Avis juridique important

|

31977L0728

Neuvoston direktiivi 77/728/ETY, annettu 7 päivänä marraskuuta 1977, maalien, lakkojen, painomusteiden, liimojen ja sen kaltaisten tuotteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 303 , 28/11/1977 s. 0023 - 0032 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 8 s. 0029  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 7 s. 0025  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 8 s. 0029  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 8 s. 0074  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 8 s. 0074

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 7 päivänä marraskuuta 1977,maalien, lakkojen, painomusteiden, liimojen ja sen kaltaisten tuotteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (77/728/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettäjäsenvaltioissa on vaarallisia aineita ja valmisteita koskevia säännöksiä; nämä säännökset eroavat huomattavasti toisistaan erityisesti merkintöjen ja aineen vaarallisuuteen perustuvan luokituksen osalta; nämä erot muodostavat huomattavan kaupan esteen ja niillä on suora vaikutus yhteismarkkinoiden toteutumiseen ja toimintaan,sen vuoksi on tärkeää poistaa nämä esteet ja tämän tavoitteen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden kyseisiä säännöksiä on välttämätöntä lähentää,vaarallisia aineita koskevia säännöksiä on jo annettu vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetussa neuvoston direktiivissä 67/548/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 76/907/ETY(4); vaarallisia valmisteita koskevia säännöksiä on myös annettu vaarallisten valmisteiden (liuotinten) luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 4 päivänä kesäkuuta 1973 annetussa neuvoston direktiivissä 73/173/ETY(5),tällä hetkellä on lisäksi välttämätöntä antaa vastaavanlaisia säännöksiä sellaisten valmisteiden osalta, jotka sisältävät maaleissa, lakoissa, painomusteissa, liimoissa ja näiden kaltaisissa tuotteissa käytettäviksi tarkoitettuja vaarallisia aineita,valmisteita, jotka sisältävät yhtä tai useampaa näistä vaarallisista aineista, käytetään usein teollisuudessa, maataloudessa ja pienteollisuudessa sekä kotitalouksissa, ja käyttäjiä olisi suojeltava näiltä valmisteilta erityisesti ilmoittamalla niihin liittyvistä vaaroista, jasaattaa osoittautua, että vaikka nämä vaaralliset aineet vastaisivat tämän direktiivin säännöksiä, niistä saattaa aiheutua vaaraa terveydelle tai turvallisuudelle; tämän vuoksi on suositeltavaa säätää menettelystä tämän vaaran vähentämiseksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Tämä direktiivi koskee:sellaisten tuotteiden- luokitusta,- pakkaamistaja- merkintöjä,joita käytetään- maaleina, lakkoina, painomusteina, pinnoitteina, liimoina, saumausaineina, kitteinä, tiivisteinä, pohjamaaleina, maalinpoistoaineina, rasvanpoistoaineina, taiteilijaväreinä ja irrotusaineina,- pintasuoja-aineina ja puunsuoja-aineina siltä osin kuin niistä ei säädetä yhteisön säännöksissä,sekä edellä mainittujen tuotteiden valmistuksessa käytettyjä vaarallisia valmisteita.2. Tätä direktiiviä sovelletaan 1 kohdassa lueteltuihin, jäsenvaltioissa markkinoille saatettuihin valmisteisiin, joita pidetään direktiivin 67/548/ETY 2 artiklan 2 kohdan ja tämän direktiivin 3 artiklan mukaan vaarallisina.3. Tätä direktiiviä sovelletaan myös liitteessä II lueteltuihin valmisteisiin.4. Tässä direktiivissä sovelletaan direktiivin 67/548/ETY 2 artiklan määritelmiä.2 artiklaTätä direktiiviä ei sovelleta:a) vaarallisten aineiden kuljetukseen rautateitse, maanteitse taikka vesi- tai ilmateitse;b) kolmansiin maihin vietäviksi tarkoitettuihin valmisteisiin;c) kauttakuljetettaviin, tullin tarkastamiin valmisteisiin silloin, kun niitä ei käsitellä tai jalosteta.3 artikla1. Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien valmisteiden osalta on tarpeen ottaa huomioon direktiivin 67/548/ETY liitteessä I luetellut vaaralliset aineet siltä osin kuin niiden pitoisuudet ylittävät seuraavissa kohdissa vahvistettavat raja-arvot, olivat ne sitten epäpuhtauksien tai lisäaineiden muodossa.2. Jäljempänä tarkoitetut pitoisuudet ilmaistaan painoprosentteina suhteessa valmisteen kokonaispainoon.3. a) Myrkyllisinä pidetään:- valmisteita, jotka sisältävät direktiivissä 73/173/ETY myrkylliseksi luokiteltua liuotinta tai liuotinten seosta, jolloin kunkin liuottimen prosenttiosuus lasketaan suhteessa valmisteen koko- naispainoon 2 kohdan mukaisesti,tai- valmisteita, jotka sisältävät vähintään yhtä tämän direktiivin liitteessä I myrkyllisiksi luokitelluista aineista, jonka pitoisuus ylittää vastaavan "myrkyllinen"-luokituksen arvon,tai- valmisteita, jotka sisältävät yhtä tai useampaa ainetta, jota ei mainita tämän direktiivin liitteessä I eikä direktiivissä 73/173/ETY, mutta joka luokitellaan myrkylliseksi direktiivin 67/548/ETY liitteessä I ja jossa kunkin aineen pitoisuus on yli 0,2 prosenttia tai kokonaispitoisuus valmisteessa yli 1 prosenttia.b) Haitallisina pidetään:- valmisteita, jotka sisältävät direktiivissä 73/173/ETY haitalliseksi luokiteltua luotinta tai liuotinten seosta, jolloin kunkin liuottimen prosenttiosuus lasketaan suhteessa valmisteen koko- naispainoon 2 kohdan mukaisesti,tai- valmisteita, jotka sisältävät vähintään yhtä tämän direktiivin liitteessä I haitallisiksi luokitelluista aineista, pitoisuutena, joka on "haitallinen"-luokituksen vastaavien arvojen rajoissa,tai- valmisteita, jotka sisältävät yhtä tai useampaa ainetta, jota ei mainita tämän direktiivin liitteessä I eikä direktiivissä 73/173/ETY, mutta joka luokitellaan haitalliseksi direktiivin 67/548/ETY liitteessä I ja jonka kokonaispitoisuus on yli 10 prosenttia.c) Syövyttävinä pidetään:- valmisteita, jotka sisältävät vähintään yhtä tämän direktiivin liitteessä I syövyttäviksi luokitelluista aineista pitoisuutena, joka ylittää vastaavan "syövyttävä"-luokituksen arvon,tai- valmisteita, jotka sisältävät yhtä tai useampaa ainetta, jota ei mainita tämän direktiivin liitteessä I eikä direktiivissä 73/173/ETY, mutta joka luokitellaan syövyttäväksi direktiivin 67/548/ETY liitteessä I ja jonka kokonaispitoisuus on yli 5 prosenttia.d) Ärsyttävinä pidetään:- valmisteita, jotka sisältävät vähintään yhtä tämän asetuksen liitteessä I ärsyttäviksi luokitelluista aineista pitoisuutena, joka on "ärsyttävä"-luokituksen vastaavien arvojen rajoissa,tai- valmisteita, jotka sisältävät yhtä tai useampaa ainetta, jota ei mainita tämän direktiivin liitteessä I eikä direktiivissä 73/173/ETY, mutta joka luokitellaan ärsyttäväksi direktiivin 67/548/ETY liitteessä I ja jonka kokonaispitoisuus on yli 5 prosenttia.e) Hapettavina pidetään:- valmisteita, jotka sisältävät vähintään yhtä tämän direktiivin liitteessä I hapettaviksi luokitelluista aineista pitoisuutena, joka on yli vastaavan "hapettava"-luokituksen arvon,tai- valmisteita, jotka sisältävät yhtä tai useampaa ainetta, jota ei mainita tämän direktiivin liitteessä I, mutta joka luokitellaan hapettavaksi direktiivin 67/548/ETY liitteessä I ja jonka kokonaispitoisuus on yli 25 prosenttia.f) Helposti syttyvinä pidetään:nestemäisiä valmisteita, joiden leimahduspiste on direktiivin 67/548/ETY liitteessä V selostetun koemenetelmän mukaisesti määritettynä alle 21 °C.g) Syttyvinä pidetään:nestemäisiä valmisteita, joiden leimahduspiste direktiivin 67/548/ETY liitteessä V kuvatun koemenetelmän mukaisesti määritettynä on välillä 21 °C P55 °C.4. Aerosolivalmisteiden osalta sovelletaan aerosoleja koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä toukokuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/324/ETY(6) liitteen 1.8 kohdassa selostettuja syttyvyyttä koskevia perusteita.4 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 artiklassa tarkoitettuja valmisteita voidaan saattaa markkinoille ainoastaan, jos ne ovat tämän direktiivin säännösten ja sen liitteiden määräysten mukaisia.5 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 artiklassa tarkoitettuja valmisteita voidaan saattaa markkinoille ainoastaan, jos niiden pakkaukset vastaavat seuraavia vaatimuksia:a) pakkausten ja sulkimien on oltava suunnittelultaan ja rakenteeltaan sellaisia, että niiden sisältö ei pääse vuotamaan; tätä vaatimusta ei sovelleta, kun erityisiä turvalaitteita on määrätty käytettäväksi;b) pakkauksiin ja sulkimiin käytettyjen materiaalien on oltava sellaisia, ettei sisältö reagoi tai muodosta haitallisia tai vaarallisia yhdisteitä niiden kanssa;c) pakkausten ja sulkimien on oltava kauttaaltaan vahvoja ja kestäviä, jotta ne eivät löysty, vaan kestävät turvallisesti tavanomaista käsittelyä.6 artikla1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 artiklassa tarkoitettuja valmisteita voidaan saattaa markkinoille ainoastaan, jos niiden pakkaukset vastaavat merkintöjensä osalta jäljempänä mainittuja vaatimuksia.2. Edellä 3 artiklan mukaisesti vaarallisena pidetyn valmisteen pakkaukseen on merkittävä selvästi luettavasti ja pysyvästi seuraavat tiedot:a) valmisteen myrkyllisen (myrkyllisten), haitallisen (haitallisten) ja/tai syövyttävän (syövyttävien) ainesosan (ainesosien) nimi, jos niiden pitoisuus ylittää 3 artiklassa mainitut alimmat raja-arvot;Ärsyttävien ainesosien nimi, jos näiden ainesosien pitoisuus ylittää 3 artiklassa mainitut raja-arvot silloin, kun valmiste ei sisällä tämän lisäksi myrkyllisiä, haitallisia tai syövyttäviä ainesosia. Eri ärsyttävien ainesosien nimien mainitsemisen sijaan riittää, että merkitään maininta "ärsyttäviä liuottimia", kun on kyse tällaisista ainesosista.Liuottimiin sovelletaan direktiivin 73/173/ETY 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, jolloin kunkin liuottimen prosenttiosuus lasketaan suhteessa valmisteen kokonaispainoon. Nimen on sisällyttävä johonkin direktiivin 67/548/ETY liitteen I luettelon nimikkeistä;b) valmistajan tai muun kyseisen valmisteen markkinoille saattavan henkilön nimi ja osoite;c) direktiivin 67/548/ETY 6 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja sen liitteen II sekä leimahduspisteen osalta sen liitteen V mukaiset valmisteen varoitusmerkit, siltä osin kuin niistä säädetään tässä direktiivissä, sekä tiedot vaaroista;d) ilmoitus valmisteen erityisistä vaaroista. Valmisteiden osalta, jotka sisältävät haitallisia, ärsyttäviä, helposti syttyviä, syttyviä tai hapettavia aineita, ei tarvitse ilmoittaa erityisistä vaaroista, jos pakkauksen sisältö on enintään 125 millilitraa.3. Ensisijaisten vaarojen mukaan erityisiä vaaroja koskevan ilmoituksen antaa toimivaltainen viranomainen sellaisten valmisteiden osalta, joille on haettava lupa, ja kaikissa muissa tapauksissa valmistaja tai muu edellä tarkoitetun valmisteen markkinoille saattava henkilö.Kyseisen ilmoituksen on oltava direktiivin 67/548/ETY liitteen III tietojen mukainen.Lausekkeista ei tarvitse mainita enempää kuin neljä. Terveyttä koskevat ilmoitukset on mainittava ensisijaisesti suhteessa räjähdys- tai tulipalovaaraan.4. Pakkaukseen on liitettävä valmisteiden käyttöä koskevat turvallisuusohjeet, jos niitä on käytännön syistä mahdotonta sijoittaa pakkausmerkintään tai itse pakkaukseen. Valmistaja tai muu mainitun valmisteen markkinoille saattava henkilö valitsee nämä ohjeet. Jos valmisteelle on haettava lupa, ohjeet valitsee toimivaltainen viranomainen. Niiden on oltava direktiivin 67/548/ETY liitteen IV luettelon tietojen mukaiset.Valmisteiden osalta, jotka sisältävät haitallisia, ärsyttäviä, helposti syttyviä, syttyviä tai hapettavia aineita, ei tarvitse ilmoittaa turvallisuusohjeita, jos pakkauksen sisältö on enintään 125 millilitraa. Tätä rajoitusta ei sovelleta liitteessä II lueteltujen valmisteiden osalta, jollei toisin säädetä.Valmisteiden osalta, jotka sisältävät liitteessä II lueteltuja aineita, on mainittava lisäksi kyseisiä aineita koskevat tiedot.Ruiskuttamalla käytettäväksi tarkoitettuja valmisteita koskevat vaadittavat turvallisuusohjeet on mainittava.Aerosoleina markkinoille saatettujen valmisteiden osalta sovelletaan myös direktiivin 75/324/ETY liitteen 2.2 kohtaa.5. Kun valmisteelle annetaan useampi kuin yksi varoitusmerkki:- T-merkin ollessa pakollinen X- ja C- merkit ovat vapaaehtoisia, jollei liitteessä I toisin määrätä,- C-merkin ollessa pakollinen X-merkki on vapaaehtoinen,- E-merkin ollessa pakollinen F- ja O-merkit ovat vapaaehtoisia.7 artikla1. Jos tämän direktiivin 6 artiklassa vaaditut tiedot ovat etiketissä, tämän merkinnän on oltava kiinnitettynä yhdelle tai useammalle pakkauksen sivulle siten, että merkinnän teksti on luettavissa vaakasuorassa pakkauksen ollessa tavanomaisessa asennossa. Etiketin koon on oltava seuraavien mittojen mukainen:Pakkauksen	Kokotilavuus	(millimetreinä)- enintään kolme litraa:jos mahdollista, vähintään:	52 × 74,- yli kolme litraa mutta enintään 50 litraavähintään:	74 × 105,- yli 50 litraa mutta enintään 500 litraavähintään:	105 × 148,- yli 500 litraavähintään:	148 × 210.Jokaisen merkin on peitettävä vähintään kymmenesosa etiketin pinta-alasta, ei kuitenkaan vähempää kuin 1 cm2. Etiketin koko takapinnan on oltava kiinni välittömästi valmisteen sisältävässä pakkauksessa. Etiketin - tai 2 kohdan tapauksessa pakkauksen - värin ja ulkonäön on oltava sellainen, että vaaraa osoittava merkki ja merkin oranssinkeltainen tausta erottuvat selvästi.2. Erillistä etikettiä ei vaadita, jos tiedot käyvät selvästi ilmi itse pakkauksesta 1 kohdassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.3. Jäsenvaltiot voivat määrätä, että niiden alueella voidaan saattaa markkinoille vain sellaisia vaarallisia valmisteita, joiden merkinnöissä on käytetty kansallista kieltä (kansallisia kieliä).4. Tässä direktiivissä säädettyjä merkintää koskevia vaatimuksia pidetään täytettyinä, kun:a) yhden tai useamman sisäkkäisen pakkauksen sisältävän pakkauksen uloimpaan pakkaukseen on tehty vaarallisten aineiden kuljetusta koskevien kansainvälisten sääntöjen mukaiset merkinnät ja sisäpakkauksiin tämän direktiivin mukaiset merkinnät;b) yhden pakkauksen ollessa kyseessä siihen on tehty vaarallisten aineiden kuljetusta koskevien kansainvälisten sääntöjen ja 6 artiklan 2 kohdan a, b ja d alakohdan sekä 4 kohdan mukaiset merkinnät.Kun vaarallisia aineita ei viedä jäsenvaltion alueen ulkopuolelle, merkinnät voidaan tehdä kansallisia säännöksiä noudattaen vaarallisten aineiden kuljetusta koskevien kansainvälisten sääntöjen sijaan.8 artikla1. Jäsenvaltiot voivat sallia:a) että 6 artiklassa säädetyt merkinnät tehdään jollakin muulla sopivalla tavalla niihin pakkauksiin, jotka kooltaan tai muilta ominaisuuksiltaan ovat sellaisia, ettei niihin voida tehdä merkintöjä 7 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti;b) että poiketen siitä, mitä 6 ja 7 artiklassa säädetään, muiden kuin myrkyllisten valmisteiden pakkauksiin voidaan tehdä merkinnät jollakin muulla tavalla, jos näiden pakkausten sisältämä määrä on vähäinen eikä aiheuta vaaraa valmisteita käsitteleville tai sen kanssa muuten tekemisiin joutuville henkilöille.2. Jäsenvaltioiden, jotka käyttävät hyväkseen 1 kohdassa säädettyjä mahdollisuuksia, on ilmoitettava asiasta viipymättä komissiolle.9 artiklaJäsenvaltiot eivät saa tässä direktiivissä tarkoitettuja luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevin perustein kieltää, rajoittaa tai estää tämän direktiivin ja sen liitteiden vaatimuksia vastaavien aineiden markkinoille saattamista.10 artikla1. Jos jäsenvaltiolla on yksityiskohtaista näyttöä siitä, että tietty vaarallinen aine, vaikka se täyttää tämän direktiivin vaatimukset, aiheuttaa vaaraa turvallisuudelle tai terveydelle, jäsenvaltio voi tilapäisesti kieltää tai asettaa erityisiä edellytyksiä tämän aineen markkinoille saattamiselle alueellaan. Sen on viipymättä ilmoitettava asiasta komissiolle ja muille jäsenvaltioille ja perusteltava päätöksensä.2. Komission on kuultava asianomaisia jäsenvaltioita kuuden viikon kuluessa ja annettava sen jälkeen viipymättä lausuntonsa sekä toteutettava tarvittavat toimenpiteet.3. Jos komissio katsoo, että tähän direktiiviin on tarpeen tehdä teknisiä mukautuksia, komissio tai neuvosto säätää näistä mukautuksista direktiivin 67/548/ETY 8 c artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen; tällaisessa tapauksessa turvatoimiin ryhtynyt jäsenvaltio voi pitää ne voimassa, kunnes kyseiset mukautukset tulevat voimaan.11 artiklaTämän direktiivin liitteiden tekniikan kehitykseen mukauttamiseksi tarvittavat muutokset tehdään direktiivin 67/548/ETY 8 c artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Myös määritysmenetelmistä säädetään tätä menettelyä noudattaen.12 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 24 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta sekä ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.13 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 7 päivänä marraskuuta 1977.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. HUMBLET(1) EYVL N:o C 28, 9.2.1976, s. 34(2) EYVL N:o C 35, 16.2.1976, s. 26(3) EYVL N:o 196, 16.8.1967, s. 1(4) EYVL N:o L 360, 30.12.1976, s. 1(5) EYVL N:o L 189, 11.7.1973, s. 7(6) EYVL N:o L 147, 9.6.1975, s. 40LIITE IVAARALLISTEN AINEIDEN LUOKITUSTA KOSKEVA LUETTELOSelityksiä>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>LIITE IIERITYISET MÄÄRÄYKSET TIETTYJEN VALMISTEIDEN MERKITSEMISESTÄ1. Lyijyä sisältävät maalit ja lakatMaalien ja lakkojen, jotka sisältävät lyijyä yli 0,5 % valmisteen kokonaispainosta (metallin painona ilmaistuna), pakkauksen päällysmerkinnässä on oltava seuraavat tiedot:"Sisältää lyijyä. Ei saa käyttää pintoihin, joita lapset voivat pureskella tai imeä."Pakkauksiin, joiden sisältö on alle 125 millilitraa, voidaan merkitä seuraavat tiedot:"Varoitus. Sisältää lyijyä."2. Syanoakrylaattipohjaiset liimatSyanoakrylaattipohjaisia liimoja välittömästi sisältävissä pakkauksissa on oltava seuraavat tiedot:"SyanoakrylaattiaVaaraLiimaa ihon ja silmät hetkessä.Säilytettävä lasten ulottumattomissa."Tarkoituksenmukaisten turvallisuusohjeiden on oltava pakkauksen mukana.


Avis juridique important

|

31984L0319

Komission direktiivi 84/319/ETY, annettu 7 päivänä kesäkuuta 1984, kolmansista maista tuotavan siansukuisista kotieläimistä peräisin olevan tuoreen lihan trikiinitutkimuksesta annetun neuvoston direktiivin 77/96/ETY liitteiden muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 167 , 27/06/1984 s. 0034 - 0043 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 17 s. 0185  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 31 s. 0083  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 17 s. 0185  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 31 s. 0083

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 7 päivänä kesäkuuta 1984,kolmansista maista tuotavan siansukuisista kotieläimistä peräisin olevan tuoreen lihan trikiinitutkimuksesta annetun neuvoston direktiivin 77/96/ETY liitteiden muuttamisesta (84/319/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kolmansista maista tuotavan siansukuisista kotieläimistä peräisin olevan tuoreen lihan trikiinitutkimuksesta 21 päivänä joulukuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 77/96/ETY (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 83/91/ETY (), ja erityisesti sen 8 artiklan,sekä katsoo, ettäuusimmat tutkimukset ovat tehneet mahdolliseksi kehittää tiettyjä menetelmiä trikiinien tutkimiseksi sianlihasta; näiden menetelmien terveydellinen luotettavuus vastaa nykyisiä menetelmiä; direktiivin 77/96/ETY liitteeseen I olisi siten tehtävä täydennyksiä,trikiinitutkimusten helpottamiseksi on tärkeää, että kolmannet maat ja jäsenvaltiot voivat valita minkä tahansa säädetyistä tutkimusmenetelmistä,nykyisin käytettäviin trikiinitutkimusmenetelmiin sekä edellytyksiin, jotka trikiinitutkimuksia tekevien laboratorioiden on täytettävä, on tehtävä joitakin teknisiä muutoksia, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän eläinlääkintäkomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 77/96/ETY liitteessä esitetyllä tavalla.2 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1985. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 7 päivänä kesäkuuta 1984.Komission puolestaPoul DALSAGERKomission jäsen() EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 67() EYVL N:o L 59, 5.3.1983, s. 34LIITE A. Muutetaan liite I seuraavasti:1. II kohdan a alakohdassa:- korvataan kymmenes luetelmakohta seuraavasti:"- sopivalla valolähteellä varustettu stereomikroskooppi (15-40-kertainen suurennus),"- korvataan viimeinen luetelmakohta seuraavasti:"- ruuansulatusneste, joka koostuu seuraavista: 10 g pepsiiniä (80 y/g FIP: Fédération internationale de pharmacie), 5 ml HCl (vähintään 37 %) lisätään vesijohtovettä niin, että saadaan litra nestettä."2. Korvataan III kohta seuraavasti:"III YHDISTETTYJEN NÄYTTEIDEN DIGESTIOMENETELMÄa) Laitteisto ja reagenssit- veitsi ja atulat näytteiden ottoa varten,- lihamylly, jonka reikien läpimitta on 2-3 mm,- 3 litran erlenmeyerpullo, jossa on kumi- tai vanutulppa,- 2 000 ml:n kartiomainen erotussuppilo,- tavallinen statiivi, jossa on noin 28 cm:n pituinen A-jalusta ja noin 80 cm:n varsi,- rengas, jonka halkaisija on 10-11 cm ja joka voidaan kiinnittää statiiviin,- tasaleukainen puristin (23 × 40 mm), joka voidaan kiinnittää statiiviin kaksoiskytkennällä,- siivilä (silmäkoko 177 mikronia), ulkohalkaisija 11 cm, verkko messinkiä tai ruostumatonta terästä,- suppilo, jonka sisähalkaisija on vähintään 12 cm,- 100 ml:n mittalaseja,- sopivalla valolähteellä varustettu stereomikroskooppi (15-40-kertainen suurennus), tai sopivalla valolähteellä varustettu trikinoskooppi, jossa on vaakatasopöytä puristuslasia varten,- trikinoskooppia käytettäessä: toukkien laskukammio, joka voi olla seuraavanlainen:toukkien laskukammio on valmistettu 3 mm paksuista akryylilevyistä seuraavasti:i) kammion pohjan mitat ovat 180 × 40 mm, ja se on ruudutettu,ii) sivulevyjen koko on 230 × 20 mm,iii) päätylevyjen koko on 40 × 20 mm.Pohja ja päädyt on sijoitettava sivujen väliin, jolloin kammion molempiin päihin jää pienet kädensijat. Pohjalevyn yläpinnan on oltava 7-9 mm sivujen ja päätyjen muodostaman kehyksen alareunan yläpuolella. Osat on kiinnitettävä materiaalille sopivalla liimalla,- petrimaljoja, joiden halkaisija on 9 cm, ja joiden pohjaan on merkitty 10 × 10 mm:n tarkastusruudutus terävällä esineellä (stereomikroskooppia käytettäessä),- useita 10 litran jäteastioita, joita käytetään positiivisten erien saastuttaman laitteiston käsittelemiseksi esimerkiksi formaliinilla ja saastuneen ruuansulatusnesteen keräämiseksi,- väkevöityä (37 %) suolahappoa,- pepsiiniä, jonka vahvuus on 1:10 000 NF (US National Formulary),joka vastaa 1:12 500 BP (British Pharmacopoea),joka vastaa 2 000 FIP (Fédération internationale de pharmacie),- tarjottimia, joille mahtuu 50 noin 2 g:n painoista näytettä,- vaaka, jonka tarkkuus on 0,1 g.b) Näytteenotto1. Kokonaisista ruhoista otetaan noin 2 g:n näyte palleapilareiden lihas- ja jänneosan yhtymäkohdasta; palleapilareiden puuttuessa otetaan samankokoinen näyte kyljen tai rintalastan puoleisesta pallean osasta taikka kieli-, purema- tai vatsalihaksista.2. Lihapaloista otetaan noin 2 g:n vähärasvainen luurankolihasnäyte mahdollisuuksien mukaan läheltä luita tai jänteitä.c) Menetelmä1. i) Täydet erät (100 näytettä kerrallaan)Sioista otetuista 100 yksittäisestä näytteestä otetaan jokaisesta noin 1 g näytettä. Yhdistetty näyte ajetaan kerran lihamyllyn läpi.Jauhettu liha pannaan 3 l:n erlenmeyerpulloon samoin kuin 7 g pepsiiniä, noin 2 l vesijohtovettä, joka on lämmitetty noin 40-41 °C:n lämpötilaan, sekä 25 ml väkevöityä suolahappoa. Seosta on ravistettava, jotta pepsiini liukenee.Liuoksen pH on noin 1,5-2.- Sulatusta varten erlenmeyerpulloa on inkuboitava 40-41 °C:n lämmössä noin neljä tuntia. Pulloa on säännöllisesti ravisteltava inkuboinnin aikana vähintään kaksi kertaa tunnissa.- Sulanut liuos siivilöidään 2 litran kartiomaiseen erotussuppiloon ja sen annetaan seistä statiivissa vähintään yksi tunti.- Suppilosta lasketaan mittalasiin noin 45 ml näytettä, ja se jaetaan kolmeen petrimaljaan, joiden pohja on ruudutettu, 15 ml kuhunkin maljaan.- Kutakin petrimaljaa tarkastellaan huolellisesti stereomikroskoopissa trikiinitoukkien havaitsemiseksi.- Kun käytetään toukkien laskukammioita, 45 ml näytettä jaetaan tasaisesti kahteen toukkien laskukammioon, joita tarkastellaan trikinoskoopissa.Toukat esiintyvät sakkautumissa tunnistettavina organismeina, ja kun vesi on haaleaa, voidaan usein havaita kierteen kiinni- ja aukikiertymisliikkeitä.- Näytteet on tutkittava heti niiden valmistuttua. Tutkimusta ei missään tapauksessa saa jättää seuraavaan päivään.Jos näyteliuos on sameaa tai jos sitä ei tutkita 30 minuutin kuluessa sen valmistumisesta, se on kirkastettava seuraavasti: Lopullinen 45 ml:n näyte kaadetaan mittalasiin ja sen annetaan seistä 10 minuuttia. Tämän jälkeen poistetaan 30 ml sakan yläpuolista nestettä varovasti imemällä ja 15 ml:n jäännökseen lisätään vesijohtovettä, kunnes tilavuus on 45 ml. Seoksen annetaan seistä vielä 10 minuuttia, minkä jälkeen 30 ml sakan yläpuolista nestettä poistetaan jälleen imemällä, ja loput 15 ml kaadetaan petrimaljaan tai toukkien laskukammioon tutkimusta varten. Mittalasi huuhdellaan 10 ml:lla vesijohtovettä, ja huuhde lisätään petrimaljassa tai laskukammiossa olevaan näytteeseen tutkimusta varten.ii) Pienemmät kuin 100 näytteen erätTäyteen 100 näytteen erään voidaan lisätä enintään 15 yksittäistä näytettä ja tutkia ne yhdessä täyden erän kanssa. Jos tutkitaan enemmän kuin 15 mutta vähemmän kuin 100 näytettä, ruuansulatusnesteen määrää on vähennettävä näytteiden määrän mukaan.2. Jos yhdistetystä näytteestä saatu tulos on positiivinen tai epävarma, jokaisesta siasta on otettava 20 g:n lisänäyte b alakohdan mukaisesti. Viiden sian 20 g:n näytteet on yhdistettävä ja tutkittava edellä esitetyn menetelmän mukaisesti. Tällä tavoin tutkitaan 20 viiden sian ryhmän näytteet. Jos trikiinejä todetaan viiden sian ryhmän yhdistetyssä näytteessä, jokaisesta kyseisen ryhmän siasta on otettava erillinen 20 g:n näyte, ja kukin niistä on tutkittava erikseen edellä esitettyä menetelmää käyttäen."3. Lisätään IV, V ja VI kohta seuraavasti:"IV MEKAANISESTI AVUSTETTU YHDISTETYN NÄYTTEEN DIGESTIOMENETELMÄ/LASKEUTUSMENETTELYa) Laitteisto ja reagenssit- veitsi tai sakset näytteiden leikkaamista varten,- tarjottimia, joihin on merkitty 50 ruutua, joihin kuhunkin mahtuu noin 2 g:n lihanäyte,- Stomacher Lab-blender -sekoitin 3 500 malli Thermo,- Stomacher-sekoittimeen sopivia muovipusseja,- 2 l:n kartiomainen erotussuppilo, jossa mieluiten teflonhanat,- renkailla ja kiinnittimillä varustettuja statiiveja,- siivilöitä, silmäkoko 177 mikronia, ulkohalkaisija 11 cm, verkko ruostumatonta terästä,- suppiloita, joiden sisähalkaisija on vähintään 12 cm ja joihin siivilät sopivat,- 100 ml:n mittalaseja,- 25 ml:n pipetti,- 3 litran lasimaljoja,- lusikka tai lasisauva lasimaljoissa olevan ruuansulatusnesteen sekoittamista varten,- muovinen injektioruisku ja imuputki,- 6 g:n mittalusikka,- lämpömittari, jonka tarkkuus on ± 0,5 °C ja mittausalue 1-100 °C,- täristin, esim. sähköparranajokone, jonka pää on irrotettu,- rele, joka avautuu ja sulkeutuu yhden minuutin välein,- vaakatasopöydällä varustettu trikinoskooppi tai stereomikroskooppi, jossa on sopiva valolähde,- toukkien laskukammio (trikinoskooppia käytettäessä). Toukkien laskukammio valmistetaan 3 mm paksuista akryylilevyistä seuraavasti:i) kammion pohjan mitat ovat 180 × 40 mm, ja se on ruudutettu,ii) sivulevyjen koko on 230 × 20 mm,iii) päätylevyjen koko on 40 × 20 mm.Pohja ja päädyt on sijoitettava sivujen väliin, jolloin kammion molempiin päihin jää pieni kädensija. Pohjalevyn yläpinnan on oltava 7-9 mm sivujen ja päätyjen muodostaman kehyksen alareunan yläpuolella. Osat on kiinnitettävä materiaalille sopivalla liimalla,- petrimaljoja, joiden halkaisija on 9 cm, ja joiden pohjaan on merkitty 10 × 10 mm:n tarkastusruudutus terävällä esineellä (stereomikroskooppia käytettäessä),- 17,5-prosenttista suolahappoa,- pepsiiniä, jonka vahvuus on: 1:10 000 NF (US National Formulary),joka vastaa 1:12 500 BP (British Pharmacopoea),joka vastaa 2 000 FIP (Fédération internationale de pharmacie),- useita 10 litran jäteastioita, joita käytetään positiivisten erien saastuttaman laitteiston käsittelemiseksi esimerkiksi formaliinilla ja saastuneen ruuansulatusnesteen keräämiseen,- vaaka, jonka tarkkuus on 0,1 g.b) Näytteenotto1. Kokonaisista ruhoista otetaan noin 2 g:n näyte palleapilareiden lihas- ja jänneosan yhtymäkohdasta; palleapilareiden puuttuessa otetaan samankokoinen näyte kyljen tai rintalastan puoleisesta pallean osasta taikka purema- tai vatsalihaksista.2. Lihapaloista otetaan noin 2 g:n vähärasvainen luurankolihasnäyte mahdollisuuksien mukaan läheltä luita tai jänteitä.c) Menetelmä1. Sulatusi) Täydet erät (100 näytettä kerrallaan)- Stomacher Lab-blender 3 500 -sekoittimeen asennetaan kaksinkertainen muovipussi, ja lämpötilavalitsin asetetaan 40-41 °C:seen.- 1,5 litraa vettä, joka on lämmitetty 32-35 °C:n lämpötilaan, kaadetaan sisempään muovipussiin ja lämmitetään 40-41 °C:n lämpötilaan.- Lisätään 25 ml 17,5-prosenttista suolahappoa muovipussissa olevaan veteen.- Lisätään 100 jokaisesta b alakohdan mukaisesta yksittäisestä näytteestä otettua noin 1 g:n painoista näytettä (lämpötila 25-30 °C).- Lopuksi lisätään 6 g pepsiiniä. Tätä lisäämisjärjestystä olisi noudatettava tarkasti, jotta pepsiini ei hajoa.- Stomacherin annetaan hienontaa pussin sisältöä 25 minuuttia.- Muovipussi poistetaan Stomacherista ja ruuansulatusneste suodatetaan siivilän läpi 3 litran lasimaljaan.- Muovipussi huuhdellaan noin 100 ml:lla vettä, joka käytetään sitten siivilän huuhteluun ja lisätään lasimaljassa olevaan suodatettuun nesteeseen.Täyteen 100 näytteen erään voidaan lisätä enintään 15 yksittäistä näytettä ja tutkia ne yhdessä täyden erän kanssa.ii) Pienemmät kuin 100 näytteen erät- Stomacher Lab-blender 3 500 -sekoittimeen asennetaan kaksinkertainen muovipussi, ja lämpötilavalitsin asetetaan 40-41 °C:een.- Valmistetaan ruuansulatusneste sekoittamalla noin 1,5 litraa vettä ja 25 ml 17,5-prosenttista suolahappoa. Lisätään 6 g pepsiiniä ja lämmitetään neste 40-41 °C:seen. Tätä lisäämisjärjestystä on noudatettava tarkasti, jotta pepsiini ei hajoa.- Ruuansulatusnestettä mitataan 15 ml/näytegramma (esim. 30:tä näytettä varten vaadittava määrä on 30 15 ml eli 450 ml), ja neste lisätään sisempään muovipussiin yhdessä jokaisesta yksittäisestä näytteestä b alakohdan mukaisesti otetun noin 1 g:n painoisen lihanäytteen (lämpötila 25-30 °C) kanssa.- Kaadetaan ulompaan pussiin vettä, jonka lämpötila on noin 41 °C, kunnes kahden pussin kokonaisnestemäärä on 1,5 litraa.- Stomacherin annetaan hienontaa pussin sisältöä 25 minuuttia.- Muovipussi poistetaan Stomacherista ja ruuansulatusneste suodatetaan siivilän läpi 3 litran lasimaljaan.- Muovipussi huuhdellaan noin 100 ml:lla vettä, joka käytetään sitten siivilän huuhteluun ja lisätään lasimaljassa olevaan suodatettuun nesteeseen.2. Toukkien erottaminen sakkautuksen avulla- Ruuansulatusnesteeseen lisätään 300-400 g jäälastuja tai -murskaa kunnes kokonaistilavuus on noin 2 litraa. Ruuansulatusnestettä sekoitetaan kunnes jää on sulanut. Kun on kyse pienemmistä eristä (ks. 1 alakohdan ii alakohta), jään määrää on vähennettävä vastaavasti.- Jäähtynyt ruuansulatusneste kaadetaan 2 litran erotussuppiloon, joka on varustettu ylimääräisessä pitimessä olevalla täristimellä.- Laskeuttamista varten sakkautussuppiloa täristetään jaksoittain 30 minuutin ajan niin, että yhden minuutin täristystä seuraa yhden minuutin tauko.- Kun 30 minuuttia on kulunut, 60 ml sakkanäytettä lasketaan nopeasti 100 ml:n mittalasiin. (Suppilo huuhdellaan pesuliuoksella käytön jälkeen.)- Annetaan 60 ml:n näytteen seistä vähintään 10 minuuttia, minkä jälkeen sakan yläpuolista nestettä poistetaan imemällä siten, että mittalasiin jää jäljelle 15 ml:n näyte, joka tutkitaan toukkien havaitsemiseksi.- Imemiseen käytetään muoviletkulla varustettua kertakäyttöruiskua.Letkun pituuden tulisi olla sellainen, että mittalasiin jää 15 ml, kun ruiskun pää lepää mittalasin reunalla.- Loput 15 ml kaadetaan toukkien laskukammioon tai kahteen petrimaljaan ja tutkitaan trikinoskoopilla tai stereomikroskoopilla.- Näytteet on tutkittava heti niiden valmistuttua. Tutkimusta ei missään tapauksessa saa jättää seuraavaan päivään.Jos näyteliuos on sameaa, tai jos sitä ei tutkita 30 minuutin kuluessa sen valmistumisesta, se on kirkastettava seuraavasti: Lopullinen 60 ml:n näyte kaadetaan mittalasiin ja sen annetaan seistä 10 minuuttia. Tämän jälkeen poistetaan sakan yläpuolista nestettä 45 ml imemällä ja 15 ml:n jäännökseen lisätään vesijohtovettä, kunnes tilavuus on 45 ml. Seoksen annetaan seistä vielä 10 minuuttia, minkä jälkeen poistetaan sakan yläpuolista nestettä 30 ml imemällä, ja loput 15 ml kaadetaan petrimaljaan tai toukkien laskukammioon tutkimusta varten. Mittalasi huuhdellaan 10 ml:lla vesijohtovettä, ja huuhde lisätään petrimaljassa tai laskukammiossa olevaan näytteeseen tutkimusta varten.3. Jos yhdistetystä näytteestä saatu tulos on positiivinen tai epävarma, jokaisesta siasta on otettava 20 g:n lisänäyte b alakohdan mukaisesti. Viiden sian 20 g:n näytteet on yhdistettävä ja tutkittava edellä esitetyn menetelmän mukaisesti. Tällä tavoin tutkitaan 20 viiden sian ryhmän näytteet. Jos trikiinejä todetaan viiden sian ryhmän yhdistetyssä näytteessä, jokaisesta kyseisen ryhmän siasta on otettava erillinen 20 g:n näyte, ja kukin niistä on tutkittava erikseen edellä esitettyä menetelmää käyttäen.V MEKAANISESTI AVUSTETTU YHDISTETYN NÄYTTEEN DIGESTIOMENETELMÄ/SUODATINERISTYSMENETTELYa) Laitteisto ja reagenssitSamat kuin IV kohdan a alakohdassa; lisäksi tarvitaan:- 1 litran Gelman-suppilo suodatinpidikkeineen (pidikkeen halkaisija 45 mm),- suodatinlevyjä, jotka koostuvat seuraavista:pyöreä, ruostumattomasta teräksestä valmistettu verkko, jonka silmäkoko on 35 mikronia (levyn halkaisija: 45 mm),kaksi 1 mm:n paksuisesta kumista valmistettua rengasta (ulkohalkaisija: 45 mm, sisähalkaisija: 38 mm),pyöreä verkko pannaan kahden kumirenkaan väliin ja kiinnitetään niihin näille kahdelle materiaalille sopivalla kaksikomponenttiliimalla,- 3 l:n erlenmeyerpullo, jossa on sivuputki imemistä varten,- suodatinpumppu,- muovipusseja, joiden tilavuus on vähintään 80 ml,- muovipussien saumausvälineet,- "rennilaasi"-entsyymiä, vahvuus 1:150 000 Soxhlet-yksikköä grammaa kohti.b) NäytteenottoKatso IV kohdan b alakohdan menetelmä.c) Menetelmä1. Sulatusi) Täydet erät (100 näytettä kerrallaan)Katso IV kohdan c alakohdan 1 alakohdan i alakohdan menetelmä.ii) Pienemmät kuin 100 näytteen erätKatso IV kohdan c alakohdan 1 alakohdan ii alakohdan menetelmä.2. Toukkien eristäminen suodatuksen avulla- Ruuansulatusnesteeseen lisätään 300-400 g jäälastuja tai -murskaa), kunnes kokonaistilavuus on noin 2 litraa. Pienempiä eriä varten jään määrää on vähennettävä vastaavasti.- Ruuansulatusnestettä sekoitetaan kunnes jää on sulanut. Jäähtyneen ruuansulatusnesteen annetaan seistä vähintään kolme minuuttia, jotta toukat ehtivät kiertyä.- Suodatinpidikkeellä ja suodatinlevyllä varustettu Gelman-suppilo asennetaan suodatinpumppuun yhdistettyyn erlenmeyerpulloon.- Ruuansulatusneste kaadetaan Gelman-suppiloon ja suodatetaan. Suodatuksen loppua kohti sulatusnesteen valumista suodattimen läpi voidaan avustaa suodatinpumpun imulla. Imu lopetetaan ennen suodattimen kuivumista, ts. kun suppilossa on jäljellä 2-5 ml nestettä.- Kun kaikki ruuansulatusneste on suodatettu, suodatinlevy irrotetaan ja pannaan 80 ml:n muovipussiin, johon lisätään 15-20 ml rennilaasiliuosta. Liuos valmistetaan lisäämällä 2 g rennilaasia 100 ml:aan vesijohtovettä.- Muovipussi saumataan kahdesti ja pannaan Stomacheriin sisä- ja ulkopussin väliin.- Stomacherin annetaan käydä kolme minuuttia esim. käsiteltäessä täyttä tai vajaata erää.- Kolmen minuutin kuluttua muovipussi suodattimineen ja rennilaasiliuoksineen poistetaan Stomacherista ja avataan saksilla. Nestesisältö kaadetaan toukkien laskukammioon tai petrimaljaan. Pussi huuhdellaan 5-10 ml:lla vettä, ja huuhde lisätään sitten toukkien laskukammioon trikinoskooppitutkimusta varten tai petrimaljaan stereomikroskooppitutkimusta varten.- Näytteet on tutkittava heti niiden valmistuttua. Tutkimusta ei missään tapauksessa saa jättää seuraavaan päivään.HuomautusAinoastaan täysin puhtaita suodatinlevyjä saa käyttää. Likaisten levyjen ei saa antaa kuivua.Suodatinlevyt voidaan puhdistaa jättämällä ne rennilaasiliuokseen yöksi. Ennen käyttöä ne on pestävä puhtaalla rennilaasiliuoksella Stomacherin avulla.3. Jos yhdistetystä näytteestä saatu tulos on positiivinen tai epävarma, jokaisesta siasta on otettava 20 g:n lisänäyte b alakohdan mukaisesti. Viiden sian 20 g:n näytteet on yhdistettävä ja tutkittava edellä esitetyn menetelmän mukaisesti. Tällä tavoin tutkitaan 20 viiden sian ryhmän näytteet. Jos trikiinejä todetaan viiden sian ryhmän yhdistetyssä näytteessä, jokaisesta kyseisen ryhmän siasta on otettava erillinen 20 g:n näyte, ja kukin niistä on tutkittava erikseen edellä esitettyä menetelmää käyttäen.VI MAGNEETTISEKOITINMENETELMÄ YHDISTETTYJEN NÄYTTEIDEN DIGESTIOTA VARTENa) Laitteisto ja reagenssit- veitsi ja atulat näytteiden leikkaamista varten,- tarjottimia, joihin on merkitty 50 ruutua, joihin kuhunkin mahtuu noin 2 g:n lihanäyte,- vihannesmylly ("moulinette"),- magneettisekoitin, jossa on termostaattiohjattu lämpölevy ja teflonpäällysteinen, noin 5 cm:n pituinen magneettisauva,- 2 l:n kartiomaisia erotussuppiloita,- renkailla ja kiinnittimillä varustettuja statiiveja,- siivilöitä, silmäkoko 177 mikronia, ulkohalkaisija 11 cm, verkko ruostumatonta terästä,- suppiloita, joiden sisähalkaisija on vähintään 12 cm ja joihin siivilät sopivat,- 3 litran lasimalja,- noin 50 ml:n mittalaseja tai sentrifugiputkia,- vaakatasopöydällä varustettu trikinoskooppi tai stereomikroskooppi, jossa sopiva valolähde,- toukkien laskukammio (trikinoskooppia käytettäessä). Toukkien laskukammio valmistetaan 3 mm paksuista akryylilevyistä seuraavasti:i) kammion pohjan mitat ovat 180 × 40 mm, ja se on ruudutettu,ii) sivulevyjen koko on 230 × 20 mm,iii) päätylevyjen koko on 40 × 20 mm.Pohja ja päädyt on sijoitettava sivujen väliin, jolloin molempiin päihin jää pieni kädensija. Pohjalevyn yläpinnan on oltava 7-9 mm sivujen ja päätyjen muodostaman kehyksen alareunan yläpuolella.Osat on kiinnitettävä materiaalille sopivalla liimalla,- petrimaljoja, joiden halkaisija on 9 cm, ja joiden pohjaan on merkitty 10 × 10 mm:n tarkastusruudutus terävällä esineellä (stereomikroskooppia käytettäessä),- alumiinifoliota,- 25-prosenttista suolahappoa,- pepsiiniä, jonka vahvuus on: 1:10 000 NF (US National Formulary),joka vastaa 1:12 500 BP (British Pharmacopoea),joka vastaa 2 000 FIP (Fédération internationale de pharmacie),- vesijohtovettä, joka on lämmitetty 46-48 °C:n lämpötilaan,- useita 10 litran jäteastioita, joita käytetään positiivisten erien saastuttaman laitteiston käsittelemiseksi esimerkiksi formaliinilla ja saastuneen ruuansulatusnesteen keräämiseen,- vaaka, jonka tarkkuus on 0,1 g.b) Näytteenotto1. Kokonaisista ruhoista otetaan noin 2 g:n näyte palleapilareista lihas- ja jänneosan yhtymäkohdasta: palleapilareiden puuttuessa otetaan samankokoinen näyte kyljen tai rintalastan puoleisesta pallean osasta taikka purema- tai vatsalihaksista.2. Lihapaloista otetaan noin 2 g:n vähärasvainen luurankolihasnäyte mahdollisuuksien mukaan läheltä luita tai jänteitä.c) Menetelmä1. i) Täydet erät (100 näytettä kerrallaan)- Hienonnetaan 100 jokaisesta b alakohdan mukaisesti otetusta yksittäisestä näytteestä otettua noin 1 g:n painoista näytettä vihannesmyllyssä. Laitetta käytetään 3-4 kertaa noin sekunnin ajan kerrallaan.- Hienonnettu liha pannaan 3 litran lasimaljaan ja sen päälle sirotellaan 10 g pepsiiniä. Lasimaljaan kaadetaan 2 litraa vesijohtovettä, joka on lämmitetty 46-48 °C:n lämpötilaan, sekä 16 ml suolahappoa.- Vihannesmyllyn teräkappale upotetaan useita kertoja ruuansulatusnesteeseen, jotta siihen mahdollisesti tarttunut liha irtoaa.- Magneettisauva pannaan lasimaljaan, joka peitetään alumiinifoliolla.- Lasimalja pannaan magneettisekoittimen esilämmitetylle lämpölevylle, ja sekoitin käynnistetään. Ennen sekoittimen käynnistämistä magneettisekoitin olisi säädettävä siten, että se ylläpitää tasaisen 44-47 °C:n lämpötilan koko sekoituksen ajan. Sekoituksen aikana ruuansulatusnesteen olisi pyörittävä sellaisella nopeudella, että seoksen keskelle syntyy syvä pyörre nesteen kuitenkaan roiskumatta.- Ruuansulatusnestettä sekoitetaan 30 minuuttia, minkä jälkeen sekoitin sammutetaan ja ruuansulatusneste kaadetaan suodattimen läpi laskeutussuppiloon.- Ruuansulatusnesteen annetaan seistä suppilossa 30 minuuttia.- Lasketaan 30 minuutin kuluttua 40 ml:n ruuansulatusnestenäyte nopeasti mittalasiin tai sentrifugiputkeen.- Annetaan 40 ml:n näytteen seistä 10 minuuttia, minkä jälkeen poistetaan sakan yläpuolista nestettä 30 ml imemällä, jolloin jäljelle jää 10 ml.- Jäljellä oleva 10 ml:n sakkanäyte kaadetaan toukkien laskukammioon tai petrimaljaan.- Mittalasi tai sentrifugiputki huuhdellaan sitten noin 10 ml:lla vesijohtovettä, joka lisätään toukkien laskukammiossa tai petrimaljassa olevaan näytteeseen. Tämän jälkeen näyte tutkitaan trikinoskoopilla tai stereomikroskoopilla.- Näytteet on tutkittava heti niiden valmistuttua. Tutkimusta ei missään tapauksessa saa jättää seuraavaan päivään.Jos näytteitä ei tutkita 30 minuutin kuluessa niiden valmistumisesta, ne on kirkastettava seuraavasti: Lopullinen 40 ml:n näyte kaadetaan mittalasiin ja sen annetaan seistä 10 minuuttia. Tämän jälkeen sakan yläpuolista nestettä poistetaan 30 ml, jolloin jäljelle jää 10 ml. Tähän lisätään vesijohtovettä, kunnes tilavuus on 40 ml. Seoksen annetaan seistä vielä 10 minuuttia, minkä jälkeen sakan yläpuolista nestettä poistetaan 30 ml imemällä, jolloin jäljelle jää 10 ml petrimaljassa tai toukkien laskukammiossa tapahtuvaa tutkimusta varten. Mittalasi huuhdellaan 10 ml:lla vesijohtovettä, ja huuhde lisätään petrimaljassa tai laskukammiossa olevaan näytteeseen tutkimusta varten.Jos näyte todetaan tutkimuksen yhteydessä sameaksi, näyte kaadetaan mittalasiin ja lisätään vesijohtovettä, kunnes tilavuus on 40 ml. Tämän jälkeen toistetaan edellä esitetty menettely.ii) Pienemmät kuin 100 näytteen erätTäyteen 100 näytteen kokonaiserään voidaan tarvittaessa lisätä enintään 15 kpl 1 g:n näytteitä, jotka voidaan tutkia yhdessä näiden näytteiden kanssa c alakohdan 1 alakohdan i alakohdan mukaisesti. Yli 15 näytteen erä on tutkittava omana eränään. Jos erässä on enintään 50 näytettä, ruuansulatusnesteen määrä voidaan vähentää 1 litraan.2. Jos yhdistetystä näytteestä saatu tulos on positiivinen tai epävarma, jokaisesta siasta on otettava 20 g:n lisänäyte b alakohdan mukaisesti. Viiden sian 20 g:n näytteet on yhdistettävä ja tutkittava edellä esitetyn menetelmän mukaisesti. Tällä tavoin tutkitaan 20 viiden sian ryhmän näytteet. Jos trikiinejä todetaan viiden sian ryhmän yhdistetyssä näytteessä, jokaisesta kyseisen ryhmän siasta on otettava erillinen 20 g:n näyte, ja kukin niistä on tutkittava erikseen edellä esitettyä menetelmää käyttäen."B. Muutetaan liitteessä II olevan I luvun 1 kohta seuraavasti:1. Korvataan b alakohdan teksti seuraavasti:"b) riittävästi varustettu lukittava tutkimushuone, jonka on oltava pimennettävä, jos tutkimus tehdään trikinoskoopilla,"2. Poistetaan f alakohta; g, h, i, j, k, l, m ja n alakohdasta tulee vastaavasti f, g, h, i, j, k, l ja m alakohta.3. Korvataan uusi g kohta seuraavasti:"g) tutkimusvälineiden (esim. näyteastiat, puristuslasit, veitset ja sakset) puhdistusta ja desinfiointia varten pesuhuone, jossa on:- vedenpitävä lattiapinnoite, joka on lahoamaton sekä helppo puhdistaa ja desinfioida,- sileät seinät, joilla on vähintään kahden metrin korkeuteen pestävä, vaalea pinnoite tai maali.Tätä määräystä ei tarvitse soveltaa, kun käytetään liitteessä I olevassa II, III, IV, V tai VI kohdassa esitettyä menetelmää ja kun laboratoriot on varustettu suurella, sopivasti viemäröidyllä pesualtaalla."


Avis juridique important

|

31977L0159

Neuvoston direktiivi 77/159/ETY annettu 14 päivänä helmikuuta 1977 tilastotietojen keruusta jäsenvaltioissa tiettyjen hedelmälajien viljelmien tuotantomahdollisuuksien määrittämiseksi annetun direktiivin 76/625/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 048 , 19/02/1977 s. 0031 - 0031 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 8 s. 0120  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 17 s. 0147  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 8 s. 0120  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 11 s. 0237  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 11 s. 0237

NEUVOSTON DIREKTIIVI annettu 14 päivänä helmikuuta 1977 tilastotietojen keruusta jäsenvaltioissa tiettyjen hedelmälajien viljelmien tuotantomahdollisuuksien määrittämiseksi annetun direktiivin 76/625/ETY muuttamisesta (77/159/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),sekä katsoo, ettätilastotietojen keruusta jäsenvaltioissa tiettyjen hedelmälajien viljelmien tuotantomahdollisuuksien määrittämiseksi 20 päivänä heinäkuuta 1976 annetun direktiivin 76/625/ETY(2) 8 artiklan mukaisesti komission on esitettävä neuvostolle vuoden kuluessa tulosten tiedoksiannosta kertomus ensimmäisestä tietojen keruusta saaduista kokemuksista ja esitettävä sille sen jälkeen myös 5 ja 6 artiklaa koskevat vuosittaiset kertomukset,on hyödyllistä toimittaa nämä kertomukset tiedoksi myös Euroopan parlamentille, jatämän vuoksi on tarpeen muuttaa direktiivi 76/625/ETY,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Korvataan direktiivin 76/625/ETY 8 artiklan ensimmäinen kohta seuraavasti:"Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuoden kuluessa siitä, kun jäsenvaltiot ovat antaneet tulokset tiedoksi, kertomuksen laajentuneen yhteisön ensimmäisestä tietojen keruusta saaduista kokemuksista; komissio esittää niille 1 päivästä tammikuuta 1977 alkaen myös 5 ja 6 artiklaa koskevat vuosittaiset kertomukset."2 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä helmikuuta 1977.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. SILKIN(1) Lausunto on annettu 11.2.1977(2) EYVL N:o L 218, 11.8.1976, s. 10


Avis juridique important

|

31977L0389

Neuvoston direktiivi 77/389/ETY, annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, moottoriajoneuvojen hinauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 145 , 13/06/1977 s. 0041 - 0042 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 7 s. 0044  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 6 s. 0050  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 7 s. 0044  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 7 s. 0056  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 7 s. 0056

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 17 päivänä toukokuuta 1977,moottoriajoneuvojen hinauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (77/389/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettätekniset vaatimukset, jotka moottoriajoneuvojen on kansallisen lainsäädännön mukaisesti täytettävä, koskevat muun muassa niiden hinauslaitteita,nämä vaatimukset eroavat jäsenvaltioittain; sen vuoksi on tarpeen, että jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko voimassa olevien määräysten lisäksi tai niiden sijasta, jotta erityisesti moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä tarkoitettu ETY-tyyppihyväksyntämenettely voidaan ottaa käyttöön kaikkien ajoneuvotyyppien osalta(3), jamoottoriajoneuvoja koskevan jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön lähentäminen edellyttää, että jäsenvaltioiden yhteisten vaatimusten mukaisesti suorittamat tarkastukset tunnustetaan vastavuoroisesti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTässä direktiivissä "ajoneuvolla" tarkoitetaan kaikkia tieliikenteeseen tarkoitettuja, korilla varustettuja tai ilman sitä olevia, vähintään nelipyöräisiä moottoriajoneuvoja, joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 25 km/h, lukuun ottamatta kiskoilla kulkevia ajoneuvoja, maa- ja metsätaloustraktoreita, maa- ja metsätalouskoneita sekä moottorityökoneita.2 artiklaJäsenvaltio ei saa evätä ajoneuvolta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää hinauslaitteisiin liittyvistä syistä, jos kyseiset hinauslaitteet täyttävät tämän direktiivin liitteessä vahvistetut vaatimukset.3 artiklaJäsenvaltio ei saa evätä ajoneuvon rekisteröintiä tai kieltää ajoneuvon myyntiä, liikkeelle laskemista tai käyttöä hinauslaitteisiin liittyvistä syistä, jos kyseiset hinauslaitteet täyttävät tämän direktiivin liitteessä vahvistetut vaatimukset.4 artiklaTarvittavat muutokset tämän liitteen vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen annetaan neuvoston direktiivin 70/156/ETY 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.5 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden antamat tässä direktiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.6 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 17 päivänä toukokuuta 1977.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. SILKIN(1) EYVL N:o C 76, 7.4.1975, s. 37(2) EYVL N:o C 248, 29.10.1975, s. 24(3) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1LIITEHINAUSLAITTEET1. Lukumäärä1.1 Kaikissa moottoriajoneuvoissa on oltava niiden etuosaan asennettava erityinen hinauslaite, johon vetotanko taikka muu yhdistävä osa tai vetoköysi voidaan kiinnittää.1.2 M1-luokan ajoneuvojen, jotka on määritelty direktiivin 70/156/ETY liitteessä I, lukuun ottamatta kuormien hinaukseen soveltumattomia ajoneuvoja, takaosaan on myös asennettava hinauslaite.2. Kestävyys2.1 Jokaisen ajoneuvoon asennetun erityisen hinauslaitteen on kestettävä vetävää tai työntävää staattista kuormitusta, joka on vähintään puolet ajoneuvon sallitusta kokonaispainosta, kun ajoneuvoon kytketyn hinattavan kuorman painoa ei oteta huomioon.


Avis juridique important

|

31993L0048

Komission direktiivi 93/48/ETY, annettu 23 päivänä kesäkuuta 1993, sellaiset vaatimukset määrittelevien liiteluetteloiden laatimisesta, jotka hedelmäntuotantoon tarkoitettujen hedelmäkasvien taimien ja niiden lisäysaineiston on neuvoston direktiivin 92/34/ETY 4 artiklan mukaisesti täytettävä

Virallinen lehti nro L 250 , 07/10/1993 s. 0001 - 0008 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 52 s. 0231  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 52 s. 0231

KOMISSION DIREKTIIVI 93/48/ETY,annettu 23 päivänä kesäkuuta 1993,sellaiset vaatimukset määrittelevien liiteluetteloiden laatimisesta, jotka hedelmäntuotantoon tarkoitettujen hedelmäkasvien taimien ja niiden lisäysaineiston on neuvoston direktiivin 92/34/ETY 4 artiklan mukaisesti täytettävä EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon hedelmäntuotantoon tarkoitettujen hedelmäkasvien taimien ja niiden lisäysaineiston pitämisestä kaupan 28 päivänä huhtikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/34/ETY(1), ja erityisesti sen 4 artiklan,sekä katsoo, ettätämän direktiivin säännösten soveltamiseksi on otettava huomioon eri aineistojen tuotannon vaiheet,direktiivin 92/34/ETY 11 artiklan i alakohdassa säädetään, että hedelmäkasvien taimien ja niiden CAC-lisäysaineiston mukana seuraavaa tavarantoimittajan laatimaa asiakirjaa koskevien määräysten on oltava 4 artiklan mukaisesti laaditussa liiteluettelossa,Euroopan kasvinsuojelujärjestö (OEPP) on kehittänyt (tiettyjen lajien osalta) tai kehittämässä kansainvälisellä tasolla näiden aineistojen varmentamisjärjestelmän,tässä direktiivissä vahvistettuja vaatimuksia on pidettävä hyväksyttävinä vähimmäisvaatimuksina tässä vaiheessa ottaen huomioon yhteisön tämänhetkiset tuotantoedellytykset; vaatimuksia kehitetään ja täsmennetään edelleen lopullisten tiukempien laatuvaatimusten laatimiseksi, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat hedelmäkasvisukuihin ja -lajeihin kuuluvia taimia ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Tässä direktiivissä laaditaan direktiivin 92/34/ETY 4 artiklassa säädetyt liiteluettelot, mainitun direktiivin 11 artiklassa säädetyt merkitsemistä ja sulkemista koskevat säännökset mukaan lukien.2 Liiteluettelot koskevat kaikkien direktiivin 92/34/ETY liitteessä II mainittujen sukujen ja lajien hedelmäkasvien (perusrungot mukaan lukien) viljelyksiä ja lisäysaineistoja samoin kuin näistä saatuja taimia sekä muiden direktiivin 92/34/ETY 4 artiklan 1 kohdan iii alakohdassa tarkoitettujen sukujen ja lajien perusrunkoja käytetystä lisäystavasta riippumatta, jäljempänä 'aineistoja`.3 Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan asteittain ottaen huomioon 2 kohdassa tarkoitettujen aineistojen lisäysvaiheet.2 artikla Aineistojen on tarvittaessa täytettävä neuvoston direktiivillä 77/93/ETY(2) vahvistetut asiaankuuluvat kasvien terveyteen liittyvät vaatimukset.3 artikla 1 Rajoittamatta 2 artiklan säännösten soveltamista, ja kun on kyse CAC-aineistosta, aineistojen on oltava ainakin silmämääräisesti tarkastettuna täysin vailla laatua havaittavasti heikentäviä haitallisia organismeja ja tauteja tai merkkejä taikka oireita näistä haitallisista organismeista ja taudeista, jotka vähentävät hedelmäkasvien taimien ja niiden lisäysaineiston käyttöarvoa, ja erityisesti vailla tauteja ja organismeja, jotka on lueteltu liitteessä suku- tai lajikohtaisesti.2 Kaikki aineistot, joissa on 1 kohdassa tarkoitettujen haitallisten organismien tai tautien näkyviä merkkejä tai oireita viljelyvaiheessa, käsitellään sopivalla tavalla heti merkin tai oireen ilmetessä, tai hävitetään tarvittaessa.3 Suvun Citrus aineistojen osalta on noudatettava lisäksi seuraavia säännöksiä:i) niiden on oltava peräisin lähtöaineistosta, joka- on tarkastettu ja todettu vapaaksi kaikista liitteessä lueteltujen virusten, mykoplasmojen ja tautien oireista,- on testattu yksitellen sopivin menetelmin virusten, mykoplasmojen ja tautien havaitsemiseksi ja on näitä vailla,ii) niiden on oltava tarkastettuja ja täysin vailla näitä viruksia, mykoplasmoja tai tauteja viimeisimmän kasvukauden alusta;iii) vartettaessa on käytettävä sellaisia perusrunkoja, jotka eivät ole alttiita viruksen kaltaisille taudinaiheuttajille.4 artikla 1 CAC-aineistojen on oltava tunnistettavia ja suvultaan tai lajiltaan riittävän puhtaita ja, rajoittamatta direktiivin 92/34/ETY 9 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen säännöksen soveltamista, lisäksi lajikkeeltaan tunnistettavia ja riittävän aitoja.2 Jos lajike on direktiivin 92/34/ETY 9 artiklan 2 kohdan i alakohdassa tarkoitettu yleisesti tunnettu lajike, toimittajan on käytettävä lajikkeen virallista nimeä.3 Jos lajikkeille on jo haettu lajikeoikeutta tai virallista rekisteröintiä direktiivin 92/34/ETY 9 artiklan 2 kohdan i alakohdan mukaisesti, lajikeviitettä tai ehdotettua nimeä on käytettävä hyväksymisen saamiseen saakka.4 Jos lajikkeet ovat mukana toimittajien direktiivin 92/34/ETY 9 artiklan 2 kohdan ii alakohdan mukaisesti ylläpitämissä luetteloissa, lajiketta koskevien 1 kohdan vaatimusten noudattamisen on perustuttava toimittajien ylläpitämissä luetteloissa oleviin yksityiskohtaisiin kuvauksiin.5 artikla CAC-aineistojen on oltava täysin vailla sellaisia virheitä, jotka voivat heikentää niiden laatua hedelmäkasvien taimina tai lisäysaineistona.6 artikla Esiperus- ja perusaineistoon sekä varmennettuun aineistoon sovelletaan 3 artiklassa, 4 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklassa esitettyjä vaatimuksia, jos 7 artiklassa tarkoitetut varmentamisjärjestelmät eivät edellytä tiukempia vaatimuksia.7 artikla Ennen yhteisön varmentamisjärjestelmän voimaantuloa esiperus- ja perusaineiston sekä varmennetun aineiston on täytettävä kuhunkin erityisluokkaan sovellettavat vaatimukset, jotka on vahvistettu kansallisin varmentamisjärjestelmin, sikäli kuin nämä järjestelmät vastaavat niin pitkälle kuin mahdollista olemassa olevia kansainvälisiä varmentamisjärjestelmiä.8 artikla 1 CAC-aineistojen osalta direktiivin 92/34/ETY 11 artiklan i alakohdassa tarkoitetun toimittajan laatiman asiakirjan on oltava sopivaa materiaalia, joka ei ole aiemmin käytettyä, ja sen on oltava painettu vähintään yhdellä yhteisön virallisista kielistä. Siinä on oltava seuraavat tiedot:i) maininta "yhteisön laatu";ii) yhteisön jäsenvaltion kooditiedot;iii) maininta vastuussa olevasta virallisesta toimielimestä tai sen tunnuskoodi;iv) rekisteröinti- tai hyväksymisnumero;v) toimittajan nimi;vi) sarjan, viikon tai erän numero;vii) toimittajan laatiman asiakirjan laatimispäivämäärä;viii) kasvitieteellinen nimi;ix) lajikkeen nimi; perusrunkojen osalta lajikkeen nimi tai sen kuvaus;x) määrä;xi) luokka;xii) direktiivin 92/34/ETY 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti kolmansista maista tuotaessa maa, jossa tuotettu.2 Jos aineistojen mukana seuraa kasvien terveyspassi komission direktiivin 92/105/ETY(3) mukaisesti, tätä voidaan toimittajan niin halutessa käyttää 1 kohdassa tarkoitettuna toimittajan laatimana asiakirjana. Maininta "yhteisön laatu" ja maininta direktiivillä 92/34/ETY säädetystä vastuussa olevasta virallisesta toimielimestä sekä viittaus lajikkeen tai perusrungon nimeen ja luokkaan on kuitenkin merkittävä. Direktiivin 92/34/ETY 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti kolmansista maista tuotaessa on ilmoitettava maa, jossa tuotettu. Nämä tiedot voidaan esittää varsinaisessa kasvien terveyspassissa, mutta erillisinä.9 artikla 1 Esiperus- ja perusaineistoksi sekä varmennetuksi aineistoksi nimettyä aineistoa koskevat direktiivin 92/34/ETY 11 artiklan ii kohdassa tarkoitetut vaatimukset merkitsemisestä ja sulkemisesta ovat samat kuin tämän direktiivin 7 artiklassa tarkoitettujen kansallisten varmentamisjärjestelmien vaatimukset.2 Jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että jos etiketti ei sisällä kaikkia 8 artiklan 1 kohdassa vaadittuja tietoja, iv, v ja vii alakohtia lukuun ottamatta, nämä tiedot lisätään siihen. Lisäksi ilmoitetaan, että aineistot ovat "virusvapaita" tai "virustarkastettuja".10 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1993. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus niitä virallisesti julkaistaessa. Jäsenvaltioiden on annettava yksityiskohtaiset säännöt tämän viittauksen tekemisestä.2 Jäsenvaltioiden on saatettava komission tietoon tärkeimpien tämän direktiivin alalta annettujen kansallisten säädösten teksti.11 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä kesäkuuta 1993.Komission puolestaRené STEICHENKomission jäsen(1) EYVL N:o L 157, 10.6.1992, s. 10(2) EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 20(3) EYVL N:o L 4, 8.1.1993, s. 22LIITE LUETTELO LAADULLE HAITALLISISTA ORGANISMEISTA ERI SUVUILLA JA LAJEILLA >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31983L0131

Komission direktiivi 83/131/ETY, annettu 14 päivänä maaliskuuta 1983, tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä annetun neuvoston direktiivin 79/117/ETY liitteen muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 091 , 09/04/1983 s. 0035 - 0035 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 16 s. 0071  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 27 s. 0129  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 16 s. 0071  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 27 s. 0129

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä maaliskuuta 1983,tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä annetun neuvoston direktiivin 79/117/ETY liitteen muuttamisesta (83/131/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä 21 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/117/ETY() ja erityisesti sen 6 artiklan,sekä katsoo, ettätieteellisen ja teknisen tietämyksen kehityksen takia on tarpeen tehdä muutoksia direktiivin 79/117/ETY liitteeseen,tietyt, väliaikaiset poikkeukset direktiivissä säädetyistä kielloista olisi kumottava, koska nykyisin on käytettävissä vaarattomampia käsittelymenetelmiä,kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät aio käyttää eivätkä tulevaisuudessakaan aio käyttää hyväkseen näitä poikkeuksia,on aiheellista lisätä pysyvä orgaaninen klooriyhdiste kamfekloori kiellettyjen tehoaineiden luetteloon, koska sen käytöstä todennäköisesti aiheutuu haitallisia vaikutuksia sekä ihmisten että eläinten terveydelle, samoin kuin kohtuuttoman haitallisia vaikutuksia ympäristölle, komissio on kyseisistä yhdisteistä kuullut pestisidejä käsittelevää tieteellistä komiteaa, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaisia,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivin 79/117/ETY liitettä seuraavasti:1. Osassa A "Elohopeayhdisteet":a) korvataan 4 kohdan, "Alkyylielohopeayhdisteet", a alakohta seuraavalla: "Siemenperunoiden istutus";b) 5 kohdassa "Alkoksialkyyli- ja aryylielohopeayhdisteet":aa) poistetaan a alakohta,bb) muutetaan b, c ja d alakohdat vastaavasti alakohdiksi a, b ja c.2. Osassa B, "Pysyvät orgaaniset klooriyhdisteet"a) korvataan 1 kohdassa, "Aldriini", a alakohta seuraavalla: "maaperän käsittelyyn otirynchys:ta vastaan taimitarhoissa ja koristekasvipenkeissä"b) poistetaan 4 kohdassa, "DDT", a, b, c ja e alakohta;c) poistetaan 7 kohdassa, "Heptakloori", 2 sarakkeen teksti;d) lisätään sarakkeeseen 8 kohdan jälkeen seuraava: "9 Kamfekloori".2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset tai hallinolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä lokakuuta 1984. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä maaliskuuta 1983.Komission puolestaPoul DALSAGERKomission jäsen() EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 36


Avis juridique important

|

31985L0073

Neuvoston direktiivi 85/73/ETY, annettu 29 päivänä tammikuuta 1985, tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta

Virallinen lehti nro L 032 , 05/02/1985 s. 0014 - 0015 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 18 s. 0104  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 33 s. 0152  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 18 s. 0104  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 33 s. 0152

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 29 päivänä tammikuuta 1985,tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta (85/73/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäerityisesti kuluttajalle annettujen terveystakeiden yhdenmukaistamiseksi direktiivissä 64/433/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 83/90/ETY(), säädetään sellaista tuoretta lihaa koskevien terveystarkastusten ja -valvonnan täytäntöönpanosta, joka voi olla kaupankäynnin kohteena yhteisössä,direktiivissä 72/462/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 83/91/ETY(), säädetään jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tuoreen lihan tuonnin yhteydessä tekemistä terveystarkastuksista sekä jäsenvaltioiden ja komission eläinlääkintäasiantuntijoiden kolmansissa viejämaissa tekemistä tarkastuksista, joiden tarkoituksena on ihmisten ja eläinten terveyden suojaaminen yhteisössä,direktiivi 64/433/ETY koskee ainoastaan tuoretta lihaa, joka voi olla kaupankäynnin kohteena yhteisössä; jäsenvaltioiden viranomaiset ovat kuitenkin ottaneet käyttöön kansallisia järjestelmiä ainoastaan kansallisille markkinoille tarkoitetun lihan tarkastamiseksi,direktiivissä 71/118/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 84/642/ETY(), säädetään siipikarjan tuoretta lihaa koskevien terveystarkastusten ja -valvonnan täytäntöönpanosta,terveystarkastuksista ja -valvonnasta kannetaan maksuja, joiden rahoitus on nykyisin varmistettu eri tavoin eri jäsenvaltioissa; tämä eroavuus saattaa vaikuttaa kilpailun edellytyksiin niiden tuotteiden osalta, jotka suurelta osin ovat yhteisten markkinajärjestelyjen alaisia,tilanteen korjaamiseksi on tärkeää säätää tarkastusten ja valvonnan rahoitusta koskevista yhdenmukaisista säännöistä, jakansallista hallintoa ja rahoitusta koskevien säännösten ja hallintomenettelyjen vuosi olisi säädettävä kahden vuoden lisäajasta, jotta Helleenien tasavallassa voidaan soveltaa tarkastuksiin ja valvontaan liittyvien maksujen kantamiseen tarvittavaa järjestelmää,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 päivään tammikuuta 1986: P jäljempänä 2 kohdassa tarkoitettujen eläinten teurastuksesta kannetaan maksu terveystarkastuksista ja -valvonnasta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi, P toisaalta direktiivin 71/118/ETY 15 artiklassa tarkoitetun yhdenvertaisen kohtelun varmistamiseksi ja toisaalta direktiivissä 72/462/ETY säädettyjen kustannusten kattamiseksi säädetään maksun kantamisesta näissä direktiiveissä tarkoitetusta kolmansista maista tuotavasta lihasta, P kielletään kaikenlainen maksujen suora tai välillinen palauttaminen.2. Tässä direktiivissä "eläimillä" tarkoitetaan seuraaviin eläinlajeihin kuuluvia kotieläimiä: nautaeläimet (puhvelit mukaan lukien), siat, lampaat ja vuohet, kotieläiminä pidettävät kavioeläimet sekä kanat, kalkkunat, helmikanat, ankat ja hanhet.2 artikla1. Ennen 1 päivää tammikuuta 1986 neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen maksujen kiinteän tason tai tasot sekä tämän direktiivin soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja periaatteet sekä vahvistaa poikkeustapaukset.Siltä osin kuin on kyse sellaisista teurastamoista saadusta lihasta, joita ei ole hyväksytty direktiivin 64/433/ETY mukaisesti, maksut vahvistetaan kuitenkin vasta, kun neuvosto ennen kyseistä päivämäärää antaa kyseisen lihan tarkastusta koskevat säännöt.3 artiklaKomissio antaa saadusta kokemuksesta kertomuksen ja edellä olevia artikloita koskevat mahdolliset muutosehdotukset ennen 1 päivää tammikuuta 1990.4 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1986. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Helleenien tasavalta saa kuitenkin kahden vuoden lisäajan tämän direktiivin noudattamisessa.5 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 29 päivänä tammikuuta 1985.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. ANDREOTTI() EYVL N:o C 168, 28.6.1984, s. 4, EYVL N:o C 97, 29.4.1981, s. 12 ja EYVL N:o C 162, 22.6.1984, s. 10() EYVL N:o C 87, 5.4.1982, s. 116 ja 17 päivänä tammikuuta 1985 annettu lausunto.() EYVL N:o C 307, 19.11.1984, s. 1 ja 12 päivänä joulukuuta 1984 annettu lausunto.() EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 2012/64() EYVL N:o L 59, 5.3.1983, s. 10() EYVL N:o L 302, 31.12.1972, s. 28() EYVL N:o L 59, 5.3.1983, s. 34() EYVL N:o L 55, 8.3.1971, s. 23() EYVL N:o L 339, 27.12.1984, s. 26


Avis juridique important

|

31980L0051

Neuvoston direktiivi 80/51/ETY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1979, ääntä hitaammin lentävien ilma-alusten melupäästöjen rajoittamisesta

Virallinen lehti nro L 018 , 24/01/1980 s. 0026 - 0028 Kreikank. erityispainos: Luku 15 Nide 1 s. 0237  Espanjank. erityispainos: Luku 07 Nide 2 s. 0206  Portugalink. erityispainos: Luku 07 Nide 2 s. 0206  Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 2 s. 0121  Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 2 s. 0121

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 20 päivänä joulukuuta 1979,ääntä hitaammin lentävien ilma-alusten melupäästöjen rajoittamisesta (80/51/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission direktiiviluonnoksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisöjen toimintaohjelmassa ympäristöalan toimenpiteiksi () osoitetaan selvästi meluongelman merkitys ja erityisesti ilmaliikenteen aiheuttaman melun torjumisen välttämättömyys,neuvoston toimintaohjelmassa tärkeysjärjestykseksi tutkittaessa ilmaliikenteen alan kysymyksiä mainitaan ilma-alusten aiheuttamat päästöt melu mukaan lukien,ilma-alusten aiheuttamaa melua pitäisi vähentää ottaen huomioon ympäristönäkökohdat, tekniset mahdollisuudet ja taloudelliset vaikutukset, jatarkoituksenmukainen tapa tämän haitan vähentämiseksi olisi asettaa melupäästöille melulähdettä koskeva rajoitus, joka perustuu kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön antamiin asiaa koskeviin standardeihin.ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että johonkin kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 16, kolmannen painoksen (heinäkuu 1978) mukaiseen ryhmään kuuluvaa ja kyseisessä valtiossa rekisteröityä siviili-ilma-alusta ei käytetä sen alueella, mikäli sille ei ole annettu myös kyseisen valtion melutodistusta sellaisen riittävän selvityksen perusteella, joka osoittaa ilma-aluksen täyttävän vähintään edellä mainitussa liitteessä olevan II osan 2, 3, 5 tai 6 luvun mukaiset standardit.2 artikla 1. Asiakirja, jolla vahvistetaan 1, 3, 4 ja 5 artiklassa tarkoitettu melutodistus, voi olla joko erillinen melutodistus tai muuhun rekisteröintivaltion hyväksymään ja sen vaatimuksesta ilma-aluksessa pidettävään asiakirjaan sisältyvä lausuma, joka sisältää ainakin seuraavat tiedot:a)rekisteröintivaltio ja ilma-aluksen rekisteritunnus;b)valmistajan sarjanumero;c)valmistajan tyyppi- ja mallimerkintä;d)ilmoitus niistä muutoksista, jotka ilma-alukseen on tehty asianomaisten melua koskevien vaatimusten täyttämiseksi;e)suurin sallittu lentoonlähtöpaino, jolla ilma-aluksen on osoitettu täyttävän asianomaiset enimmäismelua koskevat vaatimukset;f)sellaisten lentokoneiden, joiden tyyppihyväksyntähakemus on jätetty 6 päivänä lokakuuta 1977 tai sen jälkeen, meluarvot ja niiden 90 prosentin luotettavuusraja niissä mittauspisteissä, joissa asianomaisten enimmäismelua koskevien vaatimusten on osoitettu täyttyvän.2. Jäsenvaltioiden on tunnustettava rekisteröintivaltion tyyppihyväksynnän antavan viranomaisen antamien 1 kohdan mukaisten asiakirjojen oikeellisuus, jos rekisteröintivaltio on myös yhteisön jäsen.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kaikilla sellaisilla siviilikäytössä olevilla suurimmalta sallitulta lentoonlähtöpainoltaan enintään 5 700 kg:n painoisilla potkurikoneilla ja ääntä hitaammin lentävillä suihkukoneilla, jotka eivät kuulu mihinkään kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 16, kolmannen painoksen (heinäkuu 1978) mukaiseen ryhmään, mutta käyttävät jonkin jäsenvaltion lentoasemia, on melutodistus, joka osoittaa niiden täyttävän vähintään sanotussa liitteessä olevan II osan 2 tai 6 luvun mukaiset standardit silloin kun ne rekisteröidään niiden alueella.2. Seuraavista määräpäivistä alkaen sovelletaan 1 kohtaa: P potkurikoneet: kuuden kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta; P ääntä hitaammin lentävät suihkukoneet: yhden kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta.3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat rekisteröidä muusta jäsenvaltiosta siirtyvän, 1 kohdassa tarkoitetun potkurikoneen 2 kohdassa mainitun päivän jälkeen, jos ne huolehtivat siitä, että tällaiset lentokoneet liikennöivät vain niiden tai muiden siihen suostuvien valtioiden alueella.4 artikla 1. Seuraaviin ilma-aluksiin ei sovelleta 3 artiklan säännöksiä:i)sellaisiin ilma-aluksiin, jotka eivät täytä sovellettavia melutodistuksen antamisen edellytyksiä, jos ne voidaan varustaa näitä vaatimuksia vastaaviksi edellyttäen, että:a) kyseistä ilma-alustyyppiä varten on olemassa sopivat muutososat;b) tällaisin osin varustetut ilma-alukset täyttävät melutodistuksen antamisen edellytykset;c) tällaisia osia on todella saatavilla; jad) liikennöitsijä on tilannut osat;tarvittavat osat on asennettava kahden vuoden kuluessa rekisteröinnistä lukien;ii)sellaisiin ilma-aluksiin, joita jäsenvaltion liikennöitsijä on käyttänyt ennen 1 päivää heinäkuuta 1979 viimeistään sanottuna päivänä solmitun osamaksu- tai leasingsopimuksen perusteella, ja jotka tämän vuoksi on rekisteröity eri valtiossa kuin siinä, jossa niitä käytetään.2. Jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta 3 artiklan säännöksiä sellaisiin ilma-aluksiin, jotka eivät täytä melutodistuksen antamisen edellytyksiä, jos:a)ilma-aluksilla korvataan vastaava määrä onnettomuudessa tuhoutuneita ilma-aluksia, joita ei voida korvata vastaavilla tarjolla olevilla melutodistuksen saaneilla ilma-aluksilla ja edellyttäen, että korvaavat ilma-alukset rekisteröidään vuoden kuluessa kyseisestä tuhoutumisesta;b)kyseessä on historiallisesti kiinnostava ilma-alus;c)liikennöitsijä osoittaa, että hänen toimintansa harjoittaminen muutoin vaikeutuisi kohtuuttomasti, edellyttäen, että tällaisissa tapauksissa kyseiset ilma-alukset poistetaan rekisteristä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1984.Jäsenvaltio voi kuitenkin vaatia, että ilma-alus, jolle on myönnetty tämän kohdan b tai c alakohdan mukainen poikkeuslupa, täyttää 3 artiklan mukaiset edellytykset, jos ilmaalus käyttää lentoasemia tuossa jäsenvaltiossa. Jäsenvaltioiden, jotka vaativat, että tällainen ilma-alus täyttää 3 artiklassa säädetyt vaatimukset, on ilmoitettava siitä muille jäsenvaltioille ja komissiolle.5 artikla 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sen alueella rekisteröityjä siviilikäytössä olevia suurimmalta sallitulta lentoonlähtömassaltaan yli 20 000 kg:n painoisia ääntä hitaammin lentäviä suihkukoneita ei käytetä 31 päivän joulukuuta 1986 jälkeen, ellei jäsenvaltio ole antanut niille melutodistusta sellaisen riittävän selvityksen perusteella, joka osoittaa lentokoneen täyttävän vähintään kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteen 16, kolmannen painoksen (heinäkuu 1978), II osan 2 luvun mukaiset standardit, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 artiklan soveltamista.2. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää tilapäisiä poikkeuksia 1 kohdan säännöksistä, jos liikennöitsijä sitoutuu vaihtamaan kyseiset lentokoneet viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1988 sellaisiin tarjolla oleviin lento- koneisiin, jotka täyttävät vähintään kansainvälisen siviiliilmailun yleissopimuksen liitteessä 16, kolmannessa painoksessa olevan (heinäkuu 1978), II osan 3 luvun mukaiset melustandardit.6 artikla Poikkeuksellisissa yksittäisissä tapauksissa jäsenvaltiot voivat sallia alueellaan tilapäisesti käytettävän ilma-aluksia, joita tämän direktiivin muiden säännösten perusteella ei voida ottaa käyttöön.7 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiossa rekisteröimättömät ilmaalukset, jotka käyttävät jäsenvaltioiden alueella olevia lentoasemia, täyttävät vähintään yhtä tiukat vaatimukset kuin jäsenvaltioiden ilma-alusten on täytettävä sovellettaessa 1 P6 artiklan mukaisesti.8 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan kuuden kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta, ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan 1 kohdan soveltamista.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.9 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 1979.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. TUNNEY() EYVL N:o C 178, 2.8.1976, s. 61() EYVL N:o C 299, 18.12.1976, s. 16() EYVL N:o C 112, 20.11.1973, s. 1


Avis juridique important

|

31993L0075

Neuvoston direktiivi 93/75/ETY, annettu 13 päivänä syyskuuta 1993, vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa niistä

Virallinen lehti nro L 247 , 05/10/1993 s. 0019 - 0027 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 52 s. 0219  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 52 s. 0219

NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/75/ETY,annettu 13 päivänä syyskuuta 1993,vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa niistä EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettämeritse kuljetettavien vaarallisten ja ympäristöä pilaavien aineiden määrä on kasvanut jatkuvasti, mikä lisää vakavien onnettomuuksien vaaraa, ja näitä onnettomuuksia tapahtuu yhä uudelleen,näyttää olevan tarpeen toteuttaa kaikki asianmukaiset toimenpiteet sellaisten olosuhteiden välttämiseksi, jotka saattaisivat aiheuttaa tällaisia onnettomuuksia, ja jotta voitaisiin vähentää niistä aiheutuvia vahinkoja; yhteisön merisatamiin matkalla olevien tai sieltä poistuvien alusten on sen vuoksi täytettävä vähimmäisvaatimukset,parempi tiedonsaanti edistäisi onnettomuuksien estämistä ja niiden määrän pitämistä mahdollisimman alhaisena; toimivaltaiset viranomaiset voisivat paremman tiedonsaannin avulla ryhtyä tarvittaviin varotoimiin vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavien, yhteisön merisatamiin matkalla olevien tai sieltä poistuvien alusten suhteen,toimivaltaisille viranomaisille on toimitettava Solas- ja Marpol-yleissopimusten mukaisesti tiedot aluksilla olevien vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden laadusta ja sijainnista,tietty säännöllinen liikenne voidaan vapauttaa velvoitteesta toimittaa näitä tietoja,onnettomuusvaaran vähentämiseksi on aiheellista painottaa tiettyjen merenkulun sääntöjen merkitystä,kansainvälisen merenkulkujärjestön IMOn päätöslauselmassa A 648(16) kehotetaan jäsenvaltioiden hallituksia varmistamaan, että alusten ilmoitusjärjestelmät ja -vaatimukset vastaavat mahdollisimman tarkkaan päätöslauselman liitteessä täsmennettyjä yleisiä periaatteita,jos merellä sattuu tapahtuma tai syntyy tilanne, joka aiheuttaa uhan jonkin jäsenvaltion rannikolle tai siihen liittyville eduille, toimivaltaisten viranomaisten olisi saatava aluksen päälliköltä välittömästi ilmoitus tapahtumasta ja aluksella olevista vaarallisista tai ympäristöä pilaavista aineista, jotta viranomaiset voisivat toteuttaa tarvittavat toimenpiteet,lisäksi tässä direktiivissä muistutetaan mieliin toimenpiteet, jotka jäsenvaltioilla on käytettävissään kansainvälisen oikeuden mukaisesti,Solas- ja Marpol-yleissopimuksissa alukset velvoitetaan ilmoittamaan muille aluksille ja rannikkovaltion viranomaisille alusta itseään, muita aluksia ja merenkulkua uhkaavista vaaroista sekä tapahtuneesta tai todennäköisesti tapahtuvasta ympäristöä pilaavien aineiden luvattomasta tai poikkeavasta päästöstä; vaikuttaa asianmukaiselta, että kyseiset viranomaiset tarvittaessa viestittävät saamansa tiedot radioitse,jokainen jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta näistä tiedoista voitaisiin saada mahdollisimman suuri hyöty,tällainen tiedonvaihto edellyttää asianmukaista yhteistyötä yhteisön kaikkien jäsenvaltioiden viranomaisten, laivaajien, alusten liikenteenharjoittajien, päälliköiden ja luotsien välillä,tämän direktiivin täytäntöönpano voi edellyttää joitain muutoksia, jotka komissio tekee komitean avustamana tai jotka neuvosto itse tekee tietyissä tapauksissa,komissio tekee uusia ehdotuksia tässä direktiivissä säädetyn järjestelmän täydentämiseksi,yhteisön satamiin saapuvia tai niistä poistuvia säiliöaluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista 21 päivänä joulukuuta 1978 annettu neuvoston direktiivi 79/116/ETY(4) kumotaan tällä direktiivillä, jatämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen määrätä aluksia koskevia lisävaatimuksia,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Jäsenvaltiot toteuttavat kaikki tarpeelliset ja asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että johonkin yhteisön merisatamaan matkalla olevien tai niistä poistuvien, vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita irtolastina tai pakattuna kuljettavien alusten päälliköt tai liikenteenharjoittajat sekä näiden aineiden laivaajat noudattavat niille tässä direktiivissä asetettuja vähimmäisvaatimuksia.2 Tämä direktiivi ei koske:a) sota-aluksia ja muita ei-kaupallisiin tarkoituksiin käytettyjä julkishallinnon aluksia;b) aluksilla käytettäviksi tarkoitettuja poltto- ja voiteluaineita, varastoja ja varusteita.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `liikenteenharjoittajilla` aluksen omistajia, rahtaajia, käyttöyhtiöitä ja asiamiehiä;b) `aluksella` mitä hyvänsä yhteisön satamaan matkalla olevaa tai sieltä poistuvaa lastialusta, öljy-, kemikaali- tai kaasusäiliöalusta, tai matkustaja-alusta, joka kuljettaa vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita irtolastina tai pakattuna;c) `vaarallisilla aineilla` IMDG-koodissa, IBC-koodin 17 luvussa ja IGC-koodin 19 luvussa esiintyviä aineita;d) `ympäristöä pilaavilla aineilla`:- öljyjä sellaisina kuin ne on määritelty Marpol-yleissopimuksen liitteessä 1,- haitallisia nestemäisiä aineita sellaisina kuin ne on määritelty Marpol-yleissopimuksen liitteessä 2,- vahingollisia aineita sellaisina kuin ne on määritelty Marpol-yleissopimuksen liitteessä 3;e) `Marpolilla` alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehtyä yleissopimusta ja sen vuonna 1978 tehtyä pöytäkirjaa sellaisina kuin ne ovat voimassa tämän direktiivin antamisajankohtana;f) `IMDG-koodilla` vaarallisten aineiden kansainvälistä merenkulkualan kuljetussäännöstöä sellaisena kuin se on voimassa tämän direktiivin antamisajankohtana;g) `IBC-koodilla` vaarallisia kemikaaleja irtolastina kuljettavien alusten rakentamista ja varustamista koskevaa IMOn kansainvälistä säännöstöä sellaisena kuin se on voimassa tämän direktiivin antamisajankohtana;h) `IGC-koodilla` nesteytettyjä kaasuja irtolastina kuljettavien alusten rakentamista ja varustamista koskevaa IMOn kansainvälistä säännöstöä sellaisena kuin se on voimassa tämän direktiivin antamisajankohtana;i) `IMOn päätöslauselmalla A 648(16)` kansainvälisen merenkulkujärjestön yleiskokouksen 16:nnessa istunnossaan 19 päivänä lokakuuta 1989 hyväksymää päätöslauselmaa 648(16), joka käsittelee yleisiä ohjeita alusten ilmoitusjärjestelmistä ja -vaatimuksista, mukaan lukien suuntaviivat siitä, kuinka ilmoittaa sellaisista tapahtumista, joissa on mukana vaarallisia aineita, vahingollisia aineita ja/tai merta pilaavia aineita, sellaisena kuin päätöslauselma on voimassa tämän direktiivin antamisajankohtana;j) `toimivaltaisilla viranomaisilla` jäsenvaltioiden 3 artiklan mukaisesti nimeämiä viranomaisia ja järjestöjä;k) `laivaajalla` mitä hyvänsä henkilöä, joka on tehnyt tai jonka nimissä tai lukuun on tehty kuljettajan kanssa sopimus tavaran kuljettamisesta meritse.3 artikla Jokainen jäsenvaltio nimeää toimivaltaiset viranomaiset, joille tässä direktiivissä säädetyt tiedot ja ilmoitukset osoitetaan, ja ilmoittaa ne komissiolle.Komissio julkaisee luettelon jäsenvaltioiden nimeämistä toimivaltaisista viranomaisista ja näiden tietoyhteyksistä.4 artikla Vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita ei saa tarjota kuljetettavaksi tai lastata alukselle, ellei päällikölle tai liikenteenharjoittajalle ole ensin annettu selvitystä, josta käyvät ilmi kyseisten vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden täsmälliset tekniset nimitykset, mahdolliset Yhdistyneiden Kansakuntien (YK) käyttämät numerot, IMOn vaarallisuusluokat IMDG-, IBC- ja IGC-koodeittain sekä ainemäärät, ja, jos aineet kuljetetaan siirrettävissä säiliöissä tai rahtikonteissa, näiden tuntomerkit.Laivaajan velvollisuutena on toimittaa aluksen päällikölle tai liikenteenharjoittajalle tässä direktiivissä edellytetty ilmoitus ja varmistaa, että kuljetettavaksi tarjottu lasti todella vastaa ensimmäisen kohdan mukaisesti ilmoitettua tavaraa.5 artikla 1 Jokainen jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet seuraavissa kohdissa asetettujen vaatimusten soveltamiseksi kaikkiin aluksiin.2 Jäsenvaltion satamasta poistuvan aluksen liikenteenharjoittajan on ennen lähtöä ilmoitettava kyseisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki liitteen I mukaiset tiedot.3 Yhteisön ulkopuolella sijaitsevasta satamasta saapuvan ja yhteisössä sijaitsevaan satamaan tai jonkin jäsenvaltion aluevesillä sijaitsevaan ankkuripaikkaan matkalla olevan aluksen liikenteenharjoittajan on, voidakseen päästä satamaan tai ankkuripaikkaan, ilmoitettava lastaussatamasta lähtiessään kaikki liitteessä I tarkoitetut tiedot sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa ensimmäinen määräsatama tai ankkurointipaikka sijaitsee.4 Jäsenvaltiot voivat jättää soveltamatta 2 ja 3 kohtaa sellaiseen säännölliseen liikenteeseen, jossa matka kestää vähemmän kuin tunnin. Komissio voi jäsenvaltion pyynnöstä suostua kyseisen ajan kohtuulliseen pidennykseen.Siinä tapauksessa liikenteenharjoittajan on oltava aina valmiina toimittamaan liitteessä I säädetyt tiedot lähtö- tai määräpaikkana olevien jäsenvaltioiden viranomaisten pyynnöstä.5 Jäsenvaltiossa sijaitsevaan satamaan saapuvien tai sieltä poistuvien alusten on kyseisen valtion kansallisten määräysten mukaisesti:a) käytettävä paikallista meriliikennepalvelua (VTS), jos näitä on tarjolla;b) käytettävä luotseja.6 artikla 1 Jokaisen jäsenvaltion on edellytettävä, että jos merellä sattuu tapahtuma tai syntyy tilanne, joka aiheuttaa vaaran kyseisen jäsenvaltion rannikolle tai siihen liittyville eduille, aluksen päällikön on ilmoitettava ainakin tapahtuman yksityiskohdat ja liitteessä I edellytetyt tiedot välittömästi sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jota asia koskee.Toimivaltainen viranomainen voi katsoa, että velvoite antaa liitteen I mukaiset tiedot on täytetty, jos alus ilmoittaa, millä toimivaltaisella viranomaisella yhteisössä on hallussaan 5 artiklassa edellytetyt tiedot.2 Edellä 1 kohdassa säädetty ilmoittaminen tapahtuu IMOn päätöslauselman A 648(16) mukaisesti, ja se on tehtävä ainakin kaikissa päätöslauselmassa mainituissa tilanteissa.3 Liitteessä III esitetään, mitkä toimenpiteet ovat jäsenvaltioilla on käytettävissä kansainvälisen oikeuden mukaisesti.7 artikla Edellä olevat 5 ja 6 artikla eivät vaikuta voimassa olevien, kansainvälisistä yleissopimuksista tai satamailmoitusta koskevista kansallisista järjestelyistä johtuvien vaatimusten soveltamiseen.8 artikla 1 Aluksen päällikön on täytettävä todenmukaisesti ja täsmällisesti tämän direktiivin liitteen II mukainen tarkastuslomake ja luovutettava se tiedoksi luotsille ja pyynnöstä toimivaltaiselle viranomaiselle.2 Luotsien, jotka avustavat alusta sen tullessa laituriin tai lähtiessä laiturista taikka osallistuvat aluksen ohjailemiseen, on viipymättä ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle jos ne saavat tietoonsa puutteita, jotka saattaisivat vaarantaa aluksen turvallisen kulun.9 artikla Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava tarvittaessa kyseisillä alueilla radioitse kaikki 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitetut tapahtumat sekä tiedot meriliikenteen turvallisuutta uhkaavista tapahtumista.10 artikla Toimivaltaisten viranomaisten, joilla on hallussaan 5 artiklan sekä 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitetut tiedot, on ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin niiden luovuttamiseksi milloin hyvänsä toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen käyttöön tämän pyynnöstä.Jäsenvaltion, jonka toimivaltaisille viranomaisille on tämän direktiivin mukaisesti tai muulla tavoin ilmoitettu seikoista, joihin liittyy vaara tai jotka lisäävät vaaraa, että joillekin toisen jäsenvaltion meri- ja rannikkoalueille koituu vahinkoa, on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta jäsenvaltio, jota asia koskee, saisi siitä tiedon mahdollisimman pian.Jokaisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet saadakseen mahdollisimman suuren hyödyn raporteista, jotka alusten on sille toimitettava jos merellä sattuu tapahtuma, josta uhkaa aiheutua erittäin vakavia vahinkoja.11 artikla Tätä direktiiviä voidaan muuttaa 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, jotta voitaisiin:- soveltaa voimaan tulleita, 2 artiklan e, f, g, h ja i alakohdassa tarkoitettuihin kansainvälisiin yleissopimukseen, koodeihin ja päätöslauselmiin myöhemmin tehtyjä muutoksia tämän direktiivin osalta,- mukauttaa tämän direktiivin täytäntöönpanoa tieteelliseen ja tekniseen kehitykseen laajentamatta kuitenkaan sen sovellusalaa.12 artikla 1 Komissiota avustaa komitea, jossa on jäseninä jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja.2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3 a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kahdeksan viikon kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille siinä, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.13 artikla 1 Komissio antaa neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1995 kertomuksen, johon tarvittaessa sisältyy ehdotuksia tämän direktiivin täytäntöönpanosta.2 Lisäksi komitea tekee niin pian kuin mahdollista, kuitenkin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1993, uusia ehdotuksia aiempaa kattavamman ilmoitusjärjestelmän käyttöönotosta yhteisössä. Ehdotukset voivat myös koskea jäsenvaltioiden rannikoilla liikkuvia aluksia ja niissä voidaan käsitellä alusten ja maalla sijaitsevien laitteistojen välisiä elektronisia tiedonvaihtojärjestelmiä.14 artikla 1 Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 12 kuukauden kuluttua tämän direktiivin antamisesta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2 Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettä siitä, miten viittaukset tehdään.3 Tästä direktiivistä johtuvat velvoitteet tulevat voimaan 24 kuukauden kuluttua direktiivin antamisesta.4 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuissa kysymyksissä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle viimeistään 12 kuukauden kuluttua direktiivin antamisesta.Lisäksi kyseiset säännökset annetaan tiedoksi merenkulkualalle kansallisten varoitus- ja tietopalvelujen kautta.15 artikla Kumotaan direktiivi 79/116/ETY 24 kuukauden kuluttua tämän direktiivin antamisesta.16 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 13 päivänä syyskuuta 1993.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaPh. MAYSTADT(1) EYVL N:o C 147, 14.6.1989, s. 3EYVL N:o C 294, 24.11.1990, s. 12(2) EYVL N:o C 175, 16.7.1990, s. 41EYVL N:o C 255, 20.9.1993(3) EYVL N:o C 329, 20.12.1989, s. 20(4) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 33. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 79/1034/ETY (EYVL N:o L 315, 11.12.1979, s. 16)LIITE I Vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevat tiedot (5 artikla)1 Aluksen nimi ja radiotunnus2 Aluksen kansallisuus3 Aluksen pituus ja syväys4 Määräsatama5 Arvioitu saapumisaika määräsatamaan tai luotsiasemalle, kuten toimivaltainen viranomainen edellyttää.6 Arvioitu lähtöaika7 Suunniteltu reitti8 Vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden täsmälliset tekniset nimitykset, mahdolliset YK:n käyttämät numerot, IMOn vaarallisuusluokat IMDG-, IBC- ja IGC-koodeittain sekä ainemäärät, ja jos aineet kuljetetaan siirrettävissä säiliöissä tai rahtikonteissa, näiden tuntomerkit.9 Vahvistus siitä, että aluksella on luettelo, lastiluettelo tai lastipiirros, josta käyvät ilmi yksityiskohtaiset tiedot aluksella kuljetetuista vaarallisista tai ympäristöä pilaavista aineista ja niiden sijainnista.LIITE II ALUSTEN TARKASTUSLOMAKE >KAAVION ALKU>(6 artiklan 3 kohta, 8 artikla ja liite III)>KAAVION LOOPU>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE III Toimenpiteet, jotka kansainvälisen oikeuden mukaisesti ovat jäsenvaltioiden toteutettavissa (6 artiklan 3 kohta)Kun tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa alusta kohtaa 6 artiklan 1 ja 2 kohdassa esitetty tapahtuma tai tilanne, ja sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jota asia koskee, katsoo kansainvälisen oikeuden(1) nojalla, että on tarpeen estää, lieventää tai poistaa kokonaan vakava ja välitön vaara, joka uhkaa jäsenvaltion rannikkoa tai siihen liittyviä etuja taikka miehistöjen, matkustajien tai maissa olevien ihmisten turvallisuutta, tai että on tarpeen suojella meriympäristöä, viranomainen voi erityisesti:- rajoittaa aluksen liikkumista tai määrätä sen tietylle reitille; tämä vaatimus ei vaikuta päällikön vastuuseen aluksensa turvallisesta kulusta,- pyytää päällikköä toimittamaan tämän direktiivin liitteen II mallin mukaisessa tarkastusluettelossa olevat asiaa koskevat tiedot ja vahvistaa, että aluksella on yksi kappale liitteessä I olevassa 9 kohdassa tarkoitetusta luettelosta, lastiluettelosta tai lastipiirroksesta.(1) - Yhdistyneiden Kansakuntien vuoden 1983 merioikeusyleissopimus (UNCLOS), 221 artikla- vuoden 1969 kansainvälinen yleissopimus väliintulosta öljysaastuntaonnettomuuksissa aavalla merellä, I, II, III ja V artikla- vuoden 1973 pöytäkirja väliintulosta aavalla merellä muista aineista kuin öljystä johtuvissa pilaantumistapauksissa, I ja II artikla