Avis juridique important

|

32001L0077

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/77/EY, annettu 27 päivänä syyskuuta 2001, sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoilla

Virallinen lehti nro L 283 , 27/10/2001 s. 0033 - 0040

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/77/EY,annettu 27 päivänä syyskuuta 2001,sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoillaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3),noudattavat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4),sekä katsovat seuraavaa:(1) Uusiutuvien energialähteiden hyödyntämismahdollisuuksia ei tällä hetkellä käytetä täysimääräisesti yhteisössä. Euroopan yhteisö tunnustaa, että uusiutuvia energialähteitä on tuettava ensisijaisena toimenpiteenä, koska niiden käytöllä osaltaan edistetään ympäristönsuojelua ja kestävää kehitystä. Lisäksi tällä voidaan luoda paikkakunnalle työpaikkoja, tällä on myönteinen vaikutus sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, tämä osaltaan edistää toimitusvarmuutta ja mahdollistaa Kioton tavoitteiden nopeamman saavuttamisen. Sen vuoksi on varmistettava, että näitä mahdollisuuksia hyödynnetään paremmin sähkön sisämarkkinoiden puitteissa.(2) Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistäminen kuuluu keskeisiin painotuksiin yhteisön toiminnassa, kuten valkoisessa kirjassa uusiutuvista energialähteistä, jäljempänä "valkoinen kirja", todetaan, energiahuollon varmuuteen ja monipuolistamiseen samoin kuin ympäristönsuojeluun sekä yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen yhtenäisyyteen liittyvistä syistä. Neuvosto vahvisti tämän uusiutuvista energialähteistä 8 päivänä kesäkuuta 1998 antamassaan päätöslauselmassa(5) ja Euroopan parlamentti päätöslauselmassaan valkoisesta kirjasta(6).(3) Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön lisääminen on tärkeä osa sekä sitä toimenpidekokonaisuutta, joka on tarpeen ilmastomuutosta koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimukseen liitetyn Kioton pöytäkirjan sitoumusten noudattamiseksi, että myöhempien sitoumusten täyttämiseksi tarvittavia toimintakokonaisuuksia.(4) Neuvosto 11 päivänä toukokuuta 1999 antamissaan päätelmissä ja Euroopan parlamentti 17 päivänä kesäkuuta 1998 uusiutuvista energialähteistä tuotetusta sähköstä antamassaan päätöslauselmassa(7) ovat kehottaneet komissiota tekemään konkreettisen ehdotuksen yhteisön puitteista uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön pääsystä sähkön sisämarkkinoille. Euroopan parlamentti on myös 30 päivänä maaliskuuta 2000 uusiutuvista energialähteistä tuotetusta sähköstä ja sähkön sisämarkkinoista antamassaan päätöslauselmassa(8) korostanut, että uusiutuvia energialähteitä koskevat kansallisen tason sitovat kunnianhimoiset tavoitteet ovat välttämättömiä tulosten ja yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi.(5) Jotta varmistetaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön markkinaosuuksien kasvaminen keskipitkällä aikavälillä, kaikkia jäsenvaltioita olisi vaadittava asettamaan uusiutuvista energialähteistä tuotetulle sähkölle ohjeelliset kansalliset kulutustavoitteet.(6) Näiden ohjeellisten kansallisten tavoitteiden olisi oltava johdonmukaisia sellaisten kansallisten sitoumusten kanssa, jotka on hyväksytty niiden ilmastonmuutossitoumusten yhteydessä, jotka yhteisö on hyväksynyt Kioton pöytäkirjan velvoitteiden mukaisesti.(7) Komission olisi arvioitava, miten jäsenvaltiot ovat edistyneet ohjeellisten kansallisten tavoitteidensa saavuttamisessa ja ovatko ohjeelliset kansalliset tavoitteet johdonmukaisia ohjeellisen kokonaistavoitteen kanssa, joka on 12 prosenttia kotimaisesta bruttoenergiankulutuksesta vuoteen 2010 mennessä ottaen huomioon, että valkoisessa kirjassa esitetty koko yhteisöä koskeva 12 prosentin ohjeellinen tavoite vuoteen 2010 mennessä muodostaa käyttökelpoisen tavoitteen tehostetulle toiminnalle sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla, ottaen kuitenkin huomioon toisistaan eroavat kansalliset olosuhteet. Jos se tavoitteiden saavuttamiseksi on tarpeen, komission olisi esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksia, jotka voivat sisältää sitovia tavoitteita.(8) Jätettä energialähteenä käyttäessään jäsenvaltiot ovat velvollisia noudattamaan jätehuoltoa koskevaa voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä. Tämän direktiivin soveltaminen ei rajoita jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY(9) liitteiden 2 a ja 2 b määritelmien soveltamista. Uusiutuvien energialähteiden tuen olisi oltava yhteisön muiden tavoitteiden mukaista, ja erityisesti olisi otettava huomioon jätteiden käsittelyhierarkia. Uusiutuvien energialähteiden tulevan tukijärjestelmän ei pitäisi edistää lajittelemattoman yhdyskuntajätteen polttamista, jos sen edistäminen heikentäisi käsittelyhierarkiaa.(9) Tässä direktiivissä käytetty biomassan määritelmä ei rajoita erilaisen määritelmän käyttöä kansallisessa lainsäädännössä tähän direktiiviin liittymättömissä yhteyksissä.(10) Tällä direktiivillä jäsenvaltioita ei velvoiteta tunnustamaan alkuperätakuun hankintaa muista jäsenvaltioista tai vastaavaa sähkön ostamista osaksi niiden kiintiövelvoitteiden täyttämistä. Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kaupan helpottamiseksi ja avoimuuden lisäämiseksi kuluttajia kohtaan kun nämä valitsevat uusiutumattomista energialähteistä tuotetun sähkön ja uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön välillä, sähkön alkuperätakuu on kuitenkin tarpeen. Alkuperätakuita koskevat järjestelmät eivät sinänsä merkitse oikeutta päästä osalliseksi eri jäsenvaltioissa perustetuista kansallisista tukijärjestelmistä. On tärkeää, että alkuperätakuut kattavat kaikki uusiutuvista energialähteistä tuotetut sähköenergian muodot.(11) On tärkeää erottaa selvästi toisistaan alkuperätakuut ja vaihdettavat vihreät todistukset.(12) Uusiutuvia energialähteitä suosivan julkisen tuen tarve tunnustetaan yhteisön suuntaviivoissa ympäristönsuojeluun myönnettävästä valtiontuesta(10), joissa muiden vaihtoehtojen ohella otetaan huomioon tarve sisällyttää hintoihin sähköntuotannon ulkoiset kustannukset. Tällaisen julkisen tuen myöntämiseen sovelletaan kuitenkin edelleen Euroopan yhteisön perustamissopimusta ja erityisesti sen 87 ja 88 artiklaa.(13) On tarpeen luoda lainsäädäntöpuitteet uusiutuvien energialähteiden markkinoille.(14) Jäsenvaltiot tukevat uusiutuvien energialähteiden käyttöä erilaisin tukijärjestelmin, kuten vihreillä todistuksilla, investointituilla, verohelpotuksilla tai veronalennuksilla ja -palautuksilla sekä suoran hintatuen järjestelmillä. Yksi tärkeä keino tämän direktiivin tavoitteen saavuttamiseksi on taata kyseisten järjestelmien moitteeton toiminta siihen asti, kunnes yhteisön puitteet on otettu käyttöön, jotta investoijien luottamus säilyisi.(15) On liian aikaista tehdä päätös tukijärjestelmiä koskevista yhteisön laajuisista puitteista, koska jäsenvaltioiden järjestelmistä on vasta vähän kokemusta ja koska uusiutuvista energialähteistä tuotetun hintatuetun sähkön osuus yhteisössä on suhteellisen pieni.(16) Riittävän siirtymäkauden jälkeen tukijärjestelmiä on kuitenkin tarpeen mukauttaa kehittyviin sähkön sisämarkkinoihin. Sen vuoksi on aiheellista, että komissio seuraa tilannetta ja antaa kertomuksen kansallisten järjestelmien soveltamisesta saaduista kokemuksista. Komission olisi tehtävä tarvittaessa tämän kertomuksen päätelmien perusteella ehdotus yhteisön puitteiksi uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön tukijärjestelmistä. Tämän ehdotuksen olisi osaltaan edistettävä ohjeellisten kansallisten tavoitteiden toteutumista, sen olisi oltava sähkön sisämarkkinoiden periaatteiden mukainen, ja siinä olisi otettava huomioon erilaisten uusiutuvien energialähteiden ominaispiirteet, erilaiset tekniikat ja maantieteelliset erot. Ehdotuksella olisi lisäksi edistettävä uusiutuvien energialähteiden käyttöä tehokkaalla tavalla ja sen olisi oltava samalla yksinkertainen ja mahdollisimman tehokas erityisesti kustannuksiltaan, ja siinä olisi säädettävä riittävistä vähintään seitsemän vuoden siirtymäkausista, sillä olisi säilytettävä sijoittajien luottamus ja vältettävä sellaiset investoinnit, joita ei saada takaisin. Nämä puitteet mahdollistaisivat uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön kilpailun uusiutumattomista energialähteistä tuotettavan sähkön kanssa ja rajoittaisivat kuluttajille aiheutuvia kustannuksia vähentäen samanaikaisesti keskipitkällä aikavälillä julkisen tuen tarvetta.(17) Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön markkinaosuuden lisääntyessä saadaan mittakaavaetuja, jolloin myös kustannukset pienenevät.(18) On tärkeää hyödyntää markkinavoimia ja sisämarkkinoita ja tehdä uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö kilpailukykyiseksi ja Euroopan kansalaisia kiinnostavaksi.(19) Edistettäessä uusiutuvien energialähteiden markkinoiden kehittymistä on tarpeen ottaa huomioon ne myönteiset vaikutukset, jotka kohdistuvat alueellisiin ja paikallisiin kehittämismahdollisuuksiin, vientinäkymiin, sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja työllistymismahdollisuuksiin erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten ja itsenäisten sähköntuottajien osalta.(20) Olisi otettava huomioon uusiutuvia energialähteitä käyttävän alan erityisrakenne etenkin uudistettaessa uusiutuvista energialähteistä sähköä tuottavien voimaloiden rakennuslupien myöntämiseen liittyviä hallintomenettelyjä.(21) Tietyissä tilanteissa ei ole mahdollista täysin taata uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön siirtoa ja jakelua vaikuttamatta verkon luotettavuuteen ja turvallisuuteen, ja tähän liittyviin takuisiin voi siten kuulua rahallisia korvauksia.(22) Uusiutuvia energialähteitä käyttävien uusien sähköntuottajien liittymiskustannusten tulisi olla objektiivisia, avoimia ja ketään syrjimättömiä, ja verkkoon liitettyjen tuottajien verkolle tuottama hyöty olisi asianmukaisesti otettava huomioon.(23) Suunnitellun toiminnan yleisiä tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Näiden toimenpiteiden yksityiskohtainen soveltaminen olisi kuitenkin annettava jäsenvaltioiden tehtäväksi ja siten sallia kunkin jäsenvaltion valita omaan erityistilanteeseensa parhaiten soveltuva järjestely. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTarkoitusTämän direktiivin tarkoituksena on edistää uusiutuvien energialähteiden osuuden lisäämistä sähköntuotannossa sähkön sisämarkkinoilla ja luoda perusta tuleville tätä koskeville yhteisön puitteille.2 artiklaMääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "uusiutuvilla energialähteillä" uusiutuvia, muita kuin fossiilisia energialähteitä (tuuli-, aurinko-, maalämpö-, aalto- ja vuorovesienergiaa, vesivoimaa, biomassaa, kaatopaikkakaasuja, jäteveden käsittelylaitosten kaasuja ja biokaasuja);b) "biomassalla" maataloudesta (kasvi- ja eläinaineet mukaan lukien), metsätaloudesta ja niihin liittyvästä teollisuudesta peräisin olevien tuotteiden, jätteiden ja jätetuotteiden biohajoavaa osaa sekä teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa;c) "uusiutuvista energialähteistä tuotetulla sähköllä" sähköä, jota tuotetaan yksinomaan uusiutuvia energialähteitä käyttävissä voimaloissa, ja se osuus myös perinteisiä energialähteitä käyttävissä hybridivoimaloissa tuotetusta sähköstä, joka tuotetaan uusiutuvista energialähteistä, mukaan lukien uusiutuva sähkö, jota käytetään varastointijärjestelmien täyttämiseen, ja lukuun ottamatta varastointijärjestelmien tuloksena tuotettua sähköä;d) "sähkönkulutuksella" kotimaista sähköntuotantoa, mukaan lukien teollisuuden oma tuotanto, ja tuontia, josta on vähennetty viennin osuus (kotimainen sähkön bruttokulutus).Lisäksi sovelletaan sähkön sisämarkkinoista(11) 19 päivänä joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/92/EY määritelmiä.3 artiklaOhjeelliset kansalliset tavoitteet1. Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet edistääkseen uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön kulutuksen lisäämistä 2 kohdassa tarkoitettujen ohjeellisten kansallisten tavoitteiden mukaisesti. Näiden toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa saavutettavaan tavoitteeseen.2. Jäsenvaltioiden on laadittava ja julkaistava viimeistään 27 päivänä lokakuuta 2002 ja sen jälkeen joka viides vuosi kertomus, jossa vahvistetaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ohjeelliset kansalliset tulevaa kulutusta koskevat tavoitteet prosenttiosuutena sähkönkulutuksesta seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi. Kertomuksessa on myös esitettävä jäsenvaltiossa näiden ohjeellisten kansallisten tavoitteiden saavuttamiseksi toteutetut tai suunnitellut toimenpiteet. Vahvistaessaan nämä vuoteen 2010 ulottuvat tavoitteet jäsenvaltioiden on:- otettava huomioon liitteessä esitetyt viitearvot,- huolehdittava, että nämä tavoitteet ovat sellaisten kansallisten sitoumusten mukaisia, jotka on hyväksytty niiden ilmastonmuutossitoumusten yhteydessä, jotka yhteisö on hyväksynyt ilmastonmuutosta koskevaan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimukseen liitetyn Kioton pöytäkirjan velvoitteiden mukaisesti.3. Jäsenvaltioiden on julkaistava ensimmäisen kerran viimeistään 27 päivänä lokakuuta 2003 ja sen jälkeen joka toinen vuosi kertomus, joka sisältää arvion ohjeellisten kansallisten tavoitteiden saavuttamisesta ottaen huomioon erityisesti näiden tavoitteiden saavuttamiseen mahdollisesti vaikuttavat ilmastotekijät ja jossa osoitetaan, missä määrin toteutetut toimenpiteet ovat johdonmukaisia kansallisten ilmastonmuutossitoumusten kanssa.4. Komissio arvioi 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden kertomusten perusteella, missä määrin- jäsenvaltiot ovat edistyneet ohjeellisten kansallisten tavoitteidensa saavuttamisessa;- ohjeelliset kansalliset tavoitteet ovat johdonmukaisia ohjeellisen kokonaistavoitteen kanssa, joka on 12 prosenttia kotimaisesta energian bruttokulutuksesta vuoteen 2010 mennessä, sekä erityisesti ohjeellisen osuuden kanssa, jonka mukaan 22,1 prosenttia yhteisön kokonaissähkönkulutuksesta on vuoteen 2010 mennessä oltava uusiutuvista energialähteistä tuotettua sähköä.Komissio julkaisee ensimmäisen kerran viimeistään 27 päivänä lokakuuta 2004 ja sen jälkeen joka toinen vuosi päätelmänsä kertomuksessa. Tähän kertomukseen liitetään tarvittaessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle osoitettuja ehdotuksia.Jos toisessa alakohdassa tarkoitetussa kertomuksessa tullaan siihen tulokseen, että ohjeelliset kansalliset tavoitteet eivät todennäköisesti vastaa ohjeellista kokonaistavoitetta perusteettomista ja/tai uusiin tieteellisiin tietoihin liittymättömistä syistä, ehdotuksissa käsitellään kansallisia tavoitteita asianmukaisessa muodossa, mahdolliset sitovat tavoitteet mukaan lukien.4 artiklaTukijärjestelmät1. Komissio arvioi jäsenvaltioissa käytettyjen sellaisten menettelyjen soveltamista, joiden mukaan sähkön tuottaja saa julkisten viranomaisten sääntelemän järjestelmän perusteella joko suoraa tai välillistä tukea ja joilla voisi olla kauppaa rajoittava vaikutus, pitäen lähtökohtana, että nämä järjestelmät edistävät perustamissopimuksen 6 ja 174 artiklan tavoitteiden saavuttamista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamista.2. Komissio antaa viimeistään 27 päivänä lokakuuta 2005 tämän direktiivin voimaantulosta hyvin dokumentoidun kertomuksen, joka perustuu 1 kohdassa tarkoitetuista erilaisista menettelyistä ja niiden soveltamisesta saatuun kokemukseen. Kertomuksessa arvioidaan 1 kohdassa tarkoitettujen tukijärjestelmien tuloksia, mukaan lukien niiden kustannustehokkuus uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön käytön edistämisessä 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen ohjeellisten kansallisten tavoitteiden mukaisesti. Tähän kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotus yhteisön kehykseksi uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön tukijärjestelmistä.Puite-ehdotuksella pyritään seuraavaan:a) sillä olisi osaltaan edistettävä ohjeellisten kansallisten tavoitteiden toteutumista;b) sen olisi oltava sähkön sisämarkkinoiden periaatteiden mukainen;c) siinä olisi otettava huomioon erilaisten uusiutuvien energialähteiden ominaispiirteet, erilaiset tekniikat sekä maantieteelliset erot;d) sillä olisi edistettävä uusiutuvien energialähteiden käyttöä tehokkaalla tavalla, ja sen on oltava yksinkertainen ja samalla mahdollisimman tehokas erityisesti kustannuksiltaan;e) siihen olisi sisällyttävä riittävät vähintään seitsemän vuoden siirtymäkaudet kansallisille tukijärjestelmille ja sillä olisi säilytettävä sijoittajien luottamus.5 artiklaUusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön alkuperätakuu1. Jäsenvaltioiden on viimeistään 27 päivänä lokakuuta 2003 varmistettava, että uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön alkuperä voidaan taata tämän direktiivin ja kunkin jäsenvaltion vahvistamien objektiivisten, avoimien ja ketään syrjimättömien perusteiden mukaisesti. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alkuperästä annetaan tätä varten ja vastauksena pyyntöön takuu.2. Jäsenvaltiot voivat nimetä yhden tai useamman toimivaltaisen, tuotannosta ja jakelusta riippumattoman elimen, jonka tehtävänä on valvoa alkuperätakuiden myöntämistä kyseisen pyynnön täyttämiseksi.3. Alkuperätakuun on:- sisällettävä ilmoitus energialähteestä, josta sähkö on tuotettu, maininta tuotantoajankohdasta ja -paikasta sekä vesivoimaloiden osalta voimalan kapasiteetista,- tehtävä mahdolliseksi uusiutuvia energialähteitä käyttäville sähköntuottajille osoittaa, että heidän myymänsä sähkö on tuotettu uusiutuvista energialähteistä.4. Jäsenvaltioiden olisi vastavuoroisesti tunnustettava 2 kohdan mukaisesti myönnetyt alkuperätakuut yksinomaisena osoituksena 3 kohdassa tarkoitetuista seikoista. Kieltäytymiselle tunnustaa alkuperätakuut tällaiseksi osoitukseksi, erityisesti petosten estämiseen liittyvistä syistä, on oltava objektiiviset, avoimet ja ketään syrjimättömät perusteet. Jos alkuperätakuun tunnustamisesta kieltäydytään, komissio voi velvoittaa kieltäytyvän osapuolen tunnustamaan alkuperätakuun ottaen huomioon erityisesti objektiiviset, avoimet ja ketään syrjimättömät perusteet, joihin tunnustaminen perustuu.5. Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten elinten on vahvistettava asianmukaiset menettelyt, joilla varmistetaan alkuperätakuiden tarkkuus ja luotettavuus, sekä esitettävä 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa takuujärjestelmän luotettavuuden varmistamiseksi toteutetut toimenpiteet.6. Jäsenvaltioita kuultuaan komissio tarkastelee 8 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa niitä menettelyjä, joita jäsenvaltiot voisivat noudattaa sen takaamiseksi, että sähkö on tuotettu uusiutuvista energialähteistä. Komissio ehdottaa tarvittaessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle asiaa koskevien yhteisten sääntöjen hyväksymistä.6 artiklaHallintomenettelyt1. Jäsenvaltioiden tai niiden nimeämien toimivaltaisten elinten on arvioitava uusiutuvia energialähteitä käyttävien uusien sähköntuotantolaitosten perustamislupiin tai muihin direktiivin 96/92/EY 4 artiklassa säädettyihin menettelyihin sovellettava lainsäädäntö, tarkoituksenaan:- vähentää lainsäädäntöön perustuvia ja muita esteitä uusiutuvista energialähteistä tuotettavan sähkön lisäämiselle;- yksinkertaistaa ja nopeuttaa menettelyjä asianmukaisella hallintotasolla; sekä- varmistaa, että säännöt ovat objektiivisia, avoimia ja ketään syrjimättömiä ja että uusiutuviin energialähteisiin liittyvien eri tekniikkojen erityispiirteet otetaan täysin huomioon.2. Jäsenvaltioiden on julkistettava viimeistään 27 päivänä lokakuuta 2003 1 kohdassa tarkoitetusta arvioinnista kertomus, ja osoitettava siinä tarvittaessa toimet, joita on toteutettu. Kertomuksen tarkoituksena on, siltä osin kuin tämä on kansallisen lainsäädännön kannalta aiheellista, antaa kuvaus saavutetusta vaiheesta erityisesti:- hallinnollisten elinten toimien yhteensovittamisessa lupahakemusten määräaikojen, vastaanottamisen ja käsittelyn osalta,- mahdollisten suuntaviivojen laatimisessa 1 kohdassa tarkoitetuille toimille ja mahdollisuudessa ottaa käyttöön nopeutettu suunnittelumenettely uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuottajille; sekä- viranomaisten asettamisessa toimimaan välittäjinä lupia myöntävien viranomaisten ja luvanhakijoiden välisissä riidoissa.3. Komissio arvioi 8 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa ja tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden kertomusten perusteella parhaita käytäntöjä 1 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi.7 artiklaVerkko1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että niiden alueella toimivat siirto- ja jakeluverkko-operaattorit takaavat uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön siirron ja jakelun, sanotun kuitenkaan rajoittamatta verkon luotettavuuden ja turvallisuuden säilyttämistä. Jäsenvaltiot voivat lisäksi säätää, että uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön pääsy verkkoon asetetaan etusijalle. Siirtoverkko-operaattorit asettavat tuotantolaitosten sähkön jakelussa etusijalle uusiutuvia energialähteitä käyttävät tuotantolaitokset siinä määrin kuin kansallisen sähköjärjestelmän toiminta sen sallii.2. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön lainsäädäntöpuitteet tai vaadittava, että siirto- ja jakeluverkko-operaattorit laativat ja julkaisevat omat vakioidut sääntönsä sellaisista teknisistä mukautuksista kuten verkkoyhteyksistä ja verkkojen vahvistamisesta johtuvien kustannusten jakamisesta, jotka ovat tarpeen uusiutuvia energialähteitä hyödyntävien uusien sähköntuottajien liittämiseksi verkkoon.Sääntöjen on perustuttava objektiivisiin, avoimiin ja ketään syrjimättömiin perusteisiin, joissa otetaan erityisesti huomioon kaikki kustannukset ja hyödyt, jotka liittyvät kyseisten tuottajien verkkoon liittymiseen. Säännöissä voidaan määrätä erityyppisistä liittymistä.3. Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa vaatia siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita kantamaan kokonaan tai osittain 2 kohdassa tarkoitetut kustannukset.4. Siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita on vaadittava tarjoamaan uudelle liittymistä haluavalle tuottajalle kattava ja yksityiskohtainen arvio liittymisen aiheuttamista kustannuksista. Jäsenvaltiot voivat antaa verkkoon liittymistä haluaville uusiutuvan sähkön tuottajille luvan liittymätöitä koskevan tarjouspyynnön tekemiseen.5. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön lainsäädäntöpuitteet tai vaadittava siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita laatimaan ja julkaisemaan omat vakioidut sääntönsä siitä, miten järjestelmäasennusten, esimerkiksi verkkoyhteyksien ja verkkojen vahvistamisen, aiheuttamat kustannukset voidaan jakaa kaikkien asennuksista hyötyvien tuottajien välillä.Kustannukset on jaettava soveltamalla järjestelmää, joka perustuu objektiivisiin, avoimiin ja ketään syrjimättömiin perusteisiin, joissa otetaan huomioon sekä alkuvaiheessa että myöhemmin verkkoon liittyneiden tuottajien samoin kuin siirtoverkko- ja jakeluverkko-operaattorien yhteyksistä saama hyöty.6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei siirto- ja jakelumaksuilla syrjitä uusiutuvista energialähteistä saatua sähköä etenkään silloin, kun sähköä tuotetaan uusiutuvien energialähteiden avulla yhteisön syrjäisillä alueilla, kuten saarilla sekä harvaan asutuilla alueilla.Jäsenvaltioiden on tarvittaessa toteutettava oikeudellinen kehys tai vaadittava siirto- ja jakeluverkko-operaattoreita takaamaan, että uusiutuvia energialähteitä käyttävien laitosten tuottaman sähkön siirrosta ja jakelusta perityt maksut vastaavat saatavissa olevaa kustannushyötyä, kun laitos liitetään verkkoon. Kustannushyötyä voidaan saada esimerkiksi matalajännitteisen verkon suoran käytön avulla.7. Jäsenvaltioiden on 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa myös tarkasteltava toimenpiteitä, joiden avulla helpotetaan uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön pääsyä verkkoon. Kyseisessä kertomuksessa on tarkasteltava muun muassa mahdollisuutta ottaa käyttöön kaksisuuntainen mittaaminen.8 artiklaYhteenvetokertomusKomissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2005 ja sen jälkeen joka viides vuosi Euroopan parlamentille ja neuvostolle 3 artiklan 3 kohdan ja 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti laadittujen jäsenvaltioiden kertomusten pohjalta yhteenvedon tämän direktiivin täytäntöönpanosta.Tässä yhteenvedossa on:- tarkasteltava edistymistä uusiutumattomista energialähteistä tuotetun sähkön ulkoisten kustannusten ottamisessa huomioon, sekä vaikutuksia, joita sähköntuotannolle myönnetyllä julkisella tuella on ollut,- erityisesti otettava huomioon jäsenvaltioiden mahdollisuudet täyttää 3 artiklan 2 kohdassa vahvistetut ohjeelliset kansalliset tavoitteet, 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu ohjeellinen kokonaistavoite sekä se, esiintyykö eri energialähteiden välillä syrjintää.Tarvittaessa komissio liittää tähän yhteenvetoonsa lisäehdotuksia Euroopan parlamentille ja neuvostolle.9 artiklaSaattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöäJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 27 päivänä lokakuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.10 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.11 artiklaOsoitusTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 27 päivänä syyskuuta 2001.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesN. FontaineNeuvoston puolestaPuheenjohtajaC. Picqué(1) EYVL C 311 E, 31.10.2000, s. 320 ja EYVL C 154 E, 29.5.2001, s. 89.(2) EYVL C 367, 20.12.2000, s. 5.(3) EYVL C 22, 24.1.2001, s. 27.(4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 16. marraskuuta 2000 (EYVL C 223, 8.8.2001, s. 294), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 23. maaliskuuta 2001 (EYVL C 142, 15.5.2001, s. 5) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 4. heinäkuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Neuvoston päätös, tehty 7. syyskuuta 2001.(5) EYVL C 198, 24.6.1998, s. 1.(6) EYVL C 210, 6.7.1998, s. 215.(7) EYVL C 210, 6.7.1998, s. 143.(8) EYVL C 378, 29.12.2000, s. 89.(9) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 96/350/EY (EYVL L 135, 6.6.1996, s. 32).(10) EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3.(11) EYVL L 27, 30.1.1997, s. 20.LIITEViitearvot jäsenvaltioiden ohjeellisille kansallisille tavoitteille, jotka koskevat uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuutta sähkön bruttokulutuksesta vuoteen 2010 mennessä (*)(*)Ottaessaan huomioon tässä liitteessä olevat viitearvot jäsenvaltiot olettavat aiheellisesti, että ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevissa tarkistetuissa suuntaviivoissa sallitaan kansalliset tukijärjestelmät uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön edistämiseksi.>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31990L0427

Neuvoston direktiivi 90/427/ETY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990, jalostusta ja polveutumista koskevista edellytyksistä yhteisön sisäisessä hevoseläinten kaupassa

Virallinen lehti nro L 224 , 18/08/1990 s. 0055 - 0059 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 33 s. 0172  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 33 s. 0172

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990,jalostusta ja polveutumista koskevista edellytyksistä yhteisön sisäisessä hevoseläinten kaupassa (90/427/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamisasiakirjan, ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäelävät hevoseläimet sisältyvät perustamissopimuksen liitteessä II olevaan tuoteluetteloon,on tärkeätä, että hevoseläintuotannon tarkoituksenmukaisen kehittämisen varmistamiseksi ja sen tuottavuuden lisäämiseksi yhteisön sisäisessä kaupassa hevoseläinten kaupan pitämistä koskevat säännökset on vahvistettava yhteisön tasolla,hevoseläinten ja erityisesti hevosten jalostus ja kasvatus sisällytetään yleensä maatalouden alaan; se on osalle maatalousväestöstä tulolähde ja sen vuoksi sitä olisi edistettävä,tyydyttävät tulokset riippuvat tässä suhteessa paljon siitä, että käytetään virallisesti hyväksyttyjen järjestöjen ja yhdistysten pitämiin kantakirjoihin rekisteröityjä hevoseläimiä,kantakirjoihin merkitsemisessä on eroja, jotka ovat yhteisön sisäisen kaupan esteenä; täydelliseksi kaupan vapauttamiseksi vaaditaan edelleen yhdenmukaistamista, erityisesti kantakirjoihin merkitsemisen osalta,rekisteröityjen hevoseläinten yhteisön sisäinen kauppa olisi asteittain vapautettava; kaupan täydelliseksi vapauttamiseksi vaaditaan edelleen lisää yhdenmukaistamista, erityisesti hyväksyttäessä oriita käytettäväksi astutukseen muille kuin oriin omistajan omille tammoille ja käytettäessä siemennestettä ja munasoluja kunkin kantakirjan ominaispiirteiden mukaisesti,on tarpeen laatia yhteisön menettelyn mukaisesti yhdenmukaistettu malli kotieläinjalostuksen polveutumista ja tunnistamista koskevaksi todistukseksi,eläimen nimi on olennainen seikka hevoseläinten tunnistamisessa; on usein mahdotonta jäljittää eläinyksilön jälkeläistä ja seurata sen edistymistä, jos sen nimi muutetaan uuden omistajan pyynnöstä; hevoseläinten nimeämistä koskevat määräykset olisi yhdenmukaistettava, erityisesti vilpillisten käytäntöjen estämiseksi,olisi saatettava voimaan säännökset, joilla estetään hevoseläinten tuonti kolmansista maista edellytyksillä, jotka ovat yhteisössä sovellettavia edellytyksiä lievemmät, jaon suotavaa päättää täytäntöönpanotoimenpiteistä tiettyjen teknisten kysymysten osalta; suunniteltujen toimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis ja tehokas yhteistyö pysyvässä kotieläinjalostusta käsittelevässä komiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I LUKU Yleiset säännökset 1 artikla Tässä direktiivissä säädetään kotieläinjalostuksen ja polveutumisen edellytykset, joilla säännellään hevoseläinten, niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden yhteisön sisäistä kauppaa.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) 'hevoseläimellä` kotieläintä, joka on hevonen tai aasi tai niiden risteytys;b) 'rekisteröidyllä hevoseläimellä` hevoseläintä, joka on kirjattu tai rekisteröity ja merkittävissä kantakirjaan 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla laadittujen sääntöjen mukaisesti ja joka on tunnistettu 8 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tunnistamista koskevalla asiakirjalla;c) 'kantakirjalla` kirjaa, rekisteriä, tiedostoa tai tietovälinettä:- jota pitää jäsenvaltion tai kyseisen jäsenvaltion virallisen laitoksen hyväksymä tai tunnustama järjestö tai yhdistys,- johon hevoseläimiä merkitään tai rekisteröidään ja joka sisältää tiedot kaikista niiden tunnetuista esivanhemmista.3 artikla Hevoseläinten sekä niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden yhteisön sisäistä kauppaa ei saa kieltää tai rajoittaa muilla kotieläinjalostusta ja polveutumista koskevilla perusteilla kuin niillä, jotka johtuvat tämän direktiivin täytäntöönpanemisesta.Kun kuitenkin kyseessä on yhteisön sisäinen, rekisteröidyillä hevoseläimillä, niiden siemennesteellä, munasoluilla ja alkioilla käytävä kauppa, kansalliset määräykset, jotka ovat perustamissopimuksen yleisten määräysten mukaisia, on pidettävä voimassa, kunnes asiaa koskevat 4 ja 8 artiklassa tarkoitetut yhteisön päätökset tulevat voimaan.II LUKU Rekisteröityjen hevoseläimien polveutumissäännöt 4 artikla 1 Seuraavat periaatteet on otettava huomioon tehtäessä päätökset, joita tarkoitetaan 2 kohdassa:a) kantakirjoja ylläpitävien tai niitä perustavien järjestöjen ja yhdistysten hyväksymisen tai tunnustamisen on oltava yhdenmukainen niiden periaatteiden kanssa, jotka rodun alkuperää koskevaa kantakirjaa pitävä järjestö tai yhdistys on määritellyt;b) kantakirjoihin merkitsemisen ja rekisteröinnin perusteena on oltava rodun erityispiirteet ja erityisesti tiettyjen täysiverirotujen kohdalla, tarve säännellä keinotekoisin lisääntymismenetelmin tuotettujen hevoseläinten merkitsemistä ja rekisteröintiä.2 Komissio määrittää 10 artiklassa säädetyn menettelyn sekä 1 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaisesti:a) kantakirjoja pitävien tai perustavien järjestöjen ja yhdistysten hyväksymisen tai tunnustamisen perusteet;b) kantakirjoihin merkitsemisen ja rekisteröinnin perusteet;c) tarvittaessa rekisteröityjen hevoseläinten tunnistamiseen käytettävät perusteet ja menetelmät;d) polveutumista osoittavan todistuksen sekä tunnistamisasiakirjan laatimisen 8 artiklassa tarkoitetut perusteet;e) tarvittaessa säännökset 5 artiklassa tarkoitettujen järjestöjen ja yhdistysten välisen yhteistoiminnan varmistamiseksi.5 artikla Komissiolle ja muille pysyvän kotieläinjalostusta käsittelevän komitean jäsenvaltioille on toimitettava luettelo niistä kantakirjoja pitävistä ja perustavista järjestöistä ja yhdistyksistä, jotka on tunnustettu 4 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja sen ajan tasalla olevien täydennysten mukaisesti.6 artikla 1 Yhteisön sisäisessä kaupassa on lähettävässä maassa rekisteröidyt hevoseläimet rekisteröitävä tai merkittävä määränpäänä olevassa jäsenvaltiossa sopivaan kantakirjaan samalla nimellä ja kansainvälisten sopimusten mukaisella syntymämaan lyhenteen merkinnällä, paitsi jos poikkeuslupa on annettu yhteisymmärryksessä kyseessä olevien järjestöjen tai yhdistysten kanssa.2 Jos järjestöjen tai yhdistysten säännöt sallivat:- eläimen alkuperäistä nimeä voi edeltää tai sitä voi seurata toinen väliaikaiseksi tarkoitettu tai pysyvä nimi edellyttäen, että koko eläimen eliniän alkuperäinen nimi säilytetään suluissa ja että syntymämaa osoitetaan käyttäen lyhennettä, joka on kansainvälisissä sopimuksissa hyväksytty,- vaihtoehtoiset toimenpiteet voidaan toteuttaa eläimen jatkuvan tunnistamisen turvaamiseksi, komission 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti päättämän menettelyn mukaan.III LUKU Rekisteröityjen hevoseläimien kotieläinjalostuksen säännöt 7 artikla Komissio voi tarpeellisessa laajuudessa varmistaa tämän direktiivin säännösten yhdenmukaisen soveltamisen ja 4 artiklan 1 kohdassa säädettyjä periaatteita noudattaen määrätä 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:a) menetelmät jalostuseläinten suorituskyvyn seuraamiseksi ja jalostusarvon arvioimiseksi;b) edellä a kohdassa tarkoitettujen menetelmien perusteella yleiset perusteet urosten tai, jos on tarkoituksenmukaista, naaraiden jalostustarkoituksiin hyväksymiseen sekä niiden siemennesteen, munasolujen tai alkioiden käyttämiseen.8 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että:1 rekisteröityjä hevoseläimiä kuljetettaessa niiden mukana on tunnistamisasiakirja, joka on laadittu komission 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti ja jonka ovat antaneet ne järjestöt tai yhdistykset, joita tarkoitetaan tämän direktiivin 5 artiklassa sekä eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista elävien hevoseläinten liikkuvuuden ja kolmansista maista tapahtuvan tuonnin osalta 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/426/ETY(4) 2 artiklan c kohdassa.Rekisteröityjen hevosten tunnistamisasiakirjassa, joka on laadittu yhteisön kielillä, on oltava vähintään liitteessä osoitetut tiedot; tietoja voidaan täydentää tai muuttaa 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.2 rekisteröityjen hevoseläinten siemennestettä, munasoluja ja alkioita pidettäessä kaupan niiden mukana on toimivaltaisen viranomaisen vähintään määrämaana olevan maan kielellä antama polveutumis- ja tunnistamistodistus, ja jossa noudatetaan komission 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti laatimaa mallia.Loppusäännökset 9 artikla Siihen saakka kunnes alaa koskevat yhteisön säännökset pannaan täytäntöön kolmansista maista peräisin olevien hevoseläinten ja niiden siemennesteen, munasolujen ja alkioiden tuonnissa sovellettavat edellytykset eivät saa olla suositumpia kuin ne, jotka ovat voimassa yhteisön sisäisessä kaupassa.10 artikla Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, päätöksellä 77/505/ETY(5) perustettu pysyvä kotieläinjalostusta käsittelevä komitea toimii direktiivin 88/661/ETY(6) 11 artiklan säännösten mukaisesti.11 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään tammikuuta 1991 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 26 päivänä kesäkuuta 1990.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. O'KENNEDY(1) EYVL N:o C 327, 30.12.1989, s. 61(2) EYVL N:o C 149, 18.6.1990(3) EYVL N:o C 62, 12.3.1990, s. 46(4) EYVL N:o L 224, 18.8.90, s. 42(5) EYVL L 206, 12.8.1977, s. 11(6) EYVL L 382, 31.12.1988, s. 16LIITE TUNNISTAMISASIAKIRJAN VÄHIMMÄISTIEDOT >VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>


Avis juridique important

|

31997L0080

Neuvoston direktiivi 97/80/EY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1997, todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa

Virallinen lehti nro L 014 , 20/01/1998 s. 0006 - 0008

NEUVOSTON DIREKTIIVI 97/80/EY,annettu 15 päivänä joulukuuta 1997,todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen, joka on liitetty Euroopan yhteisön perustamissopimuksen liitteenä olevaan sosiaalipolitiikasta tehtyyn pöytäkirjaan N:o 14, ja erityisesti sen 2 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa (3),sekä katsoo, että(1) perustamissopimuksen liitteenä olevan sosiaalipolitiikasta tehdyn pöytäkirjan perusteella muut jäsenvaltiot kuin Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, jäljempänä "jäsenvaltiot", jotka haluavat panna täytäntöön vuoden 1989 sosiaalisen peruskirjan, ovat tehneet sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen,(2) työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevassa yhteisön peruskirjassa tunnustetaan kaikkien syrjintämuotojen ja erityisesti sukupuoleen, ihonväriin, rotuun, mielipiteisiin ja vakaumuksiin perustuvan syrjinnän vastaisen toiminnan tärkeys,(3) työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 16 kohdassa, joka käsittelee miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua, esitetään muun muassa, että "on syytä tehostaa toimia, joilla taataan miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien täytäntöönpano, erityisesti työhön pääsyssä, palkassa, työoloissa, sosiaalisessa suojelussa, koulutuksessa, ammatillisessa koulutuksessa ja urakehityksessä",(4) komissio on sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti kuullut työmarkkinaosapuolia yhteisön tasolla yhteisön toiminnan mahdollisista suuntaviivoista todistustaakan osalta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa,(5) komissio katsoo tämän kuulemisen jälkeen, että yhteisön toiminta on suotavaa, ja on uudelleen kuullut edellä tarkoitettuja työmarkkinaosapuolia suunnitellun ehdotuksen sisällöstä mainitun sopimuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ja työmarkkinaosapuolet ovat ilmoittaneet komissiolle kantansa,(6) tämän toisen kuulemisvaiheen päätyttyä työmarkkinaosapuolet eivät ole ilmoittaneet komissiolle halukkuudestaan käynnistää menettelyä, joka voisi johtaa mainitun sopimuksen 4 artiklan mukaisen sopimuksen tekemiseen,(7) sopimuksen 1 artiklan mukaisesti yhteisön ja jäsenvaltioiden tavoitteena on muun muassa parantaa elin- ja työoloja; miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen tehokas soveltaminen edistää tämän tavoitteen toteutumista,(8) tasa-arvoisen kohtelun periaate on esitetty perustamissopimuksen 119 artiklassa ja miesten ja naisten samanpalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/117/ETY (4) sekä miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 76/207/ETY (5),(9) toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/85/ETY (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (6) edistää myös miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen tehokasta toteuttamista; kyseinen direktiivi ei saisi vaikuttaa kielteisesti edellä mainittuihin direktiiveihin tasa-arvoisen kohtelun osalta, ja kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvien työntekijöiden olisi voitava hyötyä tasapuolisesti todistustaakkaa koskevien sääntöjen muuttamisesta,(10) UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta annettu neuvoston direktiivi 96/34/EY (7) perustuu myös miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteeseen,(11) viittaukset "tuomioistuinkäsittelyyn" ja "tuomioistuimeen" tarkoittavat järjestelyitä, joiden kautta riidat voidaan antaa tutkittaviksi ja ratkaistaviksi riippumattomiin elimiin, jotka voivat antaa riitapuolia sitovia päätöksiä,(12) termillä "tuomioistuimen ulkopuoliset menettelyt" tarkoitetaan erityisesti sellaisia menettelyjä kuin sovittelu- ja välitysmenettelyt,(13) niiden tosiseikkojen arviointi, joiden perusteella voidaan olettaa, että kyseessä on sukupuoleen perustuva välitön tai välillinen syrjintä, on kansallisen tuomioistuimen tai muun toimivaltaisen elimen tehtävä kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti,(14) jäsenvaltioiden asiaksi jätetään käsittelyn kaikissa vaiheissa saattaa voimaan todistusoikeudellisia säännöksiä, jotka ovat kantajalle tässä esitettyä edullisempia,(15) tiettyjen jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien erityispiirteet on tarpeellista ottaa huomioon muun muassa silloin, kun voidaan päätellä tapahtuneen syrjintää, koska vastaaja ei kykene vakuuttamaan tuomioistuinta tai toimivaltaista viranomaista siitä, ettei tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ole rikottu,(16) jäsenvaltio voi jättää soveltamatta todistustaakkaa koskevia sääntöjä menettelyihin, joissa tuomioistuimen tai muun toimivaltaisen elimen on selvitettävä tosiseikat; tarkoitetut menettelyt ovat sellaisia, joissa kantaja on vapautettu velvoitteesta näyttää toteen tosiseikat, joiden selvittäminen kuuluu tuomioistuimelle tai muulle toimivaltaiselle elimelle,(17) kantajalla ei olisi minkäänlaista tehokasta keinoa vaikuttaa tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteutumiseen kansallisissa tuomioistuimissa, jollei näytön esittäminen ilmeisestä syrjinnästä siirtäisi vastaajalle todistustaakkaa siitä, ettei hänen menettelynsä tosiasiassa ole syrjivä,(18) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on siksi todennut, että todistustaakan on oltava käännetty, kun syrjintä vaikuttaa ilmeiseltä, ja että tasa-arvoisen kohtelun periaatteen tehokas soveltaminen edellyttää, että todistustaakka siirtyy tällaisissa tapauksissa vastaajalle,(19) näyttöä syrjinnästä on vielä vaikeampi esittää silloin, kun syrjintä on välillistä; siksi on tärkeää määritellä välillinen syrjintä, ja(20) todistustaakan asianmukaista siirtymistä koskeva tavoite ei toteudu tyydyttävästi kaikissa jäsenvaltioissa, ja perustamissopimuksen 3 b artiklassa esitetyn toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tämän tavoite on saavutettava yhteisön tasolla; tässä direktiivissä asetetaan vain vähimmäisvaatimukset eikä siinä mennä pidemmälle kuin mikä on tarpeen näiden vaatimusten saavuttamiseksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tavoite Tämän direktiivin tarkoituksena on varmistaa, että tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi tehtäviä toimenpiteitä jäsenvaltiossa tehostetaan, jotta jokainen, joka katsoo kärsineensä siitä, että häneen ei ole sovellettu tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, voi vaatia oikeuksiaan tuomioistuinkäsittelyssä saatettuaan asian mahdollisesti ensin muiden toimivaltaisten elinten käsiteltäväksi.2 artikla Määritelmät 1. Tässä direktiivissä tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan sitä, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä välittömästi tai välillisesti.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tasa-arvoisen kohtelun periaatteen mukaisesti on kyse välillisestä syrjinnästä, jos jokin näennäisesti tasapuolinen käytäntö, säännös tai peruste vaikuttaa haitallisesti huomattavasti suurempaan osaan toista sukupuolta olevia henkilöitä, jollei kyseinen säännös, peruste tai käytäntö ole tarkoituksenmukainen ja tarpeellinen eikä sitä voida perustella asianosaisten sukupuoleen liittymättömillä puolueettomilla tekijöillä.3 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan:a) perustamissopimuksen 119 artiklassa sekä direktiiveissä 75/117/ETY, 76/207/ETY ja, siltä osin kuin esiintyy sukupuoleen perustuvaa syrjintää, 92/85/ETY ja 96/34/EY tarkoitettuihin tilanteisiin,b) kaikkiin julkista tai yksityistä sektoria koskeviin riita-asioiden oikeudenkäynteihin ja hallinnollisiin menettelyihin, jotka kansallisen lainsäädännön mukaan tarjoavat oikeussuojakeinoja edellä a alakohdassa tarkoitettujen säännösten soveltamiseksi, lukuun ottamatta vapaaehtoisluonteisia tai kansallisen lainsäädännön mukaisia tuomioistuimen ulkopuolisia menettelyjä.2. Tätä direktiiviä ei sovelleta rikosasiain oikeudenkäyntiin, elleivät jäsenvaltiot toisin määrää.4 artikla Todistustaakka 1. Jäsenvaltioiden on kansallisten oikeudenkäyttöjärjestelmiensä mukaisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kun henkilö, joka katsoo kärsineensä siitä, että häneen ei ole sovellettu tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, esittää tuomioistuimessa tai muussa toimivaltaisessa elimessä tosiseikkoja, joiden perusteella voidaan olettaa, että kyseessä on välitön tai välillinen syrjintä, vastaajan on näytettävä toteen, ettei tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ole rikottu.2. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita saattamasta voimaan kantajalle edullisempia todistusoikeudellisia säännöksiä.3. Jäsenvaltiot voivat jättää soveltamatta 1 kohtaa menettelyihin, joissa tuomioistuimen tai muun toimivaltaisen elimen on selvitettävä tosiseikat.5 artikla Tiedottaminen Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin nojalla toteutetut toimenpiteet sekä asiaa koskevat jo voimassa olevat säännökset annetaan kaikin asianmukaisin tavoin tiedoksi kaikille, joita asia koskee.6 artikla Suojelun tason säilyttäminen Tämän direktiivin säännösten täytäntöönpano ei ole missään tapauksessa riittävä peruste työntekijöiden yleisen suojelun tason laskemiselle direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta saattaa tilanteen kehittyminen huomioon ottaen voimaan lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka ovat erilaisia kuin tätä direktiiviä tiedoksi annettaessa voimassa olleet lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, sillä edellytyksellä, että tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan.7 artikla Täytäntöönpano Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2001. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta kaikki tarpeelliset tiedot, jotta komissio voi laatia Euroopan parlamentille ja neuvostolle selvityksen tämän direktiivin soveltamisesta.8 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 1997.Neuvoston puolestaJ.-C. JUNCKERPuheenjohtaja(1) EYVL C 332, 7.11.1996, s. 11 jaEYVL C 185, 18.6.1997, s. 21.(2) EYVL C 133, 28.4.1997, s. 34(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 10. huhtikuuta 1997 (EYVL C 132, 28.4.1997, s. 215), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 24. heinäkuuta 1997 (EYVL C 307, 8.10.1997, s. 6), ja Euroopan parlamentin päätös tehty 6. marraskuuta 1997 (EYVL C 358, 24.11.1997).(4) EYVL L 45, 19.2.1975, s. 19(5) EYVL L 39, 14.2.1976, s. 40(6) EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1(7) EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4


Avis juridique important

|

31992L0108

Neuvoston direktiivi 92/108/ETY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1992, valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun direktiivin 92/12/ETY sekä direktiivin 92/81/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 390 , 31/12/1992 s. 0124 - 0126 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0129  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0129

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/108/ETY,annettu 14 päivänä joulukuuta 1992,valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun direktiivin 92/12/ETY sekä direktiivin 92/81/ETY muuttamisestaEUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettädirektiivin 92/12/ETY() säännösten täyden tehokkuuden varmistamiseksi on täsmennettävä, mitä jäsenvaltioiden alueita on verotuksessa kohdeltava kuten kolmansia maita,olisi määrättävä erityiset edellytykset hallinnollista yhtenäisasiakirjaa käyttäen tehtävälle ilmoitukselle valmisteveron alaisten tuotteiden asettamisesta yhteisön sisäiseen passitusmenettelyyn lähetettäessä niitä jäsenvaltioiden välillä Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) maiden kautta,olisi täsmennettävä, että kulutukseen luovuttamattomien valmisteverottomien tuotteiden liikkumisen yhteisössä on lisäksi tapahduttava verottomien varastojen välillä,olisi sallittava luovutuspaikan vaihto hallinnollista saateasiakirjaa muuttamalla,viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 1993 kunkin jäsenvaltion viranomaisilla olisi oltava käytössään elektroninen tietokanta, joka sisältää valtuutettujen varastonpitäjien rekisterin sekä verottomien varastojen rekisterin,hallinnollisten menettelyjen yksinkertaistamiseksi saateasiakirjan käytöstä olisi luovuttava käytettäessä tietokoneavusteisia menettelyjä,saateasiakirjaa olisi kuitenkin käytettävä tuotteiden liikkuessa väliaikaisesti valmisteverottomina ilma- tai meriteitse suoraan yhdestä yhteisön satamasta toiseen tai yhdeltä yhteisön lentoasemalta toiselle,olisi säädettävä, että valmisteveron alaiset tuotteet, joihin vuonna 1992 sovelletaan väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää, ovat väliaikaisesti valmisteverottomia tämän jälkeenkin, jollei järjestelmän soveltamista ole saatettu loppuun, jasen varmistamiseksi, että yhteisön valmisteveroja koskevat säännökset toimivat asianmukaisesti 1 päivänä tammikuuta 1993, keskinäisestä avusta Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toiminnoista johtuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien sekä arvonlisäveron perinnässä 15 päivänä maaliskuuta 1976 annettu neuvoston direktiivi 76/308/ETY() sekä kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/81/ETY() olisi muutettava,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 92/12/ETY seuraavasti:1) Korvataan 5 artiklan 2 kohta seuraavasti:"2. Valmisteveron alaisia tuotteita, jotka:- tuodaan kolmansista maista, 2 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuilta alueilta tai Kanaalisaarilta taikka viedään näille alueille ja joihin sovelletaan muuta yhteisön tullimenettelyä kuin vapaaseen liikkeeseen luovuttamista tai jotka sijoitetaan vapaa-alueelle taikka vapaavarastoontai- lähetetään yhdestä jäsenvaltiosta toiseen EFTA-maiden kautta yhteisön sisäisen passituksen menettelyssä hallinnollista yhtenäisasiakirjaa käyttäen,on pidettävä väliaikaisesti valmisteverottomina, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta tullimenettelyjä koskevien kansallisten ja yhteisön säännösten soveltamista.Ensimmäisen alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa:- hallinnollisen yhtenäisasiakirjan 33 kohtaan on merkittävä asianmukainen CN-koodi;- hallinnollisen yhtenäisasiakirjan 44 kohdassa on selvästi ilmoitettava, että kyseessä on valmisteveron alaisia tuotteita sisältävä lähetys;- lähettäjän on jätettävä itselleen yksi kappale hallinnollisen yhtenäisasiakirjan "kappaletta 1";- vastaanottajan on palautettava lähettäjälle yksi asian mukaisesti täytetty kappale hallinnollisen yhtenäisasiakirjan "kappaletta 5"."2) Korvataan 7 artiklan 2 kohdassa ilmaisu "aiotaan luovuttaa" ilmaisulla "tai aiotaan luovuttaa toisessa jäsenvaltiossa";3) Muutetaan 15 artikla seuraavasti:a) lisätään 1 kohtaan alakohta seuraavasti:"Ensimmäisen alakohdan säännöstä on sovellettava kulutukseen luovuttamattomien valmisteverottomien tuotteiden liikkumiseen yhteisössä.";b) lisätään kohta seuraavasti:"5. Lähettävä valtuutettu varastonpitäjä tai tämän edustaja voi muuttaa hallinnollista saateasiakirjaa siten, että siinä osoitetaan toinen luovutuspaikka. Tästä on välittömästi ilmoitettava lähettävän jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, ja uusi luovutuspaikka on välittömästi merkittävä hallinnollisen saateasiakirjan kääntöpuolelle."4) Lisätään III osastoon artikla seuraavasti:"15 a artikla1. Viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 1993 kunkin jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava käytössään elektroninen tietokanta, joka sisältää valtuutettuina varastonpitäjinä toimivien henkilöiden tai valmisteverotusta varten rekisteröityjen elinkeinonharjoittajien rekisterin sekä verottomiksi varastoiksi hyväksyttyjen tilojen rekisterin.2. Rekistereissä on oltava seuraavat tiedot:a) toimivaltaisen viranomaisen kyseiselle henkilölle tai kyseisille tiloille antama tunnistenumero;b) henkilön tai tilojen nimi ja osoite;c) niiden tuotteiden luokka, joita henkilö voi tai tiloissa voidaan varastoida tai vastaanottaa;d) lisätietoja antavan toimivaltaisen viranomaisen osoite;e) tunnistenumeron antamispäivä ja tarvittaessa sen voimassaolon päättymispäivä.3. Edellä 1 kohdassa sekä 2 kohdan a, b, c ja d alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava kunkin jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. Jos 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja tietoja ei toimiteta järjestelmällisesti, ne on toimitettava kunkin jäsenvaltion erityisestä pyynnöstä. Kaikkia näitä tietoja saa käyttää ainoastaan henkilön ja tilojen valtuutuksen tai hyväksymisen taikka rekisteröinnin tunnistamiseen.4. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava, että henkilöt, jotka ovat tekemisissä valmisteveron alaisten tuotteiden yhteisön sisäisen liikkumisen kanssa, ovat oikeutettuja saamaan vahvistuksen niille tiedoille, joita tällä viranomaisella tämän artiklan mukaisesti on hallussaan.5. Kaikki tämän artiklan mukaisesti missä tahansa muodossa annettavat tiedot ovat luottamuksellisia. Ne kuuluvat ammattisalaisuuksien alaan ja niille on annettava suoja, joka on säädetty vastaavalle tiedolle tiedot vastaanottavan jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä.6. Poiketen siitä, mitä 5 kohdassa säädetään, tiedot antavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on sallittava niiden käyttö muihin tarkoituksiin tietoja pyytävän viranomaisen jäsenvaltiossa, jos sen viranomaisen, jolta tietoja pyydetään, jäsenvaltion lainsäädännön mukaan tietoja voitaisiin käyttää tässä jäsenvaltiossa vastaaviin tarkoituksiin."5) Korvataan 18 artiklan 1 kohta seuraavasti:"1. Mahdollisen tietokoneavusteisten menettelyjen käytön estämättä kaikkiin väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä jäsenvaltioiden välillä, myös ilma- tai meriteitse, suoraan yhdestä yhteisön satamasta toiseen tai yhdeltä yhteisön lentoasemalta toiselle, liikkuviin valmisteveron alaisiin tuotteisiin on liitettävä lähettäjän laatima asiakirja. Tämä asiakirja voi olla joko hallinnollinen tai kaupallinen asiakirja. Tämän asiakirjan muoto ja sisältö sekä menettely, jota on sovellettava kyseisen asiakirjan käytön ollessa puolueettomasti arvioituna epätarkoituksenmukaista, on vahvistettava 24 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen."6) Lisätään 20 artiklan 3 kohdan viimeiseksi lauseeksi seuraava:"Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet rikkomusten tai sääntöjenvastaisuuksien oikaisemiseksi ja tehokkaiden seuraamusten määräämiseksi."7) Korvataan 22 artiklan 2 kohdan b alakohdassa ilmaisu "18 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla asiakirjalla" ilmaisulla "III osaston säännösten mukaisesti".8) Lisätään VII osastoon artikla seuraavasti:"26 a artiklaValmisteveron alaisia tuotteita, joihin ennen 1 päivää tammikuuta 1993 sovelletaan muuta kuin 5 artiklan 2 kohdassa ja 18 artiklan 1 kohdassa määriteltyä väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää ja joiden osalta tämän järjestelmän soveltamista ei ole saatettu loppuun, on kyseisen ajankohdan jälkeen pidettävä väliaikaisesti valmisteverottomina.Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun tilanteeseen liittyy yhteisön sisäisen passitusmenettelyn valmisteverottomuuden järjestelmä, niitä säännöksiä, jotka ovat olleet voimassa, kun tätä järjestelmää on alettu soveltaa näihin tuotteisiin, on sovellettava edelleen, niin kauan kuin näihin tuotteisiin mainittujen säännösten mukaan on sovellettava kyseistä järjestelmää.Jos kyseiseen tilanteeseen liittyy kansallinen valmisteverottomuuden järjestelmä, jäsenvaltioiden on määrättävä ne edellytykset ja muodollisuudet, joilla tämän väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltaminen on saatettava loppuun 1 päivän tammikuuta 1993 jälkeen."9) Lisätään VII osastoon artikla seuraavasti:"30 a artiklaMuutetaan direktiivi 76/308/ETY seuraavasti:1) Korvataan otsikko seuraavasti:"Neuvoston direktiivi, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1976, keskinäisestä avusta Euroopan maatalouden ohjaus- ja takuurahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toiminnoista johtuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien sekä arvonlisäveron ja tiettyjen valmisteverojen perinnässä."2) Direktiivin 2 artiklassa:a) e alakohdasta tulee f alakohta;b) lisätään d alakohdan jälkeen seuraava e alakohta:"e) seuraaviin valmisteveroihin:- valmistetun tupakan valmistevero,- alkoholin ja alkoholijuomien valmistevero,- kivennäisöljyjen valmistevero.""2 artiklaMuutetaan direktiivi 92/81/ETY seuraavasti:1) Direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa:- korvataan b alakohta seuraavasti: "b) CN-koodeihin 2707 10, 2707 20, 2707 30, 2707 50, 2707 91 00, 2707 99 11 ja 2707 99 19 kuuluvat tuotteet",- poistetaan g alakohta.2) Korvataan 8 artiklan 8 kohta seuraavasti:"8. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa tässä artiklassa tarkoitetut valmisteveron määrää koskevat vapautukset tai alennukset palauttamalla maksetun valmisteveron."3 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä joulukuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaN. LAMONT() EYVL N:o C 283, 31.10.1992, s. 8() Lausunto annettu 20 päivänä marraskuuta 1992() Lausunto annettu 24 päivänä marraskuuta 1992() EYVL N:o L 76, 23.3.1992, s. 1() EYVL N:o L 73, 19.3.1976, s. 18. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä 79/1071/ETY (EYVL N:o L 331, 27.12.1979, s. 10).() EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 12


Avis juridique important

|

31973L0023

Neuvoston direktiivi 73/23/ETY, annettu 19 päivänä helmikuuta 1973, tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 077 , 26/03/1973 s. 0029 - 0033 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 2 s. 0167  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 2 s. 0058  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 2 s. 0167  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 2 s. 0182  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 2 s. 0182

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 19 päivänä helmikuuta 1973,tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (73/23/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo että,jäsenvaltioissa voimassa olevat säännökset tietyllä jännitealueella toimivien sähkölaitteiden turvallisuuden varmistamiseksi voivat olla erilaisia ja siten estää kauppaa,tiettyjä sähkölaitteita koskevassa turvallisuuslainsäädännössä käytetään tietyissä jäsenvaltioissa ennaltaehkäiseviä ja repressiivisiä keinoja velvoittavien säännösten muodossa,toisissa jäsenvaltioissa saman tavoitteen saavuttamiseksi turvallisuuslainsäädännössä viitataan standardointijärjestöjen laatimiin standardeihin; tällaisen järjestelmän etuna on mahdollisuus nopeaan tekniseen kehitykseen mukautumiseen turvallisuusvaatimuksia laiminlyömättä,tietyissä jäsenvaltioissa standardit hyväksytään hallinnollisessa menettelyssä; tällainen hyväksyminen ei millään tavalla vaikuta standardien tekniseen sisältöön eikä rajoita niiden käyttöedellytyksiä; tällainen hyväksyminen ei siten voi yhteisön kannalta muuttaa yhdenmukaistettujen ja julkaistujen standardien vaikutuksia,jos sähkölaite on tiettyjen kaikissa jäsenvaltioissa tunnustettujen turvallisuusvaatimusten mukainen, seurauksena tulisi olla sähkölaitteen vapaa liikkuvuus yhteisössä; näiden vaatimusten mukaisuus voitaisiin, rajoittamatta muunlaista todistusmenettelyä, osoittaa viittaamalla yhdenmukaistettuihin standardeihin, joihin nämä ehdot sisältyvät; tällaiset yhdenmukaistetut standardit tulisi vahvistaa jäsenvaltioiden toisilleen ja komissiolle ilmoittamien toimielinten yhteisellä sopimuksella ja ne tulisi julkistaa mahdollisimman laajalti; tällaisen yhdenmukaistamisen tulisi poistaa kansallisten standardien välisistä eroista johtuvat haitat kaupankäynnille,sähkölaitteen voidaan, tämän kuitenkaan rajoittamatta muunlaista todistusmenettelyä, katsoa olevan yhdenmukaistettujen standardien mukainen toimivaltaisen tarkastuslaitoksen kiinnittämän merkin tai antaman todistuksen perusteella, tai jos niitä ei ole, valmistajan antaman vaatimustenmukaisuusvakuutuksen perusteella; kaupan esteiden poistamisen helpottamiseksi jäsenvaltioiden olisi tunnustettava tällaiset merkit, todistukset tai vakuutukset näyttöaineistoksi; tätä tarkoitusta varten edellä tarkoitetut merkit ja todistukset tulisi julkistaa erityisesti julkaisemalla ne Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä,väliaikaisena toimenpiteenä voidaan sellaisten sähkölaitteiden vapaa liikkuvuus, joita koskevia yhdenmukaistettuja standardeja ei vielä ole olemassa, saada aikaan soveltamalla muiden kansainvälisten toimielinten tai jonkin yhdenmukaistettuja standardeja laativan toimielimen vahvistamia turvallisuussäännöksiä tai standardeja, jaon mahdollista, että sähkölaite voidaan laskea vapaasti liikkeelle siitä huolimatta, että se ei ole turvallisuusvaatimusten mukainen; tämän vaaran vähentämiseksi on suotavaa antaa tarkoituksenmukaiset säännökset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTässä direktiivissä "sähkölaitteella" tarkoitetaan kaikkia vaihtovirralla nimellisjännitealueella 50-1 000 V ja tasavirralla nimellisjännitealueella 75-1 500 V toimivia sähkölaitteita, lukuun ottamatta liitteessä II lueteltuja laitteita ja ilmiöitä.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sähkölaite voidaan saattaa markkinoille vain, jos se on valmistettu yhteisössä voimassa olevan hyvän turvallisuusteknisen käytännön mukaisesti niin, että se ei oikein asennettuna, huollettuna ja käyttötarkoituksensa mukaisesti käytettynä aiheuta vaaraa ihmisille, kotieläimille tai omaisuudelle.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen turvallisuustavoitteiden pääkohdat on lueteltu liitteessä I.3 artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava, ettei turvallisuussyistä muodosteta yrityksille 2 artiklan säännösten mukaisen sähkölaitteen vapaan liikkuvuuden estettä yhteisössä 5, 6, 7 ja 8 artiklassa säädettyjen ehtojen mukaan.4 artiklaSähkölaitteiden osalta jäsenvaltioiden on varmistettava, etteivät sähköntoimittajat aseta sähkölaitetta koskevia 2 artiklassa säädettyjä turvallisuusvaatimuksia tiukempia vaatimuksia ehtona verkkoon liittämiselle tai sähkön toimittamiselle sähkölaitteen käyttäjille.5 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden toimivaltaiset hallintoviranomaiset katsovat erityisesti sähkölaitteen, joka on yhdenmukaistettujen standardien turvallisuusvaatimusten mukainen, 2 artiklan säännösten mukaiseksi 2 artiklassa tarkoitettua markkinoille saattamista ja 3 artiklassa tarkoitettua vapaata liikkuvuutta varten.Standardit katsotaan yhdenmukaistetuiksi, kun jäsenvaltioiden 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ilmoittamat tarkastuslaitokset ovat yhteisellä sopimuksella laatineet standardit ja julkaisseet ne kansallisten menettelyjen mukaisesti. Standardit on pidettävä ajan tasalla teknisen kehityksen ja hyvän turvallisuusteknisen käytännön muutosten osalta.Luettelo yhdenmukaistetuista standardeista ja niiden viitenumerot on julkaistava tiedoksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.6 artikla1. Jos 5 artiklassa tarkoitettuja yhdenmukaistettuja standardeja ei vielä ole laadittu ja julkaistu, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden toimivaltaiset hallintoviranomaiset katsovat, 2 artiklassa tarkoitettua markkinoille saattamista ja 3 artiklassa tarkoitettua vapaata liikkuvuutta varten, 2 artiklan säännösten mukaiseksi myös sähkölaitteen, joka on niiden Kansainvälisen sähkölaitteiden koestusmääräyksiä valmistelevan komission (International Comission on the Rules for the Approval of Electrical Equipment, CEE) tai Kansainvälisen sähköteknisen komission (International Electrotechnical Comission, IEC) turvallisuussäännösten mukainen, joiden osalta on sovellettu 2 ja 3 kohdassa säädettyä julkaisumenettelyä.2. Komissio ilmoittaa 1 kohdassa tarkoitetut turvallisuussäännökset jäsenvaltioille tämän direktiivin tullessa voimaan ja sen jälkeen aina kun niitä julkaistaan. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioita kuultuaan ne säännökset ja erityisesti ne vaihtoehdot, jotka se suosittelee julkaistaviksi.3. Jäsenvaltioiden on kolmen kuukauden kuluessa ilmoitettava komissiolle mahdollisista edellä säädettyä menettelyä noudattaen ilmoitettuja säännöksiä koskevista väitteistään ja esitettävä ne turvallisuusperustelut, joiden vuoksi kyseistä säännöstä ei pitäisi tunnustaa.Ne turvallisuussäännökset, joita ei ole vastustettu, on julkaistava tiedoksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.7 artiklaJos 5 artiklassa tarkoitettuja yhdenmukaistettuja standardeja tai 6 artiklan mukaisesti julkaistuja turvallisuussäännöksiä ei vielä ole, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden toimivaltaiset hallintoviranomaiset katsovat, 2 artiklassa tarkoitettua markkinoille saattamista ja 3 artiklassa tarkoitettua vapaata liikkuvuutta varten, 2 artiklan säännösten mukaiseksi myös sähkölaitteen, joka on valmistettu valmistusmaana olevan jäsenvaltion voimassa olevien standardien turvallisuussäännösten mukaisesti, jos näin taataan vastaava turvallisuuden taso, kuin mikä jäsenvaltion omalla alueella vaaditaan.8 artikla1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden toimivaltaiset hallintoviranomaiset sallivat 2 artiklan mukaisen sähkölaitteen 2 artiklassa tarkoitetun saattamisen markkinoille tai 3 artiklassa tarkoitetun vapaan liikkuvuuden myös siinä tapauksessa, että se ei olisi 5 artiklassa tarkoitettujen yhdenmukaisten standardien tai 6 ja 7 artiklojen säännösten mukainen.2. Jos asiasta on erimielisyyttä valmistaja tai maahantuoja voi esittää 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ilmoitetun tarkastuslaitoksen laatiman kertomuksen, jonka mukaan sähkölaite on 2 artiklan säännösten mukainen.9 artikla1. Jos jäsenvaltio turvallisuussyistä kieltää sähkölaitteen markkinoille saattamisen tai estää sen vapaan liikkuvuuden, sen on heti ilmoitettava asiasta niille toisille jäsenvaltioille, joita asia koskee, sekä komissiolle ilmoittaen päätöksensä perustelut ja erityisesti:- johtuuko se, että laite ei ole 2 artiklan mukainen, puutteellisuudesta 5 artiklassa tarkoitetuissa yhdenmukaistetuissa standardeissa, 6 artiklassa tarkoitetuissa säännöksissä tai 7 artiklassa tarkoitetuissa standardeissa,- johtuuko vaatimustenmukaisuuden puute edellä mainittujen standardien tai julkaisujen väärästä soveltamisesta tai 2 artiklassa tarkoitetun hyvän turvallisuusteknisen käytännön noudattamisen laiminlyönnistä.2. Jos muut jäsenvaltiot vastustavat 1 kohdassa tarkoitettua päätöstä, komissio kuulee välittömästi jäsenvaltioita, joita asia koskee.3. Jos asiassa ei ole päästy sopimukseen kolmen kuukauden kuluessa 1 kohdassa säädetystä ilmoituksesta, komissio hankkii lausunnon asiasta yhdeltä 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ilmoitetulta tarkastuslaitokselta, jonka virallinen toimipaikka sijaitsee asianomaisten jäsenvaltioiden alueen ulkopuolella ja joka ei ole ollut osallisena 8 artiklassa säädetyssä menettelyssä. Lausunnosta on käytävä ilmi, missä määrin 2 artiklan säännöksiä ei ole noudatettu.4. Komissio saattaa edellä tarkoitetun tarkastuslaitoksen lausunnon kaikkien jäsenvaltioiden tietoon, jotka saavat kuukauden kuluessa esittää huomautuksensa asiasta komissiolle. Komissio ottaa huomioon myös asianomaisten osapuolten samassa ajassa esittämät huomautukset edellä mainitusta lausunnosta.5. Perehdyttyään näihin huomautuksiin komissio laatii tarvittaessa aiheelliset suositukset tai lausunnot.10 artikla1. Jäsenvaltioiden on, tämän kuitenkaan rajoittamatta muunlaisten näyttömenettelyjen käyttöä, toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden toimivaltaiset hallintoviranomaiset hyväksyvät vaatimustenmukaisuusolettaman 5, 6 ja 7 artiklojen osalta, jos sähkölaite on varustettu vaatimustenmukaisuusmerkillä tai jos esitetään sitä koskeva vaatimustenmukaisuustodistus tai, niiden puuttuessa ja erityisesti teollisuuskäyttöön tarkoitetun sähkölaitteen osalta, jos valmistaja on antanut vaatimustenmukaisuusvakuutuksen.2. Jäljempänä 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ilmoitettujen tarkastuslaitosten on erikseen tai yhteisellä sopimuksella vahvistettava merkit tai todistukset. Näiden tarkastuslaitosten on julkaistava edellä tarkoitettujen merkkien ja todistusten näytekappaleet tiedoksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.11 artiklaJokaisen jäsenvaltion on ilmoitettava toisille jäsenvaltioille ja komissiolle:- luettelo 5 artiklassa tarkoitetuista tarkastuslaitoksista,- luettelo tarkastuslaitoksista, jotka vahvistavat 10 artiklan säännösten mukaisesti merkkejä tai todistuksia,- luettelo tarkastuslaitoksista, jotka laativat kertomuksia 8 artiklan säännösten mukaisesti tai antavat lausunnon 9 artiklan säännösten mukaisesti,- edellä 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun julkaisun julkaisupaikka.Jokaisen jäsenvaltion on ilmoitettava kaikista muutoksista edellä mainittuihin seikkoihin toisille jäsenvaltioille ja komissiolle.12 artiklaTätä direktiiviä ei sovelleta sähkölaitteeseen, joka on tarkoitettu vietäväksi kolmansiin maihin.13 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin vaatimusten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Tanskan osalta määräaikaa pidennetään kuitenkin viiteen vuoteen.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.14 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 19 päivänä helmikuuta 1973.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. LAVENSLIITE ITIETYLLÄ JÄNNITEALUEELLA TOIMIVIEN SÄHKÖLAITTEIDEN TURVALLISUUSTAVOITTEIDEN PÄÄKOHDAT1. Yleiset ehdota) Olennaiset ominaisuudet, joiden tunteminen ja noudattaminen varmistaa sähkölaitteen turvallisen käytön niissä käyttötarkoituksissa, joita varten se on tehty, on merkittävä sähkölaitteeseen tai, jos se ei ole mahdollista, mukana seuraavaan ilmoitukseen.b) Tavaramerkki tai kaupallinen merkki on painettava selvästi sähkölaitteeseen tai, jos se ei ole mahdollista, sen pakkaukseen.c) Sähkölaite siihen kuuluvine osineen on tehtävä varmistaen, että se voidaan turvallisesti ja oikein koota ja liittää verkkoon.d) Sähkölaitteen tulisi olla siten suunniteltu ja rakennettu, että suojaus tämän liitteen 2 ja 3 kohdassa lueteltujen vaarojen varalta on varmistettu, jos sähkölaitetta käytetään käyttötarkoituksensa mukaisesti ja huolletaan asianmukaisesti.2. Suojaus sähkölaitteen aiheuttamien vaarojen varaltaTeknistä laatua olevista toimenpiteistä on 1 kohdan mukaisesti määrättävä sen varmistamiseksi,a) että ihmiset ja kotieläimet ovat riittävästi suojattuja ruumiinvammalta tai muulta vahingolta, jonka voisi aiheuttaa suora tai välillinen sähköinen kosketus,b) että vaaraa aiheuttavia lämpötiloja, valokaaria tai säteilyä ei synny,c) että ihmiset, kotieläimet ja omaisuus ovat riittävästi suojattuja sähkölaitteen aiheuttamien kokemusperäisesti havaittujen, muiden kuin sähköisten vaarojen varalta,d) että eristys on sopiva ennalta arvioitavissa olosuhteissa.3. Suojaus sellaisilta vaaroilta, jotka voivat aiheutua ulkoisten tekijöiden vaikutuksesta sähkölaitteeseenTeknisistä toimenpiteistä on 1 kohdan mukaisesti määrättävä sen varmistamiseksi,a) että sähkölaite on odotettavissa olevien mekaanisten vaatimusten mukainen siten, ettei ihmisille, kotieläimille tai omaisuudelle aiheudu vaaraa,b) että sähkölaite kestää muut kuin mekaaniset vaikutukset odotettavissa olevissa ympäristöolosuhteissa siten, ettei ihmisille, kotieläimille tai omaisuudelle aiheudu vaaraa,c) että sähkölaitteen ennalta arvioitavissa oleva ylikuormittuminen ei aiheuta ihmisille, kotieläimille tai omaisuudelle vaaraa.LIITE IILAITTEET JA ILMIÖT, JOTKA EIVÄT KUULU DIREKTIIVIN SOVELTAMISALAANRäjähdysvaarallisissa tiloissa käytettävät sähkölaitteet.Radiologisiin ja lääketieteellisiin tarkoituksiin suunnitellut sähkölaitteet.Tavara- ja henkilöhissien sähköiset osat.Sähkömittarit.Kotitalouskäyttöön tarkoitetut pistotulpat ja -rasiat.Sähköpaimenet.Radiohäiriöt.Laivoissa, lentokoneissa ja rautateillä käytettävät erikoissähkölaitteet, jotka täyttävät sellaisten kansainvälisten järjestöjen vaatimukset, joiden työskentelyyn jäsenvaltiot osallistuvat.