaramerkkiä ei voida julistaa mitättömäksi sillä perusteella, että on olemassa aikaisempi, sen kanssa ristiriidassa oleva tavaramerkki, ellei viimeksi mainittu täytä 10 artiklan 1 ja 2 kohdassa tai 10 artiklan 3 kohdassa säädettyjä, käyttämistä koskevia edellytyksiä.
   2.   Jäsenvaltio voi säätää, että tavaramerkiltä ei saa evätä rekisteröintiä sillä perusteella, että on olemassa aikaisempi, sen kanssa ristiriidassa oleva tavaramerkki, ellei viimeksi mainittu täytä 10 artiklan 1 ja 2 kohdassa tai 10 artiklan 3 kohdassa säädettyjä, käyttämistä koskevia edellytyksiä.
   3.   Jäsenvaltio voi säätää, että tavaramerkkiin ei voida pätevästi vedota loukkausta koskevassa oikeudenkäynnissä, jos väitteen johdosta todetaan, että tavaramerkki voitaisiin julistaa menetetyksi 12 artiklan 1 kohdan mukaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 12 artiklan soveltamista tapauksiin, joissa on nostettu menettämiskanteeseen kohdistuva vastakanne.
   4.   Jos aikaisempaa tavaramerkkiä on käytetty ainoastaan joissakin niistä tavaroista tai palveluista, joita varten se on rekisteröity, 1, 2 ja 3 kohtaa sovellettaessa se katsotaan rekisteröidyksi ainoastaan näitä tavaroita tai palveluja varten.
   12 artikla
   Menettämisperusteet
   1.   Tavaramerkki on julistettava menetetyksi, jollei sitä viiden vuoden yhtäjaksoisen määräajan kuluessa ole otettu jäsenvaltiossa tosiasialliseen käyttöön tavaroissa tai palveluissa, joita varten se on rekisteröity, eikä hyväksyttävää syytä merkin käyttämättä jättämiseen ole.
   Tavaramerkin haltijan oikeutta tavaramerkkiin ei kuitenkaan saa vaatia menetettäväksi, jos tavaramerkkiä on ryhdytty tosiasiallisesti käyttämään tai alettu uudestaan käyttää viiden vuoden määräajan päättymisen jälkeen mutta ennen menettämistä koskevan vaatimuksen tekemistä.
   Käyttöön ryhtymistä tai käytön uudelleen aloittamista menettämistä koskevan vaatimuksen tekemistä edeltäneen, aikaisintaan viiden vuoden yhtäjaksoisen käyttämättä jättämisen määräajan päättyessä alkaneen kolmen kuukauden määräajan kuluessa ei oteta huomioon, jos käyttöön ryhtymistä tai käytön uudelleen aloittamista koskeviin valmisteluihin on ryhdytty vasta haltijan saatua tiedon siitä, että menettämistä koskeva vaatimus voidaan tehdä.
   2.   Rajoittamatta 1 kohdan soveltamista, tavaramerkki on julistettava menetetyksi myös, jos sen rekisteröintipäivän jälkeen:

               a)

               siitä on tavaramerkin haltijan toiminnan tai toimimatta jättämisen vuoksi tullut elinkeinotoiminnassa sellaisesta tavarasta tai palvelusta yleisesti käytetty nimitys, jota varten se on rekisteröity;

               b)

               se on käytön seurauksena, kun tavaramerkin haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on käyttänyt tavaramerkkiä, tullut harhaanjohtavaksi, erityisesti tavaroiden tai palvelujen lajin, laadun tai maantieteellisen alkuperän osalta, niissä tavaroissa tai palveluissa, joita varten se on rekisteröity.

         13 artikla
   Tavaraa tai palvelua koskevat rekisteröinnin esteet, menettämisperusteet ja mitättömyysperusteet
   Jos tavaramerkin rekisteröinnin esteet taikka tavaramerkin menettämis- tai mitättömyysperusteet koskevat vain joitakin tavaroita tai palveluja, joita varten tavaramerkkiä on haettu tai joita varten se on rekisteröity, rekisteröinnin epääminen taikka menettäminen tai mitättömyys koskee vain näitä tavaroita tai palveluja.
   14 artikla
   Tavaramerkin mitättömyyden ja menettämisen vahvistaminen jälkikäteen
   Jos aikaisemmalle tavaramerkille, josta on luovuttu tai jonka on annettu raueta, vaaditaan aiemmuutta yhteisön tavaramerkkiin nähden, aikaisemman tavaramerkin mitättömyys tai menettäminen voidaan vahvistaa jälkikäteen.
   15 artikla
   Yhteisömerkkejä, takuumerkkejä ja tarkastusmerkkejä koskevat erityissäännökset
   1.   Jäsenvaltiot, joiden lainsäädännön mukaan yhteisömerkkejä, takuumerkkejä ja tarkastusmerkkejä voidaan rekisteröidä, voivat säätää muistakin kuin 3 tai 12 artiklassa säädetyistä edellytyksistä, joiden täyttyessä näitä merkkejä ei saa rekisteröidä taikka ne on julistettava menetetyiksi tai mitättömiksi, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 artiklan soveltamista.
   2.   Jäsenvaltio voi 3 artiklan 1 kohdan c alakohdasta poiketen säätää, että merkki tai merkintä, jota voidaan käyttää elinkeinotoiminnassa osoittamaan tavaroiden tai palvelujen maantieteellistä alkuperää, voi olla yhteisö-, takuu- tai tarkastusmerkkinä. Tällainen merkki ei anna sen haltijalle oikeutta kieltää toista käyttämästä elinkeinotoiminnassa edellä tarkoitettua merkkiä tai merkintää, jos hän käyttää sitä hyvää liiketapaa noudattaen; tällaiseen merkkiin ei varsinkaan saa vedota kolmatta vastaan, jolla on oikeus käyttää maantieteellistä nimeä.
   16 artikla
   Ilmoittaminen
   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   17 artikla
   Kumoaminen
   Kumotaan direktiivi 89/104/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä I olevassa A osassa mainitulla päätöksellä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä I olevassa B osassa mainittuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   18 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   19 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 22 päivänä lokakuuta 2008.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J.-P. JOUYET

      (1)  EUVL C 161, 13.7.2007, s. 44.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 19. kesäkuuta 2007 (EUVL C 146 E, 12.6.2008, s. 76), ja neuvoston päätös, tehty 25. syyskuuta 2008.

      (3)  EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1.

      (4)  Katso liitteessä I oleva A osa.

      (5)  EYVL L 11, 14.1.1994, s. 1.

      LIITE I
      A   OSA
      Kumottu direktiivi ja sen muutos
      (17 artiklassa tarkoitetut)

                  Neuvoston direktiivi 89/104/ETY

                  (EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1)

                  Neuvoston päätös 92/10/ETY

                  (EYVL L 6, 11.1.1992, s. 35)

            B   OSA
      Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle
      (17 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

                  89/104/ETY

                  31 päivä joulukuuta 1992

      LIITE II
      Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 89/104/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1 artikla

                  1 artikla

                  2 artikla

                  2 artikla

                  3 artiklan 1 kohdan a–d alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan a–d alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan e alakohdan johdantokappale

                  3 artiklan 1 kohdan e alakohdan johdantokappale

                  3 artiklan 1 kohdan e alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  3 artiklan 1 kohdan e alakohdan i alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan e alakohdan toinen luetelmakohta

                  3 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan e alakohdan kolmas luetelmakohta

                  3 artiklan 1 kohdan e alakohdan iii alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan f, g ja h alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan f, g ja h alakohta

                  3 artiklan 2, 3 ja 4 kohta

                  3 artiklan 2, 3 ja 4 kohta

                  4 artikla

                  4 artikla

                  5 artikla

                  5 artikla

                  6 artikla

                  6 artikla

                  7 artikla

                  7 artikla

                  8 artikla

                  8 artikla

                  9 artikla

                  9 artikla

                  10 artiklan 1 kohta

                  10 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  10 artiklan 2 kohta

                  10 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  10 artiklan 3 kohta

                  10 artiklan 2 kohta

                  10 artiklan 4 kohta

                  10 artiklan 3 kohta

                  11 artikla

                  11 artikla

                  12 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke

                  12 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  12 artiklan 1 kohdan toinen virke

                  12 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  12 artiklan 1 kohdan kolmas virke

                  12 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta

                  12 artiklan 2 kohta

                  12 artiklan 2 kohta

                  13 artikla

                  13 artikla

                  14 artikla

                  14 artikla

                  15 artikla

                  15 artikla

                  16 artiklan 1 ja 2 kohta

                  —

                  16 artiklan 3 kohta

                  16 artikla

                  —

                  17 artikla

                  —

                  18 artikla

                  17 artikla

                  19 artikla

                  —

                  Liite I

                  —

                  Liite II


Avis juridique important

|

31977L0096

Neuvoston direktiivi 77/96/ETY annettu 21 päivänä joulukuuta 1976 kolmansista maista tuotavan siansukuisista kotieläimistä peräisin olevan tuoreen lihan trikiinitutkimuksesta

Virallinen lehti nro L 026 , 31/01/1977 s. 0067 - 0077 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 8 s. 0041  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 17 s. 0042  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 8 s. 0041  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 11 s. 0156  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 11 s. 0156

NEUVOSTON DIREKTIIVI annettu 21 päivänä joulukuuta 1976 kolmansista maista tuotavan siansukuisista kotieläimistä peräisin olevan tuoreen lihan trikiinitutkimuksesta (77/96/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tuonnissa kolmansista maista annetun direktiivin 72/462/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 75/379/ETY(2), ja erityisesti sen 21 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, ettädirektiivin 72/462/ETY 21 artiklassa neuvosto säätää menetelmästä ja yksityiskohtaisista säännöistä, jotka ovat tarpeen trikiinien havaitsemiseksi tuoreesta sianlihasta,direktiivin 72/462/ETY soveltamisella ei ole tarkoitettua vaikutusta niin kauan kuin jäsenvaltioiden välillä on eroja, jotka liittyvät takuisiin, joita vaaditaan trikiinien havaitsemiseksi kolmansista maista tuotavasta tuoreesta lihasta; tämän vuoksi on tarpeen säätää tätä koskevista yhteisön järjestelyistä,kuluttajien terveyden suojaamiseksi on tarpeen, että tuore sianliha tutkitaan järjestelmällisesti tehokkaiksi tunnustetuin menetelmin trikiinejä sisältävän lihan poistamiseksi,tutkimus, joka tehdään viejämaana toimivassa kolmannessa maassa, on tehtävä teurastamossa, joka täyttää tietyt vaatimukset ja jossa on erityisesti sopivilla laitteilla varustettu tutkimuslaboratorio,tutkittujen lihanäytteiden erottamiseksi tutkimattomista on tarpeen säätää erityisen merkin kiinnittämisestä tutkittuun lihaan tuloksen ollessa negatiivinen,olisi käytettävä menettelyä, jolla aloitetaan komission ja jäsenvaltioiden kiinteä ja tehokas yhteistyö ja jonka avulla voidaan arvioida, kuinka suositeltavaa on antaa kolmansien maiden laitosten suorittaa tämä tutkimus tai käsitellä tutkittua lihaa; kyseisellä menettelyllä olisi myös saatettava erityisesti tutkimusmenetelmiin liittyvät tekniset määräykset, tutkimuslaboratorioita koskevat vaatimukset ja tutkitun lihan merkitsemismenettely teknisen kehityksen ja saatujen kokemusten mukaiselle tasolle, jaon suotavaa sallia jäsenvaltioiden päästää maahan tuoretta lihaa, jota ei viejämaana toimivassa kolmannessa maassa ole tutkittu trikiinien varalta, jos tämä liha on kylmäkäsitelty joko viejämaana toimivassa kolmannessa maassa tai määrämaana olevassa jäsenvaltiossa, millä varmistetaan, että siinä mahdollisesti olevat trikiinit tulevat vaarattomiksi; tämä käsittely on kuitenkin tehtävä tiettyjen, tarkoin määriteltyjen menettelyjen mukaisesti ja tietyt edellytykset täyttävissä laitoksissa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tässä direktiivissä sovelletaan direktiivissä 72/462/ETY annettuja määritelmiä.Lisäksi:a) `tuoreella lihalla` tarkoitetaan kotieläimenä pidetyn sian tuoretta lihaa;b) `tutkimuksella` tarkoitetaan tutkimusta, jolla todetaan trikiinien esiintyminen tuoreessa lihassa.2 artikla 1. Jotta kolmansista maista peräisin oleva luurankolihaksia (poikkijuovaisia lihaksia) sisältävä liha voitaisiin hyväksyä yhteisön sisäiseen kauppaan, liha on tarkastettava virkaeläinlääkärin valvonnassa ja vastuulla.2. Tutkimus on tehtävä jonkin liitteessä I määrätyn menetelmän mukaisesti koko ruholle, tai jos se ei ole mahdollista, kullekin yhteisöön tuotavalle puoliruholle, neljännesruholle tai palalle.3. Tutkimus on tehtävä viejämaassa sijaitsevassa, direktiivin 72/462/ETY 4 artiklan mukaisesti hyväksytyssä teurastamossa, jolla on tämän direktiivin 4 artiklan mukainen lupa tehdä tämä tutkimus.4. Tutkimus on tehtävä ennen direktiivin 72/462/ETY liitteessä B olevassa X luvussa määrätyn terveysmerkinnän tekemistä.5. Jos tutkimusta ei voida tehdä viejämaassa, määrämaana oleva jäsenvaltio voi sallia tuoreen lihan tuonnin, jos tutkimus tehdään sen alueella direktiivin 72/462/ETY 24 artiklan 2 kohdassa säädetyn terveystarkastuksen aikana kyseisen direktiivin 27 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tarkastuspisteessä.6. a) Jos tutkimuksen tulos on negatiivinen, tuore liha on välittömästi tutkimuksen jälkeen merkittävä liitteen III mukaisesti.b) Merkittäessä leimasinvärillä on käytettävä direktiivin 72/462/ETY 17 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua väriainetta.3 artikla 1. Edellä olevasta 2 artiklasta poiketen tuoreen lihan määrämaana oleva jäsenvaltio voi vapauttaa tietyistä kolmansista maista tai näiden maiden tietyistä osista tuotavan tuoreen lihan tutkimuksista, jos liha on kylmäkäsitelty liitteen IV vaatimusten mukaisesti.2. Tämä käsittely on tehtävä viejämaana toimivassa kolmannessa maassa sijaitsevassa 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa laitoksessa.Viejämaana toimivassa kolmannessa maassa tehtävästä kylmäkäsittelystä on saatava virkaeläinlääkärin vakuutus lihan mukana seuraavaan direktiivin 72/462/ETY 22 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun terveystodistukseen.3. Jos käsittelyä ei ole tehty viejämaana toimivassa kolmannessa maassa, se on tehtävä 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa tarkastuspisteessä.Jäsenvaltiossa tehtävästä kylmäkäsittelystä on saatava virkaeläinlääkärin vakuutus lihan mukana seuraaviin direktiivin 72/462/ETY 25 artiklassa tarkoitettuihin todistuksiin.4 artikla 1. Teurastamolle myönnettävästä tutkimusluvasta ja leikkaamolle myönnettävästä tutkittua tuoretta lihaa koskevasta leikkaamis- tai luuttomaksi leikkaamisluvasta taikka laitokselle myönnettävästä luvasta tehdä 3 artiklassa tarkoitettu kylmäkäsittely päätetään 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Direktiivin 72/462/ETY 4 artiklan vaatimusten lisäksi otetaan huomioon tämän direktiivin noudattamisesta annettavat takuut sekä teurastamoiden osalta:a) tutkimusta varten tarvittavien tilojen ja laitteiden olemassaolo;b) tutkimuksen suorittamisesta vastaavan henkilöstön pätevyys.Lupa myönnetään teurastamolle ja leikkaamolle vasta, kun kyseisen kolmannen maan toimivaltaiset viranomaiset ovat virallisesti tunnustaneet, että teurastamo ja leikkaamo täyttävät 5 artiklassa ja liitteessä III asetetut vaatimukset, ja teurastamoiden osalta lisäksi, että niissä on liitteessä II olevan I luvun vaatimukset täyttävä laboratorio, joka on myös liitteen II muiden lukujen ja liitteen I vaatimusten mukainen.Lupa kylmäkäsittelyyn myönnetään laitokselle vasta, kun kyseisen kolmannen maan toimivaltaiset viranomaiset ovat virallisesti tunnustaneet, että laitos täyttää liitteessä IV asetetut vaatimukset.2. Direktiivin 72/462/ETY 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa yhdessä tai useammassa luettelossa niiden laitosten nimet, jotka on hyväksytty 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, varustetaan erityisellä merkinnällä.5 artikla 1. Edellä olevan 4 artiklan mukaisesti hyväksytyissä teurastamoissa siat, joiden liha on tarkoitettu yhteisöön, on teurastettava erillisissä tiloissa, tai niiden puuttuessa eri aikoina kuin siat, joiden lihaa ei ole tarkoitettu yhteisöön, jollei tällaisten sikojen lihaa tutkita samaa menettelyä noudattaen.2. Yhteisöön tarkoitetun lihan, jonka tutkimustulos on negatiivinen, leikkaaminen ja luuttomaksi leikkaaminen on tehtävä 4 artiklan mukaisessa leikkaamossa.Näissä leikkaamoissa tällaisen lihan leikkaaminen ja luuttomaksi leikkaaminen on tehtävä erillisissä tiloissa tai niiden puuttuessa eri aikoina kuin lihan, jota ei ole tarkoitettu yhteisöön, jollei tällaista lihaa tutkita samaa menettelyä noudattaen.6 artikla Direktiivin 72/462/ETY 5 artiklassa säädettyjen kolmansissa maissa tehtävien tarkastusten tarkoituksena on myös todeta, noudatetaanko tätä direktiiviä.7 artikla Jäsenvaltioiden on laadittava ja toimitettava komissiolle luettelo 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista tarkastuspisteistä, joissa- tutkimus,- 3 artiklassa tarkoitettu kylmäkäsittelyvoidaan tehdä.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näissä pisteissä on kyseisiin toimiin tarvittavat välineet.8 artikla Neuvosto päättää komission ehdotuksesta ennen 1 päivää tammikuuta 1979 liitteessä I määrättyihin menetelmiin tehtävistä lisäyksistä.9 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa 15 päivänä lokakuuta 1968 annetulla neuvoston päätöksellä perustetun pysyvän eläinlääkintäkomitean (jäljempänä `komitea`) käsiteltäväksi sen puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.2. Jäsenvaltioiden äänet painotetaan komiteassa perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa tarkasteltavan asian kiireellisyyden mukaan. Lausunnot annetaan 41 äänen enemmistöllä.4. Komissio vahvistaa toimenpiteet ja soveltaa niitä välittömästi, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä.Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio vahvistaa ehdotetut toimenpiteet ja soveltaa niitä välittömästi, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt näitä toimenpiteitä.10 artikla Edellä olevaa 9 artiklaa sovelletaan 21 päivään kesäkuuta 1981.11 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1979. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1976.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. P. L. M. M. van der STEE(1) EYVL N:o L 302, 31.12.1972, s. 28(2) EYVL N:o L 172, 3.7.1975, s. 17LIITE I TRIKIINITUTKIMUSMENETELMÄT I. TRIKINOSKOOPPITUTKIMUS a) Laitteisto50-kertaisesti ja 80 100-kertaisesti suurentava hehkulampputrikinoskooppi.Kahdesta toisiaan vasten painettavasta lasilevystä koostuva puristuslasi, jonka toinen lasi on jaettu yhtä suuriin ruutuihin, pienet käyrät sakset, pienet atulat, veitsi näytteiden leikkaamista varten, pieniä numeroituja astioita näytteiden erillään säilyttämistä varten, pipetti, lasillinen etikkahappoa ja lasillinen kaliumhydroksidiliuosta kalkkeutumien poistoa ja kuivuneen lihan pehmentämistä varten.b) NäytteenottoKokonaisista ruhoista otetaan vähintään yksi hasselpähkinän kokoinen näyte molempien palleapilareiden lihas- ja jänneosan yhtymäkohdasta.Jos palleapilareita on ainoastaan yksi, otetaan siitä kahden hasselpähkinän kokoinen näyte. Molempien palleapilareiden puuttuessa otetaan kaksi noin hasselpähkinän kokoista näytettä kyljen tai rintalastan puoleisesta pallean osasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista.Lihapaloista otetaan mahdollisuuksien mukaan kolme hasselpähkinän kokoista vähärasvaista luurankolihasnäytettä eri kohdista mahdollisuuksien mukaan läheltä luita tai jänteitä.c) SuoritusJos molemmat palleapilarit ovat tallella, trikiinitutkijan on leikattava kustakin edellä mainitusta kokoruhosta otetusta näytteestä seitsemän kauranjyvän kokoista palasta, yhteensä 14; jos ainoastaan toinen palleapilari on tallella, 14 palaa eri kohdista ja mahdollisuuksien mukaan lihas- ja jänneosan yhtymäkohdasta; hänen on sitten puristettava ne lasilevyjen väliin siten, että normaalia painettua tekstiä voidaan selvästi lukea preparaatin läpi. Jos tutkittavan näytteen liha on kuivaa ja vanhaa, preparaatteja on ennen puristusta pehmennettävä 10 20 minuuttia seoksessa, jossa on yksi osa kaliumhydroksidiliuosta ja noin kaksi osaa vettä.Jos kokonaisten ruhojen ollessa kyseessä näytteet joudutaan ottamaan pallean kyljen tai rintalastan puoleisesta osasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista, kustakin näytteestä on leikattava 14 kauranjyvän kokoista palaa, ts. yhteensä 28.Trikiinitutkijan on leikattava kustakin lihapaloista otetusta näytteestä neljä kauranjyvän kokoista palaa, yhteensä 12.Trikinoskooppitutkimus on tehtävä siten, että jokainen preparaatti tutkitaan hitaasti ja huolellisesti. Jos trikinoskooppitutkimuksessa havaitaan epäilyttäviä alueita, joiden luonnetta ei voida täysin varmistaa edes trikinoskoopin voimakkaimmalla suurennuksella, ne on tarkastettava mikroskoopilla.Mikroskooppitutkimus on tehtävä siten, että kutakin preparaattia tutkitaan hitaasti ja huolellisesti 30 40-kertaisella suurennuksella.Jos tuloksesta ei saada varmuutta, tutkimusta on jatkettava lisänäytteitä ja -preparaatteja käyttäen sekä tarvittaessa voimakkaampien suurennusten avulla kunnes saadaan toivottu varmuus tuloksesta. Trikinoskooppitutkimuksen on kestettävä vähintään kolme minuuttia.Trikinoskooppitutkimuksen on kestettävä vähintään kuusi minuuttia, kun on kyse korvaavista näytteistä, jotka on otettu pallean kylki- tai rintaosasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista.Tutkimusta varten määrätty vähimmäisaika ei sisällä näytteiden ottoon ja preparaattien tekoon tarvittavaa aikaa.Yleissäännön mukaan trikiinitutkijan ei pitäisi tarkastaa yli 840 palaa päivässä, mutta poikkeuksellisesti tutkija voi tarkastaa enintään 1 050 palaa.II. DIGESTIOMENETELMÄ a) Laitteisto ja aineet- veitsi näytteiden ottoa varten,- pieniä kannellisia, numeroituja astioita näytteiden säilytystä varten tarvittaessa tutkimuksen uusimiseen asti,- inkubaattori,- 2 3 litran lasisuppilo ja statiivi, kuminen yhdysletku, puristin yhdysletkun sulkemista varten,- muovisiivilä (halkaisija noin 18 cm ja silmäkoko noin 1 mm),- harsokangasta,- pieni umpinainen kartioputki,- lasiastia,- lihamylly,- stereomikroskooppi,- ruuansulatusneste, joka koostuu seuraavista:10 g pepsiiniä (1 200 E/g), 5 ml HCl (vähintään 37 %), lisätään vesijohtovettä niin, että saadaan litra nestettä.b) Näytteenotto1. Kokonaisista ruhoista otetaan vähintään 20 g:n näyte palleapilarista lihas- ja jänneosien yhtymäkohdasta. Palleapilareiden puuttuessa otetaan saman suuruinen näyte kyljen tai rintalastan puoleisesta pallean osasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista.2. Lihapaloista otetaan vähintään 20 g:n vähärasvainen luurankolihasnäyte mahdollisuuksien mukaan läheltä luita tai jänteitä.c) MenetelmäKymmenestä siasta otetun yhdistetyn näytteen tutkimista varten valmistetaan 10 g näytettä kustakin yksittäisestä 20 g:n näytteestä. Loput 10 g säilytetään yksittäisille näytteille tehtäviä lisätutkimuksia varten, jos ne ovat tarpeen.Yhdistetään 10 näytettä, jotka kukin painavat 10 g, yhdeksi näytteeksi; se jauhetaan lihamyllyssä (reikien läpimitta 2 mm) ja pannaan sullomatta siivilään, joka on peitetty harsokankaalla. Siivilä sijoitetaan suppiloon, joka on yhdistetty kumiletkulla pieneen umpinaiseen kartioputkeen; suppilo täytetään reunalta ruuansulatusnesteellä kunnes määritettävä aines on täysin peittynyt. Määritettävän aineksen ja ruuansulatusnesteen määräsuhteen on oltava noin 1:20 1:30.Kun näytettä on inkuboitu 18 20 tuntia 37 39 °C:n lämpötilassa, pieni kartioputki irrotetaan. Sakan yläpuolinen neste poistetaan varovasti putkesta, minkä jälkeen putken pohjalla oleva sakka huuhdellaan huolellisesti astiassa. Sakka tutkitaan trikiinien havaitsemiseksi stereomikroskoopilla 20 40-kertaisella suurennuksella.Jos yhdistetyn näytteen tutkimustulos on positiivinen tai epävarma, jäljellä olevat yksittäiset näytteet tutkitaan yksitellen sen jälkeen, kun niihin on jokaisesta siasta lisätty 20 g:n pala, tai lihapalojen ollessa kyseessä, kun kuhunkin näytteeseen on lisätty 20 g:n pala b kohdan mukaisesti.III. YHDISTETTYJEN NÄYTTEIDEN DIGESTIOMENETELMÄ a) Laitteisto ja reagenssit- veitsi ja atulat näytteiden ottoa varten,- lihamylly, jonka reikien läpimitta on 2 3 mm,- 3 l:n erlenmeyerpullo, jossa on kumi- tai vanutulppa,- 2 000 ml:n kartiomainen erotussuppilo,- tavallinen statiivi, jossa on noin 28 cm:n pituinen A-jalusta ja noin 80 cm:n varsi,- rengas, jonka halkaisija on 10 11 cm ja joka voidaan kiinnittää statiiviin,- tasaleukainen puristin (23 × 40 mm), joka voidaan kiinnittää statiiviin kaksoismuhvilla,- Endecott-siivilä N:o 80 (silmäkoko 177), ulkohalkaisija 11 cm, verkko messinkiä tai ruostumatonta terästä,- muovisuppilo, jonka sisähalkaisija on vähintään 12 cm,- normaalilampulla varustettu tavallinen dissektiomikroskooppi (40-kertainen suurennus) tai tavallinen kaksiokulaarinen mikroskooppi (40-kertainen suurennus),- trikinoskooppi, jossa on vaakatasopöytä puristuslasia varten,- trikinoskooppia käytettäessä: toukkien laskukammio, jonka ulkomuoto on sama kuin puristuslasin ja tilavuus noin 60 65 cm³. Toukkien laskukammio voi olla seuraavanlainen:Kammion pohjana on 23 cm pitkä lasilevy, jonka paksuus on sama kuin tavallisen puristuslasin yhden levyn. Leveys on kuitenkin hieman pienempi, esim. 4,5 cm, jotta pohjalevyn molemmille pitkille sivuille voidaan kiinnittää 2 mm paksu, 1,8 cm korkea ja 17,5 cm pitkä lasilevy.Kammio on päistään suljettu kahdella lasilevyllä, jotka on kiinnitetty suoraan pohjalevylle ja joiden pituus on 5 cm, korkeus 1 cm ja paksuus 2 mm. Kammion korkeus sisäpuolelta mitattuna on näin ollen noin 1 cm.Levyt liimataan yhteen tavallisella lasiliimalla. Noin 2,8 cm pohjalevyn molemmista päistä jätetään vapaaksi kammion suojaamiseksi ja jotta täytettyä kammiota olisi helppo käsitellä.Kammion kokonaistilavuus on noin 60 65 cm³.- mikroskooppia käytettäessä tarvitaan petrimaljoja, joiden läpimitta on 9 cm,- merkitsin, jolla petrimaljan pohjaan merkitään 1 cm²:n tarkastusruudutus,- useita 10 litran jäteastioita, joita käytetään positiivisten erien saastuttaman laitteiston käsittelemiseksi formaliinilla ja saastuneen ruuansulatusnesteen keräämiseen,- väkevöityä (37 %) suolahappoa,- Merck-pepsiinijauhetta (30 000 yksikköä/g) tai vahvuudeltaan tunnettua muun valmistajan pepsiiniä,- yksi tai kaksi tarjotinta, joille mahtuu 100 noin 2 g:n painoista lihanäytettä.b) Näytteenotto1. Kokonaisista ruhoista otetaan noin 2 g:n näyte palleapilareiden lihas- ja jänneosan yhtymäkohdasta. Palleapilareiden puuttuessa otetaan saman kokoinen näyte kyljen tai rintalastan puoleisesta pallean osasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista.2. Lihapaloista otetaan noin 2 g:n vähärasvainen luurankolihasnäyte mahdollisuuksien mukaan läheltä luita tai jänteitä.c) MenetelmäSioista otetuista 100 yksittäisestä näytteestä otetaan jokaisesta noin 1 g näytettä. Yhdistetty näyte ajetaan kerran lihamyllyn läpi.Jauhettu liha pannaan 3 l:n erlenmeyerpulloon samoin kuin 7 g pepsiiniä, noin 2 l vesijohtovettä, joka on lämmitetty noin 37 40 °C:n lämpötilaan, sekä 25 ml väkevöityä suolahappoa. Seosta on ravistettava, jotta pepsiini liukenee.Liuoksen pH on noin 1,5 2.- Sulatusta varten erlenmeyerpulloa on inkuboitava 37 °C:n lämmössä noin neljä tuntia. Pulloa on ravisteltava säännöllisesti inkuboinnin aikana, esim. kerran tai kaksi tunnissa.- Sulanut liuos siivilöidään 2 litran kartiomaiseen erotussuppiloon, ja sen annetaan seistä statiivissa vähintään yksi tunti.- Suppilosta lasketaan noin 45 cm³ liuosta, ja se jaetaan kolmeen petrimaljaan, joiden pohjiin merkitään 1 cm²:n ruudut, 15 ml kuhunkin maljaan.- Kutakin petrimaljaa tarkastellaan huolellisesti mikroskoopin avulla (noin 40-kertainen suurennus) trikiinitoukkien havaitsemiseksi.- Kun käytetään toukkien laskukammiota, 45 cm³ liuosta jaetaan tasaisesti kahteen toukkien laskukammioon, joita tarkastellaan trikinoskoopissa.- Toukat esiintyvät sakkautumissa tunnistettavina organismeina, ja kun vesi on haaleaa, voidaan usein havaita kierteen kiinni- ja aukikiertymisliikkeitä.Jos muodostunut sakka ei ole riittävän läpinäkyvä, se on selvitettävä huuhtelemalla. Lopullinen 45 ml:n näyte kaadetaan koeputkeen, ja sen annetaan seistä 15 minuuttia. Sakan yläpuolinen neste poistetaan varovasti imemällä, ja sakka sekoitetaan noin 45 ml:aan vesijohtovettä.Seoksen annetaan seistä vielä 15 minuuttia, minkä jälkeen sakan yläpuolinen neste poistetaan jälleen varovasti imemällä, sakka huuhdellaan varovasti petrimaljassa noin 20 ml:lla vesijohtovettä ja tutkitaan.Jos yhdistetyn näytteen tutkimustulos on positiivinen tai epävarma, jäljellä olevat yksittäiset näytteet tutkitaan yksitellen sen jälkeen, kun niihin on jokaisesta siasta lisätty 20 g:n pala, tai lihapalojen ollessa kyseessä, kun kuhunkin näytteeseen on lisätty 20 g:n pala b kohdan mukaisesti.LIITE II I LUKU TRIKIINILABORATORIOITA KOSKEVAT EDELLYTYKSET 1. Trikiinilaboratorioiden on sijaittava sikateurastamojen yhteydessä, ja jos laitoksella ei vielä ole sellaisia tiloja, jotka täyttävät direktiivin kolmansille maille asettamat muut vaatimukset, niissä on oltava ainakin:a) lukittava tila, joka on riittävästi varustettu näytteiden valmistelua varten; sen seinien on oltava sileät, ja niillä on oltava vaalea, pestävä pinnoite tai maali vähintään kahden metrin korkeuteen. Kutakin käytettyä tutkimusmenetelmää varten on oltava valmisteluhuone;b) riittävästi varustettu lukittava tutkimushuone trikinoskopiaa ja mikroskopiaa varten;c) riittävät tuuletuslaitteet ja tarvittaessa ilmastointilaitteet, jotka varmistavat, että huoneen lämpötila ei ylitä +25 °C;d) riittävä luonnollinen tai keinovalaistus, joka ei vääristä värejä; suoraa auringonvaloa on vältettävä;e) valmisteluhuoneessa riittävät välineet käsien pesua ja desinfiointia varten;f) laitteet tutkimushuoneen pimentämistä varten;g) mahdollisesti kylmätilat lihanäytteiden säilytystä varten;h) tutkimusvälineiden (esim. näyteastioiden, puristuslasien, veitsien ja saksien) puhdistusta ja desinfiointia varten pesuhuone, jossa on:- vedenpitävä, lahoamaton lattianpäällyste, joka on helppo puhdistaa ja desinfioida,- tasaiset seinät, joilla on vähintään kahden metrin korkeuteen vaalea, pestävä pinnoite tai maali,i) pukeutumis-, pesu- ja oleskelutilat sekä huuhdeltavat käymälät;j) pesualtaat, joihin tulee kuuma ja kylmä juokseva, juomakelpoinen vesi ja joiden läheisyydessä on puhdistus- ja desinfiointiaineita sekä kertakäyttöisiä käsipyyhkeitä;k) ilmatiiviillä kansilla varustetut vesitiiviit, korroosionkestävät astiat, jotka on tarkoitettu näytejäänteiden keräämiseen tutkimusten jälkeen ja jotka on suunniteltu siten, että valtuuttamattomat henkilöt eivät pääse käsiksi niiden sisältöön;l) riittävästi kuumaa ja kylmää juomakelpoista vettä;m) jäteveden poistojärjestelmä, joka täyttää teurastamoiden hyväksymisedellytykset;n) asianmukaiset järjestelyt tuhoeläinten (hyönteisten, jyrsijöiden jne.) torjumista varten.II LUKU TRIKIINILABORATORIOIDEN HENKILÖSTÖÄ, TILOJA, LAITTEITA JA VÄLINEITÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET 2. Laboratorion henkilöstöltä, tiloilta, laitteilta ja välineiltä on aina vaadittava ehdotonta puhtautta:a) henkilöstön on erityisesti käytettävä puhtaita työvaatteita ja pestävä kätensä useita kertoja työpäivän aikana ja jokaisen tauon jälkeen;b) trikiinilaboratorioon ei saa päästää eläimiä;c) käytetyt laitteet ja välineet on pidettävä puhtaina ja hyvässä kunnossa; ne on puhdistettava ja desinfioitava huolellisesti useita kertoja työpäivän aikana ja työpäivän päätteeksi.3. Kaikkiin tarkoituksiin on käytettävä juomakelpoista vettä.4. Näytteitä ottavan henkilöstön terveydentilan suhteen sovelletaan direktiivin 72/462/ETY liitteessä B olevan IV luvun 11 ja 12 kohdan määräyksiä.5. Tutkimusta varten tarvittavat lihanäytteet on otettava välittömästi teurastuksen jälkeen ja tutkittava viipymättä teurastamon trikiinilaboratoriossa.Näitä tutkimuksia ei saa suorittaa muualla kuin siinä teurastamossa, jossa eläimet on teurastettu.6. Väsymyksen ja sen seurausten välttämiseksi tutkimushenkilöstön on saatava pitää lyhyitä taukoja työpäivän aikana.III LUKU TRIKINOSKOOPPEJA KOSKEVAT VAATIMUKSET Trikinoskooppien rakenteen ja mallin on täytettävä seuraavat vähimmäisvaatimukset:1. Helppokäyttöisyys.2. Suuri valovoima:- tarkkoja tuloksia on voitava saavuttaa huoneessa, joka ei ole täysin pimeä,- valolähteenä on käytettävä 100 W:n (12 V) projisointilamppua.3. Riittävä suurennus:- normaali työskentelysuurennus: 50-kertainen suurennus,- 80 100-kertainen suurennus, jolla voidaan tarkemmin arvioida kohteet, joita ei normaalilla työskentelysuurennuksella voida selvästi tunnistaa.4. Erotustarkkuus:- kuvan on oltava selvä, terävä ja väreiltään selkeä kaikilla suurennuksilla.5. Kytkinmekanismi:- suurennusta muutettaessa kuvan kirkkauden on säädyttävä automaattisesti.6. Kontrastin lisäys:- kokoojalinssissä on oltava säätöhimmennin, jonka avulla kontrastia voidaan lisätä epäselvien tapausten lähempää tarkastelua varten,- säätöhimmentimen on oltava helppokäyttöinen (esim. säätövipu trikinoskoopin tasopöydällä).7. Helppo tarkennus:- pikatarkennus säätörenkaasta,- hienotarkennus säätövivusta.8. Jännitteen säätö:- jotta kirkkautta voidaan säätää tarpeen mukaan.9. Puristuslasin yksisuuntainen liike:- automaattisen estomekanismin on varmistettava, että puristuslasi siirtyy ainoastaan yhteen suuntaan, jotta estetään sen tahaton paikaltaan siirtyminen.10. Esteetön näkyvyys projisointitasolle.11. Projisointitaso:- läpimitta vähintään 54 cm,- hyvä heijastuskyky,- kestävä,- voidaan purkaa,- helppo puhdistaa.LIITE III TRIKIINIEN VARALTA TUTKITUN LIHAN MERKITSEMINEN 1. Terveysmerkintä on tehtävä virkaeläinlääkärin vastuulla. Tätä varten hänen on pidettävä hallussaan ja säilytettävä:- merkintään tarkoitetut välineet, jotka hän saa luovuttaa avustavalle henkilöstölle ainoastaan merkinnän ajankohtana ja siihen vaadittavaksi ajaksi,- 5 kohdassa tarkoitetut merkit. Oikea määrä näitä merkkejä annetaan avustajille silloin, kun niitä on määrä käyttää.2. Merkinnän on oltava pyöreä ja sen halkaisijan 2,5 cm. Merkinnässä on oltava seuraavat tiedot täysin luettavin kirjaimin:- keskellä iso kirjain `T`, jonka sakarat ovat 1 cm pitkät ja 0,2 cm leveät,- kirjaimen `T` alla jokin seuraavista kirjainlyhenteistä: CEE, EEG, EWG, EØF tai EEC. Kirjainten on oltava 0,4 cm korkeita.3. Merkintä tehdään ruhoihin reisien sisäpuolelle leimasinvärillä tai polttoleimaamalla 2 kohdan mukaisesti.4. Päät on merkittävä leimasinvärillä tai polttoleimaamalla merkinnällä, joka täyttää 2 kohdan vaatimukset.Neuvoston direktiivin 72/462/ETY liitteessä B olevan X luvun 43 kohdan nojalla terveysmerkinnästä vapautetut palat lukuun ottamatta paloja, jotka otetaan leikkaamoissa näiden määräysten mukaisesti merkityistä ruhoista, on merkittävä 2 kohdan mukaisesti ennen terveysmerkinnän kiinnittämistä, jos niissä ei ole leimaa.Edellä mainitun 43 kohdan 2 alakohdassa säädetyn päällysmerkinnän on täytettävä jäljempänä 6 kohdassa määrätyt edellytykset.5. Merkintä voidaan tehdä myös pyöreällä levyllä. Tämän kuhunkin palaan tai kuhunkin ruhoon kiinnitettävän levyn on oltava sellainen, ettei sitä voida käyttää uudelleen, sen on oltava lujasta materiaalista ja täytettävä kaikki hygieniavaatimukset. Levyssä on oltava seuraavat tiedot täysin luettavin kirjaimin:- keskellä iso kirjain `T`,- kirjaimen `T` alla jokin seuraavista kirjainlyhenteistä: CEE, EEG, EWG, EØF tai EEC. Kirjainten on oltava 0,2 cm korkeita.6. Edellä 4 kohdassa mainitun direktiivin liitteessä B olevan X luvun 44 kohdassa määrätyssä etiketissä on terveysmerkinnän lisäksi oltava selvästi luettava merkintä, joka on samannäköinen kuin 2 kohdassa määrätty merkintä.LIITE IV LIHAN KYLMÄKÄSITTELY 1. Jäädytettynä tuotu liha on säilytettävä jäädytettynä.2. Jäähdytystilojen teknisten laitteiden ja energialähteen on oltava sellaiset, että 6 kohdassa tarkoitettu lämpötila saavutetaan erittäin nopeasti ja että se säilyy kaikissa huoneen ja lihan osissa.3. Eristepakkaukset olisi poistettava ennen jäädytystä, ellei ole kyse lihasta, joka on jo kauttaaltaan saavuttanut 6 kohdassa tarkoitetun lämpötilan, kun se tuodaan jäähdytystiloihin.4. Eri lähetyserät on pidettävä jäähdytystiloissa erillään ja lukituissa tiloissa.5. Kunkin erän jäähdytystiloihin tuonnin on kirjattava päivämäärä ja kellonaika.6. Jäähdytystilojen lämpötila ei saa olla korkeampi kuin  25 °C; se on mitattava kalibroiduilla lämpösähköisillä välineillä, ja mittaustulosten rekisteröinnin on oltava jatkuvaa. Sitä ei saa mitata suoraan kylmän ilman virrasta. Välineitä on säilytettävä lukituissa tiloissa. Tulostaulukoiden on sisällettävä maahantuonnin yhteydessä laaditun lihantarkastusrekisterin vastaavat lukemat sekä pakastuksen alkamis- ja päättymispäivä ja -aika, ja niitä on säilytettävä yksi vuosi laatimisen jälkeen.7. Lihaa, jonka halkaisija tai paksuus on enintään 25 cm, on jäädytettävä vähintään 240 tuntia yhtäjaksoisesti, ja lihaa, jonka halkaisija tai paksuus on 25 50 cm, on jäädytettävä vähintään 480 tuntia yhtäjaksoisesti. Jäädytyskäsittelyä ei saa käyttää lihaan, jonka halkaisija tai paksuus on suurempi. Jäädytysaika lasketaan hetkestä, jona jäähdytystiloissa saavutetaan 6 kohdassa tarkoitettu lämpötila.