Avis juridique important

|

31979L0531

Neuvoston direktiivi 79/531/ETY, annettu 14 päivänä toukokuuta 1979, kodinkoneiden energiankulutuksen osoittamisesta merkinnöin annetun direktiivin 79/530/ETY soveltamisesta sähköuuneihin

Virallinen lehti nro L 145 , 13/06/1979 s. 0007 - 0015 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0178  Kreikank. erityispainos: Luku 12 Nide 3 s. 0019  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0178  Espanjank. erityispainos: Luku 12 Nide 3 s. 0149  Portugalink. erityispainos: Luku 12 Nide 3 s. 0149

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä toukokuuta 1979,kodinkoneiden energiankulutuksen osoittamisesta merkinnöin annetun direktiivin 79/530/ETY soveltamisesta sähköuuneihin (79/531/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäkodinkoneiden energiankulutuksen osoittamisesta merkinnöin 14 päivänä toukokuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 79/530/ETY(4) säädetään, että uuneihin sovellettavista standardeista ja menetelmistä säädetään täytäntöönpanodirektiivissä,yleisölle tulisi mahdollisimman selkeällä ja standardoidulla tavalla tiedottaa sähköuunien ominaiskulutuksesta; tarkan, olennaisen ja vertailukelpoisen tiedon jakaminen saattaa vaikuttaa yleisön valintoihin sellaisten uunien eduksi, jotka kuluttavat vähemmän energiaa, kannustaen siten valmistajia ryhtymään toimenpiteisiin vähentääkseen valmistamiensa sähköuunien energiankulutusta,sähköuuneja koskevat tiedot poikkeavat muita lämmönlähteitä käyttäviä uuneja koskevista tiedoista, jadirektiivin 79/530/ETY 10 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on saatettava kyseinen direktiivi voimaan kahden vuoden kuluessa siitä, kun ensimmäinen täytäntöönpanodirektiivi on annettu tiedoksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tällä direktiivillä on tarkoitus yhdenmukaistaa ne kansalliset määräykset, jotka koskevat joko itsenäisinä laitteina toimivien tai yhdistelmäkodinkoneen osan muodostavien säteilevien sähköuunien energiankulutusta koskevien tietojen sekä täydentävien tietojen julkistamista.2 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että energiankulutusta koskevat merkinnät sekä kaikki muut energiankulutusta koskevat tiedot ovat direktiivissä 79/530/ETY ja tässä direktiivissä säädettyjen määritelmien ja sääntöjen mukaisia.3 artikla Tässä direktiivissä direktiivin 79/530/ETY 2 artiklassa tarkoitetuilla standardeilla ja menetelmillä tarkoitetaan tämän direktiivin liitteessä I mainittuja standardeja ja menetelmiä.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset kahden vuoden määräajan kuluessa siitä, kun tämä direktiivi annetaan tiedoksi, sekä ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuissa kysymyksissä toteuttamansa toimenpiteet tiedoksi komissiolle.5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä toukokuuta 1979.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaR. MONORY  (1) EYVL N:o C 212, 6.9.1978, s. 7(2) EYVL N:o C 93, 9.4.1979, s. 72(3) Lausunto on annettu 4 ja 5 päivänä huhtikuuta 1979.(4) EYVL N:o L 145, 13.6.1979, s. 1LIITE I 1 Kaikkia direktiivin 79/530/ETY säännöksiä sovelletaan sähköuunien merkintöihin.2.1 Valmistajat ja maahantuojat ovat velvollisia mittaamaan energiankulutuksen ja vahvistamaan jäljempänä luetellut lisätiedot niiden mittausömenetelmien mukaisesti, joita tarkoitetaan CENELECin yhdenmukaistamisasiakirjassa HD 376 lokakuulta 1978, lukuun ottamatta kohtia 3.2, 4.2 ja 7.2.2 Merkinnän oikeellisuuden tarkastuksen osalta:2.2.1 Valmistuseritelmien mukaiselle, samantyyppisten laitteiden joukosta satunnaisesti valitulle laitteelle tehdyn mittauksen tulos ei saa poiketa merkinnässä annetuista tiedoista enempää kuin 15 %.2.2.2 Jos poikkeama on tätä suurempi, kolmelle valmistuseritelmien mukaiselle, samantyyppisten laitteiden joukosta satunnaisesti valitulle laitteelle on tehtävä lisätarkastus.2.2.3 Jos näille kolmelle laitteelle tehtyjen tarkastusten keskiarvo paljastaa suuremman kuin 10 %:n poikökeaman merkinnässä annetuista tiedoista, valmistajan tai maahantuojan on laskettava liikkeeseen ainoastaan korjattuja merkintöjä, jos valmistajan pyynnöstä sellaisen toimielimen edustajan läsnäollessa, jonka jäsenvaltio on nimennyt tekemään tarkastuksia, tehdyt lisämittaukset eivät anna keskimääräistä tulosta, joka ei poikkea enempää kuin 10 % merkinnässä annetuista tiedoista.3 Sähköuuneille ominaiset tiedot annetaan tätä tarkoitusta varten varatussa kehyksessä. Ne koostuvat laitteen tyyppinimestä, käyttötilavuudesta, esilämmityskulutuksesta 200 °C:seen, vaökiokulutuksesta yhden tunnin aikana 200 °C:ssa, kokonaiskulutuksesta, puhdistusvaiheen kulutuksesta, jos sellainen on (heti kun menetelmä tätä varten on hyväksytty) sekä viittauksesta näiden tietojen mitötaamisessa käytettyihin standardeihin. Liitteissä II a, b, c, d, e ja f olevien esimerkkien mukaisesti käytetään Univers 65 -kirjasinlajia.3.1 Nämä tiedot ilmaistaan eri kielillä seuraavia termejä käyttäen:3.1.1 Laitetyyppi"Elbageovn", tanskaksi (DK),"Elektrobackofen", saksaksi (D),"Electric oven", englanniksi (E),"Four électrique", ranskaksi (F),"Forno elettrico", italiaksi (I),"Elektrische oven", hollanniksi (NL).Näiden sanojen jälkeen mainitaan merkki ja malli.3.1.2 Jatkuva vaakasuora viiva erottaa nämä tiedot seuraavista.3.1.3 TilavuusNyttevolumen, tanskaksi (DK),Nutzvolumen, saksaksi (D),Usable volume, englanniksi (E),Volume utilisable, ranskaksi (F),Volume utilizziabile, italiaksi (I),Bruikbaar volume, hollanniksi (NL).Tämä suure esitetään litroina.3.1.4 Jatkuva vaakasuora viiva erottaa nämä tiedot seuraavista:3.1.5 Energiankulutus3.1.5.1 "Energiforbrug ved opvarmning til 200 °C", tanskaksi (DK),"Energieverbrauch fur Aufheizen auf 200 °C", saksaksi (D),"Preheat consumption to 200 °C", englanniksi (E),"Consommation de montée à 200 °C", ranskaksi (F),"Consumo per raggiungere i 200 °C", italiaksi (I),"Verbruik om 200 °C te bereiken", hollanniksi (NL).Tämä suure ilmoitetaan kilowattitunteina."Energiforbruk til opretholdelse af 200 °C i én time", tanskaksi (DK),"Energieverbrauch für einstündige Temperaturhaltung auf 200 °C", saksaksi (D),"Steady state consumption (one hour at 200 °C)", englanniksi (E),"Consommation de maintien pendant une heure à 200 °C", ranskaksi (F),"Consumo per mantenere per un' ora i 200 °C", italiaksi (I),"Verbruik om gedurende een uur 200 °C te handhaven", hollanniksi (NL).Tämä suure ilmoitetaan kilowattitunteina.Näiden kahden suureen summa esitetään välittömästi näiden tietojen alla. Viiva, joka on yhtä pitkä kuin numerot ja yksikön lyhenne, erottaa tämän summan edellä olevasta. Summaa edeltävät seuraavat sanat:"I ALT", tanskaksi (DK),"INSGES.", saksaksi (D),"TOTAL", englanniksi (E),"TOTAL", ranskaksi (F),"TOTALE", italiaksi (I),"TOTAAL", hollanniksi (NL).3.1.5.2 Jatkuva vaakasuora viiva erottaa nämä tiedot seuraavista:3.1.5.3 "Energiforbrug til rensning", tanskaksi (DK),"Energieverbrauch für Reinigungsprozess", saksaksi (D),"Cleaning cycle consumption", englanniksi (E),"Consommation du cycle de nettoyage", ranskaksi (F),"Consumo del ciclo di pulizia", italiaksi (I),"Verbruik van de reinigingscyclus", hollanniksi (NL).Viimeksi mainittu tieto kirjataan merkintään viimeistään kahden vuoden kuluttua siitä, kun tekniikan kehitykseen mukauttamista käsittelevä komitea on hyväksynyt menetelmän.3.1.6 Jatkuva vaakasuora viiva erottaa nämä tiedot seuraavista:3.1.7 StandardiKäytetty standardi esitetään kehyksen koko leveydellä viitteellä "CENELEC HD 376".3.1.8 Tietojen kuvaus sisältyy sarakkeeseen, joka ulottuu kehyksen vasemmanpuoleisesta marginaalista 30 mm:n päähän oikeanpuoleisesta marginaalista. Tiedot sisältyvät sarakkeeseen, joka alkaa 30 mm vasemmalle kehyksen oikeanpuoleisesta marginaalista ja päättyy oikeanpuoleiseen marginaaliin.3.1.9 Otsikot ovat kirjasintyyppiä Univers 65.3.1.10 Edellä mainittuihin mittoihin sallitaan 20 %:n poikkeama.LIITE II a) XTB:9688SG0300 LIITE II b) XTB:9688SG0400 LIITE II c) XTB:9688SG0500 LIITE II d) XTB:9688SG0600 LIITE II e) XTB:9688SG0700 LIITE II f) XTB:9688SG0800


Avis juridique important

|

31985L0573

Neuvoston direktiivi 85/573/ETY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1985, kahviuutteita ja sikuriuutteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/436/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 372 , 31/12/1985 s. 0022 - 0024 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 15 s. 0011  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 19 s. 0049  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 15 s. 0011  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 19 s. 0049

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 19 päivänä joulukuuta 1985,kahviuutteita ja sikuriuutteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/436/ETY muuttamisesta (85/573/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon kuluttajalle myytäviksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna Kreikan liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 20 artiklan toisen alakohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(2),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(3),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(4),sekä katsoo, ettätekniikan kehityksen perusteella ja tuotteiden hinta-laatusuhteen parantamiseksi sekä tuotteiden suojelemiseksi kolmansissa maissa valmistettujen samanlaisten tuotteiden aiheuttamalta eriarvoiselta kilpailulta on suotavaa poistaa kaikki vaatimukset, jotka koskevat raakakahvin vähimmäismäärää ja liukenemattomien aineiden enimmäissisältöä kahviuutteessa ja vähentää kahviuutteelta tai sikuriuutteelta vaadittavaa vähimmäiskuiva-ainepitoisuutta,on suotavaa teollisuuden kehityksen vuoksi antaa säännökset sikuriuutteen osalta myös tiivistetystä tuotteesta, jadirektiiviä 77/436/ETY(5), sellaisena kuin se on muutettuna Kreikan liittymisasiakirjalla, pitäisi sen vuoksi muuttaa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiiviä 77/436/ETY seuraavasti:1. Poistetaan 3 artiklan 2 kohdan toinen luetelmakohta.2. Korvataan 4 artikla seuraavasti:"4 artiklaEdellä 1 artiklassa tarkoitettuja kiinteitä tai tahnamaisia tuotteita voidaan, jos ne on pakattu nimellispainoltaan yli 25 g:n mutta enintään 10 kg:n yksittäispakkauksiin, pitää kaupan vähittäin ainoastaan nimellispainoltaan seuraavissa pakkauksissa: 50 g, 100 g, 200 g, 250 g (koskee vain kahvin ja sikuriuutteen sekoituksia ja kahviuutteita, jotka on tarkoitettu yksinomaan käytettäväksi myyntiautomaateissa), 300 g (koskee vain kahviuutteita), 500 g, 750 g, 1 kg, 1,5 kg, 2 kg, 2,5 kg, 3 kg ja yhden kilon sarjapakkaukset."3. Korvataan 6 artikla seuraavasti:"6 artikla1. Direktiiviä 79/112/ETY sovelletaan tämän direktiivin liitteessä määriteltyihin tuotteisiin, jotka on tarkoitettu toimitettaviksi kuluttajalle ilman jatkojalostusta seuraavin edellytyksin:1) a) Tuotteen myyntinimityksenä, jota tarkoitetaan direktiivin 79/112/ETY 5 artiklassa, on oltava kyseiselle tuotteelle tämän direktiivin 5 artiklan mukaisesti varattu nimitys;b) Sitä voidaan täydentää ilmaisulla "tiiviste":i) liitteessä olevassa 1 c kohdassa tarkoitetun tuotteen osalta, jos kahvipohjainen kuiva-ainepitoisuus on enemmän kuin 25 prosenttia painosta,ii) liitteessä olevassa 2 c kohdassa tarkoitetun tuotteen osalta, jos sikuripohjainen kuiva-ainepitoisuus on enemmän kuin 45 prosenttia painosta.2) Direktiivin 79/112/ETY 3 artiklassa säädettyjen merkintöjen lisäksi ovat seuraavat merkinnät pakollisia:a) maininta "kofeiiniton" liitteen 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta, jos vedetön kofeiinipitoisuus ei ole enempää kuin 0,3 prosenttia kahvipohjaisen kuiva-aineen painosta;b) liitteessä olevassa 1 c ja 2 c alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta:i) maininta "paahdettu sokerin kanssa", jos uute on saatu raaka-aineesta, joka on paahdettu sokerin kanssa,ii) maininta "sokerilla", "säilötty sokerilla" tai "sokeria lisätty", jos sokeri on lisätty raaka-aineeseen paahtamisen jälkeen.Jos muita sokerilaatuja kuin sakkaroosia on käytetty, tämä tulee ilmoittaa maininnan "sokeri" sijasta;c) liitteessä olevan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta vähimmäiskahvipohjainen kuiva-ainepitoisuus, ilmaistuna valmiin tuotteen prosenttiosuutena painosta;d) liitteessä olevan 2 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta vähimmäissikuripohjainen kuiva-ainepitoisuus, ilmaistuna valmiin tuotteen prosenttiosuutena painosta.3) Edellä 2 kohdan a ja b alakohdassa mainittujen mainintojen on oltava nähtävissä samassa yhteydessä kuin direktiivin 79/112/ETY 11 artiklan 3 a kohdassa tarkoitettujen tietojen.2. Ainoastaan seuraavat tiedot on pakollisesti merkittävä niihin liitteessä määriteltyihin tuotteisiin, joita ei ole tarkoitettu kuluttajalle:- tuotteen myyntinimitys 1 kohdan 1 alakohdan a alakohdan mukaisesti;- nimellisnettopaino massa- tai tilavuusyksikköinä, lukuun ottamatta tapauksia, joissa tuote on myynnissä massatavarana;- maininnat, joiden perusteella erä on tunnistettavissa;- valmistajan tai pakkaajan taikka yhteisöön sijoittautuneen myyjän nimi tai toiminimi ja osoite.Ensimmäisessä alakohdassa lueteltujen mainintojen on oltava pakkauksessa tai siihen kiinnitetyssä merkinnässä taikka mukana seuraavassa asiakirjassa."4. Korvataan liite seuraavasti:"LIITETUOTTEIDEN NIMITYKSET JA MÄÄRITELMÄT1. Kahviuutteilla, joihin tätä direktiiviä sovelletaana) "Liukenevalla kahvilla", "pikakahvilla", "kuivatulla kahviuutteella"tarkoitetaan jauhomaista, rakeista, hiutalemaista, kuutiomaista tai muuten kiinteää kahviuutetta, josta kahvipohjaisen kuiva-aineen osuus on vähintään 95 prosenttia painosta.Tämä tuote ei saa sisältää muita aineita kuin niitä, jotka on saatu sen uuttamisesta.b) "Kahviuutetahnalla"tarkoitetaan tahnamaista kahviuutetta, jonka kahvipohjainen kuiva-ainepitoisuus on enintään 85 prosenttia ja vähintään 70 prosenttia painosta.Tämä tuote ei saa sisältää muita aineita kuin niitä, jotka on saatu sen uuttamisesta.c) "Nestemäisellä kahviuutteella"tarkoitetaan nestemäisessä muodossa olevaa kahviuutetta, jonka kahvipohjainen kuiva-ainepitoisuus on enintään 55 prosenttia mutta enemmän kuin 15 prosenttia painosta.Tämä tuote ei saa sisältää muita aineita kuin niitä, jotka on saatu sen uuttamisesta. Kuitenkin se voi sisältää syötäviä sokereita, paahdettuina tai paahtamattomina, suhteessa, joka on enintään 12 prosenttia painosta.2. Sikuriuutteilla, joihin tätä direktiiviä sovelletaana) "Kuivatulla sikuriuutteella" tai "liukenevalla sikurilla" tai "pikasikurilla"tarkoitetaan jauhomaista, rakeista, hiutalemaista, kuutiomaista tai muuten kiinteää sikuriuutetta, jonka sikuripohjainen kuiva-ainepitoisuus on vähintään 95 prosenttia painosta.Tämä tuote ei saa sisältää mitään muita aineita kuin ne, jotka on saatu sen uuttamisesta. Aineita, joita ei ole saatu sikurista, ei saa olla enempää kuin 1 prosenttia.b) "Sikuriuutetahnalla"tarkoitetaan tahnamaista sikuriuutetta, jonka sikuripohjainen kuiva-ainepitoisuus on enintään 85 prosenttia ja vähintään 70 prosenttia painosta.Tämä tuote ei saa sisältää muita aineita kuin niitä, jotka on saatu sen uuttamisesta. Aineita, joita ei ole saatu sikurista, ei saa olla enempää kuin 1 prosenttia.c) "Nestemäisellä sikuriuutteella"tarkoitetaan nestemäistä sikuriuutetta, jonka sikuripohjainen kuiva-ainepitoisuus on vähemmän kuin 55 prosenttia mutta enemmän kuin 25 prosenttia painosta.Tämä tuote ei saa sisältää muita aineita kuin niitä, jotka on saatu sen uuttamisesta. Se saa kuitenkin sisältää sokereita suhteessa, joka on enintään 35 prosenttia painosta."2 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet siten, että tämän direktiivin säännösten mukaisten tuotteiden pitäminen kaupan sallitaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1987 ja niiden tuotteiden pitäminen kaupan, jotka eivät ole tämän direktiivin säännösten mukaisia, kielletään 1 päivästä heinäkuuta 1988. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1985.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. FISCHBACH(1) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1(2) EYVL N:o C 90, 31.3.1984, s. 5(3) EYVL N:o C 46, 18.2.1985, s. 93(4) EYVL N:o C 248, 17.9.1984, s. 19(5) EYVL N:o L 172, 12.7.1977, s. 20


Avis juridique important

|

31997L0008

Komission direktiivi 97/8/EY, annettu 7 päivänä helmikuuta 1997, ehdotus komission direktiiviksi haitallisten aineiden ja tuotteiden suurimmista sallituista pitoisuuksista rehuissa annetun neuvoston direktiivin 74/63/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 048 , 19/02/1997 s. 0022 - 0030

KOMISSION DIREKTIIVI 97/8/EY,annettu 7 päivänä helmikuuta 1997,ehdotus komission direktiiviksi haitallisten aineiden ja tuotteiden suurimmista sallituista pitoisuuksista rehuissa annetun neuvoston direktiivin 74/63/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon haitallisten aineiden ja tuotteiden suurimmista sallituista pitoisuuksista rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 74/63/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/25/EY (2), ja erityisesti sen 6 artiklan,sekä katsoo, ettädirektiivissä 74/63/ETY säädetään sen liitteiden säännöllisin väliajoin tapahtuvasta mukauttamisesta tieteellisessä ja teknisessä tietämyksessä tapahtuneeseen kehitykseen,kokemus on osoittanut, että selvyyden vuoksi on perusteltua luetella jotkut sellaiset artiklat direktiivin 74/63/ETY liitteiden otsikoissa, joita sovelletaan direktiivin 74/63/ETY liitteisiin,direktiivin 74/63/ETY liitteessä I esitettyjä pitoisuuksia suurempia määriä haitallisia aineita ja tuotteita sisältäviä rehuaineita voidaan toimittaa ainoastaan tiettyjen rehualan tuotantolaitosten ja välittäjien hyväksymis- ja rekisteröintimenettelyssä sovellettavista vaatimuksista ja yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/69/EY (3) säännösten mukaisesti hyväksytyille rehuseosten valmistajille; kuten jo rehuaineiden liikkeestä annetussa direktiivissä 96/25/EY säädetään, kyseiset haitalliset aineet ja tuotteet, edellyttäen, että niitä ei ole jo lueteltu erillisinä rehuaineina direktiivin 74/63/ETY liitteessä II olevassa A osassa, pitäisi sisällyttää direktiivin 74/63/ETY liitteessä II olevan B osan luetteloon,lisäksi direktiivillä 96/25/EY korvataan ilmaisut "sellaisenaan käytettävät" ja "rehujen raaka-aineet" ilmaisulla "rehuaineet", minkä vuoksi on tarkoituksenmukaista mukauttaa liitteet uuteen terminologiaan,direktiivissä 74/63/ETY säädetään liitteiden koosteen tekemisestä säännöllisin väliajoin, jotta tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehityksestä johtuvat muutokset sisällytettäisiin liitteisiin; direktiivin antamisen jälkeen liitteitä on muutettu useita kertoja; tekstejä on niiden suuren lukumäärän, monimutkaisuuden ja moniin virallisiin lehtiin jakautumisen vuoksi vaikea käyttää, ja niistä puuttuu selkeys, jonka pitäisi olla olennaista kaikessa lainsäädännössä; sen vuoksi niistä olisi samalla kertaa laadittava kooste, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän rehukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Korvataan direktiivin 74/63/ETY liitteet I ja II tämän direktiivin liitteillä.2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1998. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on oltava viittaus tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä tarkoitetuista tärkeimmistä kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset.3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 7 päivänä helmikuuta 1997.Komission puolestaFranz FISCHLERKomission jäsen(1) EYVL N:o L 38, 11.2.1974, s. 31(2) EYVL N:o L 125, 23.5.1996, s. 35(3) EYVL N:o L 332, 30.12.1995, s. 15LIITE I (2 a artiklan 2 kohta, 3 artikla, 3 a artiklan 2 ja 3 kohta, 4 artikla, 8 artiklan 2 a kohta)>TAULUKON PAIKKA>LIITE II A OSA (2 a artiklan 2 kohta, 3 a artikla, 3 c artikla) >TAULUKON PAIKKA>B OSA (3 a artiklan 3 kohta) >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

32001L0102

Neuvoston direktiivi 2001/102/EY, annettu 27 päivänä marraskuuta 2001, haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa annetun neuvoston direktiivin 1999/29/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 006 , 10/01/2002 s. 0045 - 0049

Neuvoston direktiivi 2001/102/EY,annettu 27 päivänä marraskuuta 2001,haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa annetun neuvoston direktiivin 1999/29/EY muuttamisesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa 22 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/29/EY(1) ja erityisesti sen 10 artiklan a alakohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Direktiivissä 1999/29/EY säädetään, että rehuaineet saa laskea liikkeelle yhteisössä ainoastaan, jos ne ovat laadultaan virheettömiä, aitoja ja kauppakelpoisia.(2) Ilmaisu "dioksiinit" käsittää yhdisteryhmän, jossa on 75 polykloorattua dibentso-p-dioksiinia ("PCDD") ja 135 polykloorattua dibentsofuraania ("PCDF"), joista 17 on myrkyllistä. Kansainvälinen syöväntutkimuskeskus ja muut tunnetut kansainväliset järjestöt ovat luokitelleet 2,3,7,8-tetraklooridibentso-p-dioksiinin (TCDD) ihmiselle syöpää aiheuttavaksi aineeksi. Elintarvikealan tiedekomitea on todennut Maailman terveysjärjestön (WHO) tavoin, että dioksiinien syöpää aiheuttavat vaikutukset eivät ilmene tietyn kynnysarvon alapuolella. Muut haitalliset vaikutukset, kuten endometrioosi, hermostolliset käyttäytymisoireet ja immunosupressiiviset vaikutukset, ilmenevät paljon alemmilla pitoisuuksilla, ja siksi niitä olisi pidettävä relevantteina määritettäessä hyväksyttävää annosta.(3) Polyklooribifenyylit ("PCB:t") muodostavat 209 yhdisteen ryhmän, joka voidaan jakaa kahteen ryhmään toksikologisten ominaisuuksien mukaan: 12 yhdisteen toksikologiset ominaisuudet vastaavat dioksiinien ominaisuuksia, ja siksi niistä käytetään usein ilmaisua "dioksiinin kaltaiset PCB:t". Muissa PCB:issä ei ole dioksiinin kaltaista toksisuutta ja niiden toksikologiset ominaisuudet ovat erilaiset.(4) Kullakin dioksiiniyhdisteellä tai dioksiinin kaltaisella PCB:llä on erilainen toksisuustaso. Jotta näiden eri yhdisteiden toksisuutta voidaan verrata, on otettu käyttöön toksisuusekvivalenssikertoimien ("TEF") käsite riskinarvioinnin ja säännösten mukaisen valvonnan helpottamiseksi. Tämä tarkoittaa, että 17 eri dioksiiniyhdisteen ja 12 dioksiinin kaltaisen PCB-yhdisteen analyysitulokset ilmaistaan yhtenä määrällisenä TEQ-yksikkönä ("TCDD toxic equivalent concentration", toksisuus-ekvivalenttipitoisuus).(5) Dioksiinien ja PCB:iden kemiallinen ja biologinen hajoaminen on hidasta, ja siksi ne säilyvät ympäristössä ja kertyvät rehu- ja ravintoketjuun.(6) Dioksiinien, PCB:iden ja dioksiinin kaltaisten PCB:iden leviäminen ympäristöön aiheuttaa taustakuormitusta, joka vaikuttaa suoraan laiduntamiseen tai eläinten rehuissa rehuaineina käytettyihin maakasveihin samoin kuin vesiravintoketjuun. Tämä koskee myös maaperää, joka saattaa saastuttaa rehuaineita tai jota voi joutua suoraan eläinten ruuansulatukseen. Taustakuormituksen lisäksi saattaa esiintyä rehuaineiden satunnaista suoraa saastumista, kun teollisuustoiminnan yhteydessä aiheutuu paikallisia dioksiinipäästöjä, tai rehuaineet saattavat saastua valmistuksen, jalostuksen ja kuljetuksen aikana tai lainvastaisten käytäntöjen tai käsittelyyn liittyvien laiminlyöntien vuoksi rehun valmistuksen aikana.(7) Yli 90 prosenttia ihmisten dioksiinialtistuksesta on peräisin elintarvikkeista. Eläinkunnasta peräisin olevien elintarvikkeiden osuus kokonaisaltistuksesta on yleensä noin 80 prosenttia. Eläimet saavat dioksiinia lähinnä rehuista. Siksi rehut ja joissakin tapauksissa maaperä aiheuttavat huolta mahdollisina dioksiinilähteinä.(8) Elintarvikealan tiedekomitea antoi 30 päivänä toukokuuta 2001 lausunnon, joka käsittelee elintarvikkeissa esiintyvien dioksiinien ja dioksiinin kaltaisten PCB:iden riskinarviointia; lausunto perustuu uuteen tieteelliseen tietoon, jota on saatu käyttöön sen jälkeen, kun kyseinen komitea antoi asiaa koskevan edellisen lausunnon 22 päivänä marraskuuta 2000. Tiedekomitea vahvisti dioksiinien ja niiden kaltaisten PCB:iden siedettäväksi viikkosaanniksi (TWI) 14 pg WHO-TEQ painokiloa kohti. Altistusarvioiden mukaan huomattavalla osalla yhteisön väestöstä ravinnon kautta tapahtuva saanti ylittää siedettävän saannin.(9) Ravinnon kautta tapahtuvan ihmisten dioksiinialtistuksen vähentäminen on tämän vuoksi tärkeää ja välttämätöntä kuluttajien suojelun varmistamiseksi. Elintarvikkeiden saastuminen on suorassa yhteydessä rehun saastumiseen, ja siksi on otettava käyttöön yhtenäinen toimintamalli, jotta vähennettäisiin dioksiinin esiintymistä koko ravintoketjussa eli ketjussa, joka ulottuu rehuaineista elintarviketuotantoon käytettävien eläinten kautta ihmisiin. Rehuaineisiin ja rehuihin liittyvien toimenpiteiden käyttöönotto on siten ratkaisevan tärkeää pyrittäessä vähentämään ihmisten dioksiinin saantia.(10) Eläinten ravitsemusta käsittelevältä tiedekomitealta on pyydetty lausunto dioksiinien ja PCB:iden aiheuttaman rehujen saastumisen lähteistä, mukaan lukien dioksiinin kaltaiset PCB:t, elintarviketuotantoon käytettävien eläinten altistuminen dioksiineille ja PCB:ille, näiden yhdisteiden siirtyminen eläinperäisiin elintarvikkeisiin ja rehuissa esiintyvien dioksiinien ja PCB:iden mahdolliset vaikutukset eläinten terveyteen. Tiedekomitea antoi lausunnon 6 päivänä marraskuuta 2000. Komitean mukaan kalajauhot ja kalaöljyt ovat saastuneimpia rehuaineita ja eurooppalaista alkuperää olevat tuotteet saastumisasteeltaan suurempia. Eläinrasva luokiteltiin saastuneiden aineiden joukossa seuraavalle sijalle. Kaikissa muissa eläin- ja kasvikunnasta peräisin olevissa rehuaineissa dioksiinisaastuminen oli suhteellisen vähäistä. Karkearehun dioksiinisaastuminen vaihteli suuresti sijainnin, maaperän saastumisen ja ilmansaasteille altistumisen mukaan.(11) Olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla pyritään vähentämään dioksiinien esiintymistä ympäristössä ja niiden pääsyä ympäristöön, jotta voidaan vähentää ympäristön saastumisen vaikutuksia rehuaineiden saastumiseen. Eläinten ravitsemusta käsittelevä tiedekomitea suositteli muun muassa, että pääpaino olisi asetettava pyrkimyksiin vähentää saastuneimpien rehuaineiden vaikutusta ruokavalion kautta saatavien vierasaineiden kokonaismäärään.(12) Dioksiineille ja dioksiinin kaltaisille PCB:ille vahvistettavat enimmäismäärät ovat kuitenkin tarkoituksenmukaisia keinoja, kun halutaan välttää eläinten liika-altistus ja estää sellaisten rehujen levittäminen, jotka ovat liian saastuneita esimerkiksi satunnaisen saastumisen tai altistumisen vuoksi. Lisäksi enimmäistasojen asettaminen on välttämätöntä, jotta voidaan panna täytäntöön säännöksiin perustuva valvontajärjestelmä ja taata sen yhtenäinen käytännön soveltaminen.(13) Ihmisten dioksiinialtistuksen vähentämiseen tähtäävät toimet, jotka perustuvat yksinomaan dioksiinien ja niiden kaltaisten PCB:iden enimmäismäärien asettamiseen rehujen osalta, olisivat riittävän tehokkaita ainoastaan sillä edellytyksellä, että kyseiset määrät asetettaisiin niin alhaisiksi, että suuri osa rehuista olisi todettava eläinten ravinnoksi kelpaamattomiksi. Yleisesti tunnustetaan, että dioksiinien aktiivinen vähentäminen rehuissa edellyttää enimmäismäärien tueksi toimenpiteitä, joilla edistetään aktiivista toimintamallia, johon kuuluvat toimintarajojen ja tavoitetasojen asettaminen rehujen osalta sekä päästöjen rajoittamistoimenpiteet. Tavoitetasot osoittavat ne pitoisuustasot, joihin on päästävä, jotta suurimmalle osalle väestöä aiheutuva altistus saadaan laskemaan elintarvikealan tiedekomitean asettamaan siedettävään viikkosaantiin. Toimintarajat on toimivaltaisille viranomaisille ja toimijoille tarkoitettu väline niiden tapausten kartoittamiseksi, joissa on asianmukaista määrittää saastumisen lähde ja toteuttaa toimenpiteitä sen vähentämiseksi tai poistamiseksi tilanteissa, joissa tätä direktiiviä ei ole noudatettu, sekä silloin, kun havaitaan tavanomaista taustakuormitusta korkeampia huomattavia dioksiinipitoisuuksia. Tällä tavoin rehujen dioksiinipitoisuuksia voidaan asteittain vähentää ja lopulta saavuttaa tavoitetasot. Tämän vuoksi jäsenvaltioille ollaan toimittamassa komission suositusta tästä aiheesta.(14) Vaikka toksikologisesta näkökulmasta kynnysarvoja olisi sovellettava dioksiineihin, furaaneihin ja dioksiinin kaltaisiin PCB-yhdisteisiin, toistaiseksi enimmäismäärät on asetettu ainoastaan dioksiineille ja furaaneille eikä dioksiinien kaltaisille PCB:ille, koska viimeksi mainittujen esiintyvyydestä on saatavilla hyvin vähän tietoja. Seurantaa kuitenkin jatketaan varsinkin dioksiinin kaltaisten PCB:iden osalta, ja tarkoituksena on sisällyttää nämä aineet enimmäispitoisuuksiin.(15) Dioksiinipitoisuuden liiallisuus rehuissa olisi arvioitava nykyisen taustakuormituksen perusteella, joka vaihtelee rehuaineesta toiseen. Enimmäistaso on taustakuormitus huomioon ottaen asetettava tiukasti mutta siten, että sitä voidaan noudattaa.(16) Sovellettavia enimmäismääriä olisi tarkistettava määritellyn ajanjakson kuluessa enimmäismäärien laskemiseksi, jotta taataan, että kaikki elintarvike- ja rehuketjun toimijat tekevät kaikkensa ja kaiken välttämättömän dioksiinien esiintymisen rajoittamiseksi elintarvikkeissa ja rehuissa. Vuoteen 2006 mennessä olisi ihmisten altistusta dioksiineille vähennettävä kokonaisuudessaan vähintään 25 prosenttia.(17) Kasviperäisissä rehuseoksissa ja rehuaineissa ei yleensä ole suuria dioksiinipitoisuuksia. Myös näille rehuaineille on asianmukaista asettaa enimmäispitoisuus, koska niitä on monien eläinlajien ravinnossa selvästi eniten. Mitä tarkempaa analyysimenetelmää käytetään, sitä kalliimpaa ja hitaampaa dioksiinin testaus on. On tärkeää analysoida mahdollisimman monia näytteitä, ja siksi ehdotetut enimmäispitoisuudet ovat hieman tavanomaisia taustapitoisuuksia suurempia, koska ne ovat yläraja-arvoja.(18) On hyvin tärkeää, että rehujen kokonaisdioksiinipitoisuuksia vähennetään. Tämän vuoksi on ehdottomasti kiellettävä enimmäispitoisuuksien mukaisten rehuaineiden ja rehujen sekä kyseiset pitoisuudet ylittävien rehuaineiden ja rehujen sekoittaminen.(19) Tämän vuoksi direktiiviä 1999/29/EY olisi muutettava.(20) Pysyvä rehukomitea ei ole antanut puoltavaa lausuntoa, joten komissio ei ole voinut päättää suunnitelluista toimenpiteistä direktiivin 1999/29/EY 13 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivin 1999/29/EY liite I ja liite II tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset ennen 1 päivää heinäkuuta 2002. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä heinäkuuta 2002.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3 artikla1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettuja säännöksiä tarkistetaan ensimmäisen kerran ennen 31 päivää joulukuuta 2004 dioksiinien ja dioksiinien kaltaisten PCB:iden esiintymisestä saatujen uusien tietojen perusteella erityisesti, jotta pystyttäisiin vahvistamaan enimmäispitoisuudet myös dioksiinien kaltaisille PCB:ille.2. Edellä 1 artiklassa tarkoitettuja säännöksiä tarkistetaan uudelleen ennen 31 päivää joulukuuta 2006 pyrkimyksenä vähentää enimmäispitoisuuksia huomattavasti.4 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.5 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 2001.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. Neyts-Uyttebroeck(1) EYVL L 115, 4.5.1999, s. 32.LIITEMuutetaan direktiivin 1999/29/EY liite I ja liite II seuraavasti:1) Muutetaan liite I seuraavasti:a) Korvataan taulukossa kohdan "B. Tuotteet" 21 kohta seuraavasti: ">TAULUKON PAIKKA>"b) Poistetaan liitteen I lopussa alaviite (5) ja korvataan se alaviitteillä seuraavasti: "(5) Ylemmät pitoisuudet: ylemmät pitoisuudet lasketaan antamalla kaikille toteamisrajan alapuolelle jääville yhdisteille toteamisrajaa vastaava arvo.(6) Enimmäispitoisuuksia tarkistetaan ensimmäisen kerran ennen 31 päivää joulukuuta 2004 dioksiinien ja dioksiinien kaltaisten PCB:iden esiintymisestä saatujen uusien tietojen perusteella erityisesti, jotta pystyttäisiin vahvistamaan enimmäispitoisuudet myös dioksiinien kaltaisille PCB:ille. Niitä tarkistetaan uudelleen ennen 31 päivää joulukuuta 2006 pyrkimyksenä vähentää enimmäispitoisuuksia huomattavasti.(7) Enimmäispitoisuutta ei sovelleta tuoreeseen kalaan, joka toimitetaan ja käytetään ilman välijalostusta turkiseläinten rehuksi jalostettavaksi. Näistä turkiseläimistä tuotetut tuotteet ja eläinperäinen proteiini eivät saa päästä elintarvikeketjuun, eikä niitä siksi saa käyttää sellaisten tuotantoeläinten ruokintaan, joita pidetään, lihotetaan tai kasvatetaan elintarvikkeiden tuotantoa varten."2) Muutetaan liite II seuraavasti:a) Korvataan A osan taulukossa 4 kohta seuraavasti: ">TAULUKON PAIKKA>"b) Poistetaan A osan lopussa alaviite (2) ja korvataan se alaviitteillä seuraavasti: "(2) Ylemmät pitoisuudet: ylemmät pitoisuudet lasketaan antamalla kaikille toteamisrajan alapuolelle jääville yhdisteille toteamisrajaa vastaava arvo.(3) Enimmäispitoisuuksia tarkistetaan ensimmäisen kerran ennen 31 päivää joulukuuta 2004 dioksiinien ja dioksiinien kaltaisten PCB:iden esiintymisestä saatujen uusien tietojen perusteella erityisesti, jotta pystyttäisiin vahvistamaan enimmäispitoisuudet myös dioksiinien kaltaisille PCB:ille. Niitä tarkistetaan uudelleen ennen 31 päivää joulukuuta 2006 pyrkimyksenä vähentää enimmäispitoisuuksia huomattavasti.(4) Enimmäispitoisuutta ei sovelleta tuoreeseen kalaan, joka toimitetaan ja käytetään ilman välijalostusta turkiseläinten rehuksi jalostettavaksi. Näistä turkiseläimistä tuotetut tuotteet ja eläinperäinen proteiini eivät saa päästä elintarvikeketjuun, eikä niitä siksi saa käyttää sellaisten tuotantoeläinten ruokintaan, joita pidetään, lihotetaan tai kasvatetaan elintarvikkeiden tuotantoa varten."


Avis juridique important

|

31993L0090

Komission direktiivi 93/90/ETY, annettu 29 päivänä lokakuuta 1993, neuvoston direktiivin 67/548/ETY 13 artiklan 1 kohdan viidennessä luetelmakohdassa tarkoitettujen aineiden luettelosta

Virallinen lehti nro L 277 , 10/11/1993 s. 0033 - 0033 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 25 s. 0046  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 25 s. 0046

KOMISSION DIREKTIIVI 93/90/ETY,annettu 29 päivänä lokakuuta 1993,neuvoston direktiivin 67/548/ETY 13 artiklan 1 kohdan viidennessä luetelmakohdassa tarkoitettujen aineiden luettelostaEUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 93/72/ETY(2), ja erityisesti sen 13 artiklan 1 kohdan,sekä katsoo, ettädirektiivin 67/548/ETY 13 artiklan 1 kohdan viides luetelmakohta vapauttaa mainitun direktiivin tietyistä säännöksistä, erityisesti ilmoittamista koskevista säännöksistä aineet, joita käytetään yksinomaan muissa tuoteluokissa, joita varten on olemassa yhteisön ilmoitus- tai hyväksymismenettelyt ja joiden ilmoitettavia tietoja koskevat vaatimukset vastaavat direktiivissä 67/548/ETY säädettyjä; komissio laatii sen vuoksi luettelon näistä yhteisön säädöksistä,tällä hetkellä on olemassa vain yksi yhteisön säädös, joka koskee mainitun 13 artiklan 1 kohdan viidennen luetelmakohdan säännöksiä; tätä luetteloa tutkitaan säännöllisesti, ja tarvittaessa muutetaan, jatämän direktiivin säännökset ovat vaarallisten aineiden ja valmisteiden kaupan teknisten esteiden poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaLuettelo yhteisön säädöksistä, jotka koskevat tuoteluokkia, joita varten on olemassa yhteisön ilmoitus- tai hyväksymismenettelyt ja joiden ilmoitettavia tietoja koskevat vaatimukset luettelossa tunnistetuille aineluokille vastaavat direktiivissä 67/548/ETY säädettyjä, on tämän direktiivin liitteenä.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset viimeistään 31 päivänä lokakuuta 1993. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 29 päivänä lokakuuta 1993.Komission puolestaYannis PALEOKRASSASKomission jäsen(1) EYVL N:o 196, 16.8.1967, s. 1(2) EYVL N:o L 258, 16.10.1993, s. 29LIITEYHTEISÖN SÄÄDÖKSET, JOTKA KOSKEVAT TUOTELUOKKIA, JOILLE ON OLEMASSA YHTEISÖN ILMOITUS- TAI HYVÄKSYMISMENETTELYT JA JOIDEN ILMOITETTAVIA TIETOJA KOSKEVAT VAATIMUKSET TUNNISTETUILLE AINELUOKILLE VASTAAVAT DIREKTIIVISSÄ 67/548/ETY SÄÄDETTYJÄ1. Torjunta-aineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/414/ETY: mainitun direktiivin 6 artiklassa säädetyn arviointimenettelyn alaisuuteen kuuluvat aineet (EYVL N:o L 230, 19.8.1991, s. 1).


Avis juridique important

|

31988L0180

Neuvoston direktiivi 88/180/ETY, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1988, ruohonleikkureiden sallittua äänitehotasoa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 84/538/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 081 , 26/03/1988 s. 0069 - 0070 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 8 s. 0068  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 8 s. 0068

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 22 päivänä maaliskuuta 1988,ruohonleikkureiden sallittua äänitehotasoa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 84/538/ETY muuttamisesta (88/180/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäon aiheellista yhdistää yhteen direktiivin kaikki ruohonleikkureiden melupäästöjen asianmukaiseksi määrittelemiseksi tarpeelliset tekniset säännökset; ei ole asianmukaista sulkea joitakin ruohonleikkureita tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ruohonleikkureissa käytetyn leikkuulaitteen vuoksi, jatämän vuoksi neuvoston direktiiviä 84/538/ETY(4) olisi muutettava,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiiviä 84/538/ETY seuraavasti:1 Korvataan 1 artiklan 3 kohta seuraavasti:"3 Tätä direktiiviä sovelletaan 2 kohdassa tarkoitettuihin leikkureihin lukuun ottamatta seuraavia:- maa- tai metsätalouskoneet;- lisälaitteet (esimerkiksi vedettävät sylinterit), joissa leikkuulaite toimii pyörien välityksellä tai kiinteän veto- tai kanto-osan avulla;- monikäyttölaitteet, joiden moottoroidun pääkomponentin asennettu teho on yli 20 kW."2 Lisätään liitteeseen I seuraava kohta:"6.1.3 Sylinteriruohonleikkureiden leikkuulaitteet on säädettävä siten, että valmistajan määrittämä sylinterin/leikkausreunan väli on sellainen, että:- standardoitu paperi, jonka paino on 80 g/m² (voimapaperi ISO/R4046), leikkautuu vähintään 50 prosentissa leikkuuleveyttä, tai- sylinterin terien ja leikkuureunan etäisyys on korkeintaan 0,15 mm koko leikkuuleveyden pituudelta, taikka- leikkausmekanismia säädetään, kunnes terät koskettavat toisiaan, ja säädetään sitten takaisin, kunnes kosketus juuri lakkaa, kun sylinteri pyörii enimmäisnopeudella.Kolmannessa luetelmakohdassa esitetyn testausmenetelmän käyttömahdollisuus rajoitetaan sähkökäyttöisiin sylinterileikkureihin, joiden leikkuuleveys on alle 50 cm.Ennen käyttöä ja sen aikana leikkuulaitetta on voideltava SAE 20/50 -öljyllä."2 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1991. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä maaliskuuta 1988.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. BANGEMANN(1) EYVL N:o C 113, 28.4.1987. s. 5(2) EYVL N:o C 281, 19.10.1987, s. 178, ja 9 päivänä maaliskuuta 1988 tehty päätös(3) 24 päivänä syyskuuta 1987 annettu lausunto(4) EYVL N:o L 300, 19.11.1984, s. 171


Avis juridique important

|

32001L0054

Komission direktiivi 2001/54/EY, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2001, yhteisön analyysimenetelmistä kahviuutteiden ja sikuriuutteiden tarkastamiseksi annetun direktiivin 79/1066/ETY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 191 , 13/07/2001 s. 0042 - 0042

Komission direktiivi 2001/54/EY,annettu 11 päivänä heinäkuuta 2001,yhteisön analyysimenetelmistä kahviuutteiden ja sikuriuutteiden tarkastamiseksi annetun direktiivin 79/1066/ETY kumoamisesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kahviuutteista ja sikuriuutteista 22 päivänä helmikuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/4/EY(1) ja erityisesti sen 4 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Analyysimenetelmät, joista säädetään neuvoston direktiivissä 77/436/ETY(2) perustuvassa komission direktiivissä 79/1066/ETY(3), ovat vanhentuneet.(2) Virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/397/ETY(4) ja virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/99/ETY(5) säädetään sellaisten analyysien tekemisestä, joilla varmistetaan elintarvikkeiden vaatimustenmukaisuus. Tässä yhteydessä jäsenvaltiot varmistavat myös käytettyjen menetelmien validoinnin aina kun se on mahdollista, erityisesti ottaen huomioon ISO-standardoinnin.(3) Kahviuutteiden aitoustarkastusten merkitys petosten ja väärennösten estämisessä on johtanut kansainvälisiin ISO-standardointitoimiin. Yhteisö on osallistunut näihin toimiin, jotka ovat johtaneet liukenevan kahvin ISO-standardien laatimiseen.(4) Näin ollen elintarvikkeiden tarkastuksessa tarvittavien yhteisön näytteenottomenettelyjen ja analyysimenettelyjen käyttöön ottamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/591/ETY(6) mukaisesti yhteisössä ei ole tarpeen säilyttää yhteisön virallisia kahviuutteiden ja sikuriuutteiden analyysimenetelmiä. Tämän vuoksi direktiivi 79/1066/ETY on syytä kumota direktiivin 1999/4/EY 4 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.(5) Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaKumotaan direktiivi 79/1066/ETY.2 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän direktiivin säännösten noudattamiseksi viimeistään 1 päivänä helmikuuta 2002.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kolmantena päivän sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 11 päivänä heinäkuuta 2001.Komission puolestaFranz FischlerKomission jäsen(1) EYVL L 66, 13.3.1999, s. 26.(2) EYVL L 327, 24.12.1979, s. 17.(3) EYVL L 172, 12.7.1977, s. 20.(4) EYVL L 186, 30.6.1989, s. 23.(5) EYVL L 290, 24.11.1993, s. 14.(6) EYVL L 372, 31.12.1985, s. 50.


Avis juridique important

|

31999L0045R(03)

Oikaistaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/45/EY, annettu 31 päivänä toukokuuta 1999, vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (EYVL L 200, 30.7.1999)

Virallinen lehti nro L 006 , 10/01/2002 s. 0070 - 0070

Oikaistaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/45/EY, annettu 31 päivänä toukokuuta 1999, vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä(Euroopan yhteisöjen virallinen lehti L 200, 30. heinäkuuta 1999)Sivu 33, liite III, A osa, a kohta, I alakohta, johdanto, toinen rivi:oikaistaan: "...vaarat, joita aineesta voi aiheutua..."seuraavasti: "... vaarat, joita valmisteesta voi aiheutua..."Sivu 43, liite V, B osa, 8 kohta, toinen rivi:oikaistaan: "...maininta "Varoitus - ainetta ei ole vielä täydellisesti tutkittu", valmisteen etiketissä on oltava maininta "Varoitus - valmiste sisältää ainetta, jota ei ole vielä täydellisesti tutkittu", jos..."seuraavasti: "...maininta "Varoitus - ainetta ei ole vielä täydellisesti testattu", valmisteen etiketissä on oltava maininta "Varoitus - valmiste sisältää ainetta, jota ei ole vielä täydellisesti testattu", jos..."


title: NEUVOSTON DIREKTIIVI 2004/74/EY, ANNETTU 29 PÄIVÄNÄ HUHTIKUUTA 2004, DIREKTIIVIN 2003/96/EY MUUTTAMISESTA TIETTYJEN JÄSENVALTIOIDEN MAHDOLLISUUDEN OSALTA SOVELTAA VÄLIAIKAISIA VEROVAPAUTUKSIA TAI VERONALENNUKSIA ENERGIATUOTTEISIIN JA SÄHKÖÖN

text:
30.4.2004         FI            Euroopan unionin virallinen lehti                       L 157 87
_______________________________________________________________________________
                             NEUVOSTON DIREKTIIVI 2004/74/EY,
                                annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004,
          direktiivin 2003/96/EY muuttamisesta tiettyjen jäsenvaltioiden mahdollisuuden
                   osalta soveltaa väliaikaisia verovapautuksia tai veronalennuksia
                                     energiatuotteisiin ja sähköön
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon1,
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon2,
1
      Lausunto annettu 30. maaliskuuta 2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
2
      Lausunto annettu 31. maaliskuuta 2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
 ---pagebreak--- 30.4.2004           FI           Euroopan unionin virallinen lehti                               L 157 88
_______________________________________________________________________________
sekä katsoo seuraavaa:
1)    Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä
      lokakuuta 2003 annetulla neuvoston direktiivillä 2003/96/EY1 korvattiin 1 päivästä
      tammikuuta 2004 alkaen kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta
      19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/81/ETY2 ja kivennäisöljyjen
      valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annettu direktiivi
      92/82/ETY3. Siinä määritellään energiatuotteisiin ja sähköön sovellettavat verorakenteet ja
      verotasot.
2)    Direktiivin 2003/96/EY mukaiset vähimmäisverokannat voivat aiheuttaa vakavia taloudellisia
      ja sosiaalisia vaikeuksia tietyille jäsenvaltioille eli Kyprokselle, Latvialle, Liettualle, Maltalle,
      Puolalle, Slovakialle, Slovenialle, Tšekille, Unkarille ja Virolle, kun otetaan huomioon niissä
      aikaisemmin sovelletut suhteellisen alhaiset valmisteverotasot, kyseisten jäsenvaltioiden
      taloudessa parhaillaan oleva siirtymävaihe, niiden suhteellisen alhaiset tulotasot ja rajoitettu
      kyky korvata aiheutuva verotuksen lisätaakka alentamalla muita veroja. Etenkin direktiivin
      2003/96/EY mukaisten vähimmäisverokantojen soveltamisen aiheuttamalla hintojen nousulla
      olisi haitallinen vaikutus kansalaisiin ja kansallisiin talouksiin, ja se olisi kestämätön taakka
      esimerkiksi pienille ja keskisuurille yrityksille.
3)    Näille jäsenvaltioille olisi näin ollen sallittava, että ne tilapäisesti soveltavat ylimääräisiä
      verovapautuksia tai veronalennuksia silloin, kun se ei haittaa sisämarkkinoiden moitteetonta
      toimintaa eikä johda kilpailun vääristymiseen. Lisäksi johdonmukaisesti niiden periaatteiden
      kanssa, joiden mukaisesti siirtymäkaudet alun perin direktiivissä 2003/96/EY myönnettiin,
      kaikki tällaiset toimenpiteet olisi suunniteltava siten, että asteittain lähennyttäisiin
      sovellettavia yhteisön vähimmäisverokantoja.
1
      EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51.
2
      EYVL L 316, 31.10.1992, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
      direktiivillä 94/74/EY (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 46).
3
      EYVL L 316, 31.10.1992, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
      direktiivillä 94/74/EY.
 ---pagebreak--- 30.4.2004           FI            Euroopan unionin virallinen lehti                          L 157 89
_______________________________________________________________________________
4)    Vuoden 2003 liittymissopimuksessa1 on Puolan ja Kyproksen osalta siirtymäjärjestelyjä
      direktiivien 92/81/ETY ja 92/82/ETY täytäntöönpanolle. Liittymissopimuksessa vahvistetaan
      myös erityistoimenpiteitä, jotka liittyvät Liettuan ja Viron energia-alaan. Nämä toimenpiteet
      olisi otettava riittävässä määrin huomioon eri tarkoituksiin varattuja verovapautuksia
      sallittaessa.
5)    Tällä direktiivillä ei tulisi rajoittaa perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaan perustuvien,
      sisämarkkinoiden toiminnan vääristymiin liittyvien mahdollisten menettelyjen tuloksia. Sillä
      ei tulisi poistaa jäsenvaltioille perustamissopimuksen 88 artiklan nojalla kuuluvaa velvoitetta
      ilmoittaa komissiolle mahdollisesti sovellettavista valtiontuista.
6)    Olisi selvennettävä direktiivin 2003/96/EY tiettyjen säännösten sanamuotoa kyseisessä
      direktiivissä vahvistettuihin siirtymäjaksoihin tehtävien viittausten osalta.
7)    Direktiivi 2003/96/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1
      EUVL L 236, 23.9.2003, s. 17.
 ---pagebreak--- 30.4.2004           FI           Euroopan unionin virallinen lehti                                L 157 90
_______________________________________________________________________________
                                                  1 artikla
Muutetaan direktiivi 2003/96/EY seuraavasti:
1)    Muutetaan 18 artikla seuraavasti:
      a)     Korvataan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti: "Poiketen siitä, mitä tässä
             direktiivissä säädetään, jäsenvaltiot, jotka eritellään liitteessä II, saavat soveltaa edelleen
             mainitussa liitteessä tarkoitettuja veronalennuksia tai verovapautuksia."
      b)     Korvataan 2 kohdan sanat "3—12 kohdassa" sanoilla "3–13 kohdassa".
2)    Lisätään artikla seuraavasti:
      "18 a artikla
      1.     Poiketen siitä, mitä tässä direktiivissä säädetään, jäsenvaltiot, jotka eritellään liitteessä
      III, saavat soveltaa kyseisessä liitteessä tarkoitettuja veronalennuksia tai verovapautuksia.
      Tämän luvan voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2006 tai liitteessä III mainittuna
      päivänä, jollei sitä ennen komission ehdotuksen pohjalta tehtävästä neuvoston tarkistuksesta
      muuta johdu.
 ---pagebreak--- 30.4.2004          FI             Euroopan unionin virallinen lehti                         L 157 91
_______________________________________________________________________________
      2.    Sen estämättä, mitä 3–11 kohdassa säädetään, ja etenkin hintojen epävakauden
      välttämiseksi jäsenvaltioille, joilla on erityisiä vaikeuksia uusien vähimmäisverokantojen
      täytäntöönpanossa, myönnetään 1 päivään tammikuuta 2007 kestävä siirtymäkausi
      edellyttäen, että tästä ei aiheudu merkittävää kilpailun vääristymistä.
      3.    Tšekin tasavalta voi soveltaa täydellisiä tai osittaisia verovapautuksia tai
      veronalennuksia sähkön, kiinteiden polttoaineiden ja maakaasun osalta 1 päivään tammikuuta
      2008.
      4.    Viron tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi
      saattaa polttoaineena käytetyn kaasuöljyn kansallisen verokantansa uudelle
      vähimmäisverotasolle, joka on 330 euroa 1 000 litralta. Polttoaineena käytettävän kaasuöljyn
      verotason on kuitenkin 1 päivästä toukokuuta 2004 oltava vähintään 245 euroa 1 000 litralta.
      Viron tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi saattaa
      polttoaineena käytettävän lyijyttömän bensiinin kansallisen verokantansa uudelle
      vähimmäisverotasolle, joka on 359 euroa 1 000 litralta. Polttoaineena käytettävän lyijyttömän
      bensiinin verotason on kuitenkin 1 päivästä toukokuuta 2004 oltava vähintään 287 euroa
      1 000 litralta.
      Viron tasavalta voi soveltaa täydellistä verovapautusta öljyliuskeeseen 1 päivään tammikuuta
      2009. Se voi lisäksi soveltaa 1 päivään tammikuuta 2013 alennettua verokantaa
      öljyliuskeeseen edellyttäen, että öljyliuskeen tosiasiallinen verokanta ei 1 päivästä
      tammikuuta 2011 ole alle 50 prosenttia yhteisön vähimmäisverokannasta.
 ---pagebreak--- 30.4.2004          FI            Euroopan unionin virallinen lehti                         L 157 92
_______________________________________________________________________________
      Viron tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi saattaa
      kaukolämmitykseen käytettävän liuskeöljyn kansallisen verokantansa vähimmäisverotasolle.
      Viron tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi korvata
      nykyisen tuotantopanoksista maksettavaan sähköveroon perustuvan järjestelmänsä myynnistä
      suoritettavaan sähköveroon perustuvalla järjestelmällä.
      5.    Latvian tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2011, jotta se voi
      saattaa kaasuöljyn ja polttoaineena käytettävän kerosiinin kansalliset verokantansa uudelle
      vähimmäistasolle, joka on 302 euroa 1 000 litralta, ja 1 päivään tammikuuta 2013, jotta se voi
      saattaa verokantansa 330 euron vähimmäistasolle. Kaasuöljyyn ja kerosiiniin sovellettavan
      tosiasiallisen verokannan on 1 päivästä tammikuuta 2004 oltava kuitenkin vähintään
      245 euroa 1 000 litralta ja 1 päivästä tammikuuta 2008 vähintään 274 euroa 1 000 litralta.
      Latvian tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2011, jotta se voi saattaa
      polttoaineena käytettävän lyijyttömän bensiinin kansallisen verokantansa uudelle
      vähimmäistasolle, joka on 359 euroa 1 000 litralta. Lyijyttömään bensiiniin sovellettavan
      tosiasiallisen verokannan on 1 päivästä toukokuuta 2004 oltava kuitenkin vähintään 287 euroa
      1 000 litralta ja 1 päivästä tammikuuta 2008 vähintään 323 euroa 1 000 litralta.
      Latvian tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi saattaa
      kaukolämmitykseen käytettävän raskaan polttoaineen kansallisen verokantansa
      vähimmäistasolle.
      Latvian tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi saattaa
      sähkön kansallisen verokantansa vähimmäistasolle. Sähkön kansallisen verotason on
      1 päivästä toukokuuta 2007 alkaen kuitenkin oltava vähintään 50 prosenttia yhteisön
      vähimmäisverokannasta.
 ---pagebreak--- 30.4.2004          FI            Euroopan unionin virallinen lehti                         L 157 93
_______________________________________________________________________________
      Latvian tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2009, jotta se voi saattaa
      hiilen ja koksin kansalliset verokantansa vähimmäistasolle. Hiilen ja koksin kansallisten
      verotasojen on 1 päivästä toukokuuta 2007 alkaen kuitenkin oltava vähintään 50 prosenttia
      yhteisön vähimmäisverokannasta.
      6.    Liettuan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2011, jotta se voi
      saattaa kaasuöljyn ja polttoaineena käytettävän kerosiinin kansalliset verokantansa uudelle
      vähimmäistasolle, joka on 302 euroa 1 000 litralta, ja 1 päivään tammikuuta 2013, jotta se voi
      saattaa verokantansa 330 euron vähimmäistasolle. Kaasuöljyyn ja kerosiinin sovellettavan
      tosiasiallisen verokannan on 1 päivästä toukokuuta 2004 oltava kuitenkin vähintään 245 euroa
      1 000 litralta ja 1 päivästä tammikuuta 2008 vähintään 274 euroa 1 000 litralta.
      Liettuan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2011, jotta se voi saattaa
      polttoaineena käytettävän lyijyttömän bensiinin kansallisen verokantansa uudelle
      vähimmäistasolle, joka on 359 euroa 1 000 litralta. Lyijyttömään bensiiniin sovellettavan
      tosiasiallisen verokannan on 1 päivästä toukokuuta 2004 oltava kuitenkin vähintään 287 euroa
      1 000 litralta ja 1 päivästä tammikuuta 2008 vähintään 323 euroa 1 000 litralta.
      7.    Unkarin tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi
      saattaa kaukolämmitykseen käytettävän sähkön, maakaasun, hiilen ja koksin kansalliset
      verokantansa vähimmäistasoille.
      8.    Maltan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi
      mukauttaa sähkön kansallisen verokantansa. Sähkön verotasojen on 1 päivästä tammikuuta
      2007 kuitenkin oltava vähintään 50 prosenttia yhteisön vähimmäisverokannasta.
 ---pagebreak--- 30.4.2004          FI          Euroopan unionin virallinen lehti                             L 157 94
_______________________________________________________________________________
      Maltan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi saattaa
      kaasuöljyn ja polttoaineena käytettävän kerosiinin kansalliset verokantansa vähimmäistasolle,
      joka on 330 euroa 1 000 litralta. Kaasuöljyyn ja kerosiinin sovellettavan tosiasiallisen
      verokannan on 1 päivästä toukokuuta 2004 oltava kuitenkin vähintään 245 euroa
      1 000 litralta.
      Maltan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi saattaa
      polttoaineena käytettävän lyijyttömän ja lyijyllisen bensiinin kansalliset verokantansa
      vähimmäistasolle. Lyijyttömään bensiiniin sovellettavan tosiasiallisen verokannan on
      1 päivästä toukokuuta 2004 oltava kuitenkin vähintään 287 euroa 1 000 litralta ja lyijylliseen
      bensiinin sovellettavan verokannan on 1 päivästä toukokuuta 2004 oltava vähintään 337 euroa
      1 000 litralta.
      Maltan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi saattaa
      lämmityspolttoaineena käytettävän maakaasun kansallisen verokantansa asianomaisten
      vähimmäisverokantojen mukaiseksi. Maakaasun todellisten verotasojen on 1 päivästä
      tammikuuta 2007 kuitenkin oltava vähintään 50 prosenttia yhteisön vähimmäisverokannasta.
      Maltan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2009, jotta se voi
      mukauttaa kiinteiden polttoaineiden kansalliset verokantansa vähimmäisverokantojen
      mukaiseksi. Näiden energiatuotteiden todellisten verotasojen on 1 päivästä tammikuuta 2007
      kuitenkin oltava vähintään 50 prosenttia yhteisön vähimmäisverokannasta.
      9.    Puolan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2009, jotta se voi
      saattaa polttoaineena käytettävän lyijyttömän bensiinin kansallisen verokantansa uudelle
      vähimmäistasolle, joka on 359 euroa 1 000 litralta. Lyijyttömän bensiinin verotason on
      1 päivästä toukokuuta 2004 kuitenkin oltava vähintään 287 euroa 1 000 litralta.
 ---pagebreak--- 30.4.2004          FI           Euroopan unionin virallinen lehti                          L 157 95
_______________________________________________________________________________
      Puolan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi saattaa
      polttoaineena käytettävän kaasuöljyn kansallisen verokantansa uudelle vähimmäistasolle, joka
      on 302 euroa 1 000 litralta, ja 1 päivään tammikuuta 2012, jotta se voidaan saattaa 330 euron
      tasolle. Kaasuöljyn verotason on 1 päivästä toukokuuta 2004 kuitenkin oltava vähintään
      245 euroa 1 000 litralta ja 1 päivästä tammikuuta 2008 vähintään 274 euroa litralta.
      Puolan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2008, jotta se voi saattaa
      raskaan polttoöljyn kansallisen verokantansa uudelle vähimmäistasolle, joka on 15 euroa
      1 000 kilogrammalta. Raskaan polttoöljyn verotason on 1 päivästä toukokuuta 2004 kuitenkin
      oltava vähintään 13 euroa 1 000 kilogrammalta.
      Puolan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2012, jotta se voi saattaa
      kaukolämmitykseen käytettävän hiilen ja koksin kansallisen verokantansa vähimmäistasolle.
      Puolan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2012, jotta se voi saattaa
      muuhun lämmitykseen kuin kaukolämmitykseen käytettävän hiilen ja koksin kansallisen
      verokantansa vähimmäistasolle.
      Puolan tasavalta voi soveltaa 1 päivään tammikuuta 2008 täydellisiä tai osittaisia
      verovapautuksia tai veronalennuksia koulujen, lastentarhojen ja muiden yleishyödyllisten
      laitosten lämmityspolttoaineena käyttämään kaasuöljyyn niiden julkisviranomaisena
      toteuttamien toimien ja liiketoimien yhteydessä.
      Puolan tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2006 sähkön
      verotusjärjestelmänsä saattamiseksi yhteisön puitteiden mukaiseksi.
 ---pagebreak--- 30.4.2004          FI            Euroopan unionin virallinen lehti                           L 157 96
_______________________________________________________________________________
      10.   Slovenian tasavalta voi soveltaa verovalvonnan alaisena täydellistä tai osittaista
      maakaasun verovapautusta tai veronalennusta. Täydellistä tai osittaista vapautusta tai
      alennusta voidaan soveltaa toukokuuhun 2014 tai siihen saakka, kun maakaasun kansallinen
      osuus energian kokonaiskulutuksesta on 25 prosenttia, sen mukaan kumpi tapahtuu aiemmin.
      Kuitenkin heti kun maakaasun kansallinen osuus energian kokonaiskulutuksesta on
      20 prosenttia, Slovenian olisi sovellettava tiukan positiivista verotasoa, joka kasvaa vuosittain
      saavuttaakseen vähintään vähimmäistason edellä mainitun jakson päättyessä.
      11.   Slovakian tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi
      saattaa lämmitykseen käytettävän sähkön ja maakaasun kansalliset verokantansa
      vähimmäistasolle. Lämmitykseen käytettävän sähkön ja maakaasun verotasojen on 1 päivästä
      tammikuuta 2007 kuitenkin oltava vähintään 50 prosenttia yhteisön vähimmäisverokannoista.
      Slovakian tasavalta voi soveltaa siirtymäkautta 1 päivään tammikuuta 2009, jotta se voi
      saattaa kiinteiden polttoaineiden kansallisen verokantansa vähimmäistasolle. Kiinteiden
      polttoaineiden verotason on 1 päivästä tammikuuta 2007 kuitenkin oltava vähintään
      50 prosenttia yhteisön vähimmäisverokannasta.
      12.   Jäsenvaltioiden on vahvistettujen siirtymäkausien kuluessa asteittain kurottava umpeen
      käyttämiensä verotasojen ja uusien vähimmäisverotasojen välinen ero. Kun kansallisen
      verotason ja vähimmäistason välinen ero ei ylitä kolmea prosenttia kyseisestä
      vähimmäistasosta, asianomainen jäsenvaltio voi kuitenkin suorittaa kansallisen tasonsa
      mukauttamisen vasta siirtymäkauden lopussa."
3)    Lisätään liite III, jonka teksti on tämän direktiivin liitteessä.
 ---pagebreak--- 30.4.2004           FI           Euroopan unionin virallinen lehti                              L 157 97
_______________________________________________________________________________
                                                  2 artikla
1.     Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja
hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivästä toukokuuta 2004. Niiden on viipymättä toimitettava
komissiolle nämä säännökset kirjallisina sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva
vastaavuustaulukko.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä
tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten
viittaukset tehdään.
2.     Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa
keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
                                                  3 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan 1 päivänä toukokuuta 2004.
                                                  4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 29 päivänä huhtikuuta 2004.
                                                                    Neuvoston puolesta
                                                                       Puheenjohtaja
                                                                      M. McDOWELL
                                      ________________________
 ---pagebreak--- 30.4.2004           FI             Euroopan unionin virallinen lehti                         L 157 98
_______________________________________________________________________________
                                                                                LIITE
"LIITE III
18 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetut veronalennukset ja verovapautukset:
1.    Latvia
–     paikallisessa julkisessa henkilöliikenteessä käytettävät energiatuotteet ja sähkö;
2.    Liettua
–     hiili, koksi ja ligniitti 1 päivään tammikuuta 2007,
–     maakaasu ja sähkö 1 päivään tammikuuta 2010,
–     muihin tarkoituksiin kuin sähkön tai lämmön tuottamiseen käytettävä orimulsion 1 päivään
      tammikuuta 2010;
3.    Unkari
–     hiili ja koksi 1 päivään tammikuuta 2009;
4.    Malta
–     veneily yksityisillä huviveneillä,
–     direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan kuulumaton
      ilmailu;
5.    Puola
–     lentopolttoaine ja turbopolttomoottorin polttoaine sekä moottoriöljyt lentoalusten moottoreita
      varten, kun näiden polttoaineiden tuottaja myy ne puolustusministeriölle tai sisäasioista
      vastaavalle ministeriölle ilmailuteollisuuden tarkoituksiin tai materiaalivarastoista vastaavalle
      virastolle valtion varastojen täydennykseksi tai terveydenhoitoon liittyvän ilmailun
      hallinnollisille yksiköille niiden tarpeita varten,
 ---pagebreak--- 30.4.2004         FI            Euroopan unionin virallinen lehti                             L 157 99
_______________________________________________________________________________
–     kaasuöljy laivojen moottoreita ja meriteknologiaa varten sekä moottoriöljyt laivojen
      moottoreita ja meriteknologiaa varten, kun näiden polttoaineiden tuottaja myy ne
      materiaalivarastoista vastaavalle virastolle valtion varojen täydennykseksi tai
      puolustusministeriölle laivaston tarkoituksiin tai sisäasioista vastaavalle ministeriölle
      meritekniikassa käytettäviksi,
–     ilma-alusten polttoaine, turbopolttomoottorien polttoaine ja kaasuöljy laivojen moottoreita
      sekä meriteknologiaa varten ja öljyt ilma-alusten ja laivojen moottoreita sekä meriteknologiaa
      varten, kun materiaalivarastoista vastaava virasto myy nämä polttoaineet
      puolustusministeriölle tai sisäasioista vastaavalle ministeriölle."
                                     =====================


Avis juridique important

|

31975L0036

Neuvoston direktiivi 75/36/ETY, annettu 17 päivänä joulukuuta 1974, tekstiilien nimityksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 71/307/ETY täydentämisestä

Virallinen lehti nro L 014 , 20/01/1975 s. 0015 - 0015 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 1 s. 0200  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 3 s. 0031  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 1 s. 0200  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 4 s. 0053  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 4 s. 0053

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 17 päivänä joulukuuta 1974,tekstiilien nimityksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 71/307/ETY täydentämisestä (75/36/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettätekstiilien nimityksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annettua neuvoston direktiiviä 71/307/ETY(3) on täydennettävä lisäämällä 5 artiklan 1 kohdan luetteloon termeistä tanskankielinen vastine,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Direktiivin 71/307/ETY 5 artiklan 1 kohtaan lisätään kuudes luetelmakohta:"- Friskklippet uld."2 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 1974.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. DURAFOUR(1) EYVL N:o C 93, 7.8.1974, s. 86(2) EYVL N:o C 125, 16.10.1974, s. 52(3) EYVL N:o L 185, 16.8.1971, s. 16


title: Neuvoston direktiivi 2004/84/EY, annettu 10 päivänä kesäkuuta 2004, elintarvikkeina käytettävistä hedelmähilloista, hyytelöistä ja marmeladeista sekä makeutetusta kastanjasoseesta annetun direktiivin 2001/113/EY muuttamisesta

text:
               19.6.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 219/8

      NEUVOSTON DIREKTIIVI 2004/84/EY,
   annettu 10 päivänä kesäkuuta 2004,
   elintarvikkeina käytettävistä hedelmähilloista, hyytelöistä ja marmeladeista sekä makeutetusta kastanjasoseesta annetun direktiivin 2001/113/EY muuttamisesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivissä 2001/113/EY (1) vahvistetaan olennaiset edellytykset, jotka eräiden sen liitteessä I määriteltyjen tuotteiden, ”hillo” ja ”marmeladi” mukaan luettuina, on täytettävä, jotta ne voisivat liikkua vapaasti sisämarkkinoilla.

               (2)

               Saksankielisessä toisinnossa tuotenimi ”hillo” on käännetty ilmaisulla ”Konfitüre” ja tuotenimi ”marmeladi” ilmaisulla ”Marmelade”.

               (3)

               Eräillä Itävallan ja Saksan paikallismarkkinoilla, kuten maanviljelijäin markkinoilla tai torikaupassa, ilmaisua ”Marmelade” on perinteisesti käytetty myös tuotenimen ”hillo” käännöksenä; tällaisissa tapauksissa ilmaisua ”Marmelade aus Zitrusfruchten” käytetään ilmaisun ”marmeladi” käännöksenä kyseisten kahden tuotelajin erottamiseksi toisistaan.

               (4)

               Sen vuoksi on asianmukaista, että Itävalta ja Saksa ottavat huomioon nämä perinteet toteuttaessaan tarvittavia toimenpiteitä direktiivin 2001/113/EY noudattamiseksi.

               (5)

               Täyden hyödyn saamiseksi tämän direktiivin säännöksistä sitä olisi sovellettava 12 päivästä heinäkuuta 2004 alkaen,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Korvataan direktiivin 2001/113/EY liitteen I saksankielinen toisinto tämän direktiivin liitteellä.
   2 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   Sitä sovelletaan 12 päivästä heinäkuuta 2004.
   3 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Luxemburgissa 10 päivänä kesäkuuta 2004.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         D. AHERN

      (1)  EYVL L 10, 12.1.2002, s. 67.

      LIITE
      „
            ANHANG I
            VERKEHRSBEZEICHNUNGEN, BESCHREIBUNG UND BEGRIFFSBESTIMMUNGEN DER ERZEUGNISSE
            I.   BEGRIFFSBESTIMMUNGEN

                        —

                        ‚Konfitüre‘ (1) ist die auf die geeignete gelierte Konsistenz gebrachte Mischung von Zuckerarten, Pülpe und/oder Fruchtmark einer oder mehrerer Fruchtsorte(n) und Wasser. Abweichend davon darf Konfitüre von Zitrusfrüchten aus der in Streifen und/oder in Stücke geschnittenen ganzen Frucht hergestellt werden.
                        Die für die Herstellung von 1 000 g Enderzeugnis verwendete Menge Pülpe und/oder Fruchtmark beträgt mindestens

                                    —

                                    350 g im Allgemeinen,

                                    —

                                    250 g bei roten Johannisbeeren/Ribiseln, Vogelbeeren, Sanddorn, schwarzen Johannisbeeren/Ribiseln, Hagebutten und Quitten,

                                    —

                                    150 g bei Ingwer,

                                    —

                                    160 g bei Kaschuäpfeln,

                                    —

                                    60 g bei Passionsfrüchten.

                        —

                        ‚Konfitüre extra‘ ist die auf die geeignete gelierte Konsistenz gebrachte Mischung von Zuckerarten, nicht konzentrierter Pülpe aus einer oder mehreren Fruchtsorte(n) und Wasser. Konfitüre extra von Hagebutten sowie kernlose Konfitüre extra von Himbeeren, Brombeeren, schwarzen Johannisbeeren/Ribiseln, Heidelbeeren und roten Johannisbeeren/Ribiseln kann jedoch ganz oder teilweise aus nicht konzentriertem Fruchtmark hergestellt werden. Konfitüre extra von Zitrusfrüchten darf aus der in Streifen und/oder in Stücke geschnittenen ganzen Frucht hergestellt werden.
                        Aus Mischungen der nachstehenden Früchte mit anderen Früchten kann keine Konfitüre extra hergestellt werden: Äpfeln, Birnen, nicht steinlösenden Pflaumen, Melonen, Wassermelonen, Trauben, Kürbissen, Gurken, Tomaten/Paradeisern.
                        Die für die Herstellung von 1 000 g Enderzeugnis verwendete Menge Pülpe beträgt mindestens

                                    —

                                    450 g im Allgemeinen,

                                    —

                                    350 g bei roten Johannisbeeren/Ribiseln, Vogelbeeren, Sanddorn, schwarzen Johannisbeeren/Ribiseln, Hagebutten und Quitten,

                                    —

                                    250 g bei Ingwer,

                                    —

                                    230 g bei Kaschuäpfeln,

                                    —

                                    80 g bei Passionsfrüchten.

                        —

                        ‚Gelee‘ ist die hinreichend gelierte Mischung von Zuckerarten sowie Saft und/oder wässrigen Auszügen einer oder mehrerer Fruchtsorte(n).
                        Die für die Herstellung von 1 000 g Enderzeugnis verwendete Menge an Saft und/oder wässrigen Auszügen entspricht mindestens der für die Herstellung von Konfitüre vorgeschriebenen Menge. Die Mengenangaben gelten nach Abzug des Gewichts des für die Herstellung der wässrigen Auszüge verwendeten Wassers.

                        —

                        Bei der Herstellung von ‚Gelee extra‘ entspricht die für die Herstellung von 1 000 g Enderzeugnis verwendete Menge an Fruchtsaft und/oder wässrigen Auszügen mindestens der für die Herstellung von Konfitüre extra vorgeschriebenen Menge. Die Mengenangaben gelten nach Abzug des Gewichts des für die Herstellung der wässrigen Auszüge verwendeten Wassers. Aus Mischungen der nachstehenden Früchte mit anderen Früchten kann kein Gelee extra hergestellt werden: Äpfeln, Birnen, nicht steinlösenden Pflaumen, Melonen, Wassermelonen, Trauben, Kürbissen, Gurken, Tomaten/Paradeisern.

                        —

                        ‚Marmelade‘ ist die auf die geeignete gelierte Konsistenz gebrachte Mischung von Wasser, Zuckerarten und einem oder mehreren der nachstehenden, aus Zitrusfrüchten hergestellten Erzeugnisse: Pülpe, Fruchtmark, Saft, wässriger Auszug, Schale (2).
                        Die für die Herstellung von 1 000 g Enderzeugnis verwendete Menge Zitrusfrüchte beträgt mindestens 200 g, von denen mindestens 75 g dem Endokarp entstammen.

                        —

                        Mit ‚Gelee-Marmelade‘ wird das Erzeugnis bezeichnet, aus dem sämtliche unlöslichen Bestandteile mit Ausnahme etwaiger kleiner Anteile feingeschnittener Schale entfernt worden sind.

                        —

                        ‚Maronenkrem‘ ist die auf die geeignete Konsistenz gebrachte Mischung von Wasser, Zucker und mindestens 380 g Maronenmark (von Castanea sativa) je 1 000 g Enderzeugnis.

                  II.   Die in Abschnitt I definierten Erzeugnisse müssen mindestens 60 % lösliche Trockenmasse (Refraktometerwert) enthalten; hiervon ausgenommen sind die Erzeugnisse, bei denen der Zucker ganz oder teilweise durch Süßungsmittel ersetzt wurde.
            Unbeschadet des Artikels 5 Absatz 1 der Richtlinie 2000/13/EG können die Mitgliedstaaten jedoch die vorbehaltenen Bezeichnungen für die in Abschnitt I definierten Erzeugnisse, die weniger als 60 % lösliche Trockenmasse enthalten, zulassen, um bestimmten Sonderfällen Rechnung zu tragen.
            III.   Bei Mischungen wird der in Abschnitt I vorgeschriebene Mindestanteil der einzelnen Fruchtsorten proportional zu den verwendeten Prozentanteilen angepasst.
         “

         (1)  In Österreich und Deutschland kann für den Verkauf an den Endverbraucher auf bestimmten lokalen Märkten auch die Bezeichnung ‚Marmelade‘ verwendet werden.

         (2)  In Österreich und Deutschland kann für den Verkauf an den Endverbraucher auf bestimmten lokalen Märkten auch die Bezeichnung ‚Marmelade aus Zitrusfrüchten‘ verwendet werden.


Avis juridique important

|

31991L0225

Neuvoston direktiivi 91/225/ETY, annettu 27 päivänä maaliskuuta 1991, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/143/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 103 , 23/04/1991 s. 0003 - 0004 Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 4 s. 0015  Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 4 s. 0015

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 27 päivänä maaliskuuta 1991,moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/143/ETY muuttamisesta (91/225/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäneuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat ovat antaneet päätöslauselman liikenneturvallisuudesta (),direktiivissä 77/143/ETY () säädetään tiettyjen tieliikenteen ajoneuvojen määräaikaisesta katsastuksesta,tällä hetkellä katsastusnormit ja -menetelmät poikkeavat toisistaan eri jäsenvaltioissa ja tämä seikka vaikuttaa jäsenvaltioissa liikkuvien katsastettujen ajoneuvojen turvallisuus- ja ympäristönsuojelunormien vastaavuuteen; lisäksi se todennäköisesti vaikuttaa eri jäsenvaltioiden kuljetusyritysten kilpailun edellytyksiin,yhteisön vähimmäisnormit ja -menetelmät direktiivin 77/143/ETY liitteessä II lueteltuja kohtia koskevaa katsastusta varten olisi tästä syystä määriteltävä neuvoston antamilla erillisillä direktiiveillä,kansalliset normit pysyvät voimassa siirtymävaiheen ajan sellaisten kohtien osalta, joita erilliset direktiivit eivät koske, jaerillisissä direktiiveissä säädettävät normit ja menetelmät on voitava mukauttaa nopeasti tekniikan kehitykseen ja tähän tarvittavien toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi on toteutettava menettely jäsenvaltioiden ja komission välistä läheistä yhteistyötä varten katsastuksen mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevässä komiteassa; direktiiviä 77/143/ETY on sen vuoksi muutettava vastaavasti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Lisätään direktiiviin 77/143/ETY seuraavat artiklat:"5 a artikla1. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta liitteessä II lueteltuihin kohtiin liittyvässä katsastuksessa noudatettavien vähimmäisnormien ja -menetelmien määrittelemiseksi tarvittavat erityisdirektiivit.2. Muutokset, jotka ovat tarpeen erityisdirektiiveissä määriteltyjen normien ja menetelmien mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, on annettava 5 b artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.5 b artikla1. Komissiota avustaa ajoneuvojen katsastusta koskevan direktiivin mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevä komitea, jäljempänä "komitea", ja jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja.2. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.4. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä kun asia tuli vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä."2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on komissiota kuultuaan annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset ennen 1 päivää tammikuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 27 päivänä maaliskuuta 1991.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaR. GOEBBELS() EYVL N:o C 74, 22.3.1989, s. 14() EYVL N:o C 291, 20.11.1989, s. 120() EYVL N:o C 298, 27.11.1989, s. 28() EYVL N:o C 341, 21.12.1984, s. 1() EYVL N:o L 47, 18.2.1977, s. 47Direktiiviä on muutettu direktiivillä 88/449/ETY(EYVL N:o L 222, 12.8.1988, s. 10)