Avis juridique important

|

31989L0398

Neuvoston direktiivi 89/398/ETY, annettu 3 päivänä toukokuuta 1989, erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 186 , 30/06/1989 s. 0027 - 0032 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 19 s. 0051  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 19 s. 0051

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 3 päivänä toukokuuta 1989,erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (89/398/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäerityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1976 annettua neuvoston direktiiviä 77/94/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 85/7/ETY(5), on muutettu useita kertoja; uusien muutosten varalta mainittu direktiivi tulisi selvyyden vuoksi yhdistää,direktiivin 77/94/ETY antaminen perustui siihen, että eroavuudet erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevissa kansallisissa säännöksissä estivät näiden elintarvikkeiden vapaan liikkuvuuden, saattoivat johtaa eriarvoisten kilpailun edellytysten muodostumiseen ja siten vaikuttaa suoraan yhteismarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan,kansallisten säännösten lähentäminen edellyttää ensi vaiheessa yhteisen määritelmän laatimista ja niistä toimenpiteistä päättämistä, joilla kuluttajia voidaan suojella edellä tarkoitettujen tuotteiden laatua koskevilta petollisilta toimilta, sekä kyseisten valmisteiden merkinnöissä noudatettavien säännösten antamista,tässä direktiivissä tarkoitetut valmisteet ovat elintarvikkeita, joiden koostumuksen ja valmistuksen on oltava erityisesti suunniteltu vastaamaan niiden henkilöiden erityisiä ravitsemuksellisia tarpeita, joille ne pääasiassa on tarkoitettu; sen vuoksi saattaa olla tarpeen erityisen ravitsemuksellisen tavoitteen toteuttamiseksi säätää poikkeuksista elintarvikkeita koskeviin yleisiin tai erityisiin säännöksiin,jos erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita, joihin sovelletaan erityissäännöksiä, voidaan tehokkaasti tarkastaa yleisten, kaikkia elintarvikkeita koskevien valvontasäännösten nojalla, näin ei kuitenkaan ole laita aina niiden elintarvikkeiden osalta, joista sellaisia erityissäännöksiä ei ole annettu,siten jälkimmäisessä tapauksessa tavallisin keinoin, joita tarkastusyksiköillä on käytettävissään, ei ehkä tietyissä tapauksissa voida tarkastaa, onko elintarvikkeella todella niitä erityisiä ravitsemuksellisia ominaisuuksia, jotka sillä pitäisi olla; sen vuoksi on tarpeen säätää siitä, että tarvittaessa henkilön, joka on vastuussa elintarvikkeen saattamisesta markkinoille, tulisi avustaa tarkastusyksikköä sen suorittaessa tehtäviään,lisäaineita koskevien yhteisön säännösten nykyisellä tasolla ei ole mahdollista tällä direktiivillä antaa säännöksiä niiden lisäaineiden käytöstä elintarvikkeissa, jotka on tarkoitettu erityisravinnoksi, elleivät elintarvikkeet kuulu johonkin liitteessä I mainituista ryhmistä; tätä kysymystä tulisi sen vuoksi tutkia uudelleen vastaisuudessa,niiden erityisdirektiivien laatiminen, joilla yhteisön säännösten perusperiaatteita sovelletaan, sekä niiden muuttaminen ovat teknistä täytäntöönpanoa; niiden antaminen tulisi menettelyn yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi uskoa komission tehtäväksi,niissä tapauksissa, joissa neuvosto siirtää komissiolle toimivallan elintarvikkeita koskevien säännösten täytäntöönpanoon, tulisi säätää menettelystä jäsenvaltioiden ja komission välisen kiinteän yhteistyön toteuttamiseksi neuvoston päätöksellä 69/414/ETY(6) perustetussa pysyvässä elintarvikekomiteassa, jatällä direktiivillä ei vaikuteta niihin määräaikoihin, joihin mennessä jäsenvaltioiden on noudatettava direktiiviä 77/94/ETY,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Tämä direktiivi koskee elintarvikkeita, jotka on tarkoitettu erityisravinnoksi.2 a) Erityisravinnoksi tarkoitetut elintarvikkeet ovat elintarvikkeita, jotka erityisen koostumuksensa tai valmistusprosessinsa vuoksi voidaan selvästi erottaa tavanomaiseen kulutukseen tarkoitetuista elintarvikkeista ja jotka soveltuvat ilmoitettuihin ravitsemuksellisiin tarkoituksiin ja joita pidetään kaupan siten, että tällainen soveltuvuus ilmoitetaan.b) Erityisravinnon on täytettävä ne erityiset ravitsemukselliset tarpeet, joita oni) henkilöillä, joiden ruoansulatus tai aineenvaihdunta on häiriintynyt;ii) henkilöillä, jotka ovat erityisessä fysiologisessa tilassa ja sen vuoksi voivat erityisesti hyötyä nauttimalla valvotusti tiettyjä elintarvikkeiden sisältämiä aineita; taikkaiii) terveillä vauvoilla tai pikkulapsilla.2 artikla 1 Edellä 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan i ja ii alakohdassa tarkoitetuista valmisteista voidaan käyttää ilmaisua 'ruokavaliovalmiste`.2 Tavanomaiseen kulutukseen tarkoitettujen elintarvikkeiden merkinnöissä, esillepanossa ja mainonnassa on kiellettyä:a) käyttää ilmaisua "ruokavaliovalmiste" joko yksinään tai yhdessä muiden ilmaisujen kanssa kuvaamaan näitä elintarvikkeita;b) käyttää muuta ilmaisua tai esittelyä, joka on omiaan luomaan mielikuvan siitä, että kysymyksessä on 1 artiklassa tarkoitettu valmiste.3 Jos tavanomaiseen kulutukseen tarkoitetut elintarvikkeet soveltuvat erityisravinnoksi, on kuitenkin mahdollista ilmaista tällainen soveltuvuus noudattaen säännöksiä, jotka on annettu 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Edellä tarkoitetuissa säännöksissä voidaan vahvistaa menettelytavat tällaisen soveltuvuuden ilmaisemiseksi.3 artikla 1 Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen valmisteiden laadun ja koostumuksen täytyy olla sellaiset, että ne ovat sen erityisen ravitsemuksellisen tavoitteen kannalta sopivia, johon ne on tarkoitettu.2 Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen valmisteiden on myös oltava kaikkien niiden velvoittavien säännösten mukaisia, joita sovelletaan tavanomaiseen kulutukseen tarkoitettuihin elintarvikkeisiin, lukuun ottamatta muutoksia, jotka niihin on tehty sen varmistamiseksi, että ne ovat 1 artiklan määritelmien mukaisia.4 artikla 1 Erityiset liitteessä I mainittuihin erityisravinnoksi tarkoitettujen elintarvikkeiden ryhmiin sovellettavat säännökset annetaan erityisdirektiiveillä.Edellä tarkoitetut erityisdirektiivit voivat käsittää etenkin:a) valmisteen laatua tai koostumusta koskevat olennaiset vaatimukset;b) raaka-aineiden laatua koskevat säännökset;c) hygieniavaatimukset;d) edellä 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut sallitut muutokset;e) lisäaineluettelon;f) merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevat säännökset;g) näytteenottomenettelyt ja analyysimenetelmät, jotka ovat tarpeen tarkastettaessa, että erityisdirektiivien vaatimuksia noudatetaan.Edellä tarkoitetut erityisdirektiivit antaa:- neuvosto 100 a artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen, kun on kysymys e alakohdassa tarkoitetuista tapauksista;- 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, kun on kysymys muissa alakohdissa tarkoitetuista tapauksista.Säännökset, joilla saattaa olla kansanterveyden kannalta merkitystä, annetaan sen jälkeen kun päätöksellä 74/234/ETY(7) perustettua elintarvikealan tiedekomiteaa on kuultu.2 Luettelo erityisravinnoksi tarkoitettuihin elintarvikkeisiin lisättävistä aineista, joilla on erityisiä ravitsemuksellisia tarkoituksia, kuten vitamiineista, kivennäissuoloista, aminohapoista ja muista aineista, sekä niihin sovellettavat puhtausvaatimukset ja tarvittaessa niiden käytön edellytykset annetaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.5 artikla Yksityiskohtaisista menettelytavoista viitattaessa merkinnöissä, esillepanossa ja mainonnassa ruokavalioon tai ihmisryhmään, jolle 1 artiklassa tarkoitettu valmiste on tarkoitettu, voidaan säätää 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.6 artikla 1 Edellä 1 artiklassa tarkoitettuja valmisteita koskevissa merkinnöissä ja käytetyissä merkitsemistavoissa, esillepanossa ja mainonnassa ei saa liittää näihin valmisteisiin ihmisten sairauksien ehkäisemiseen, hoitamiseen ja parantamiseen liittyviä ominaisuuksia, eikä antaa ymmärtää, että niillä on sellaisia ominaisuuksia.Poikkeuksellisissa ja selvästi määritellyissä tapauksissa voidaan 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen säätää poikkeuksia siihen, mitä 1 alakohdassa säädetään. Poikkeukset voidaan pitää voimassa siihen saakka, kunnes edellä tarkoitettu menettely on saatettu loppuun.2 Mitä 1 kohdassa säädetään, ei saa estää yksinomaan lääketieteen, farmasian tai ravitsemuksen ammattihenkilöstölle tarkoitetun hyödyllisen tiedon tai suositusten jakamista.7 artikla 1 Elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annettua neuvoston direktiiviä 79/112/ETY(8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/395/ETY(9), sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettuihin valmisteisiin jäljempänä säädetyin edellytyksin.2 Valmisteen myyntinimitykseen on liitettävä maininta sen erityisistä ravitsemuksellisista ominaisuuksista; kuitenkin 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan iii alakohdassa tarkoitettujen valmisteiden osalta tämän viittauksen sijasta on viitattava käyttötarkoitukseen.3 Niiden valmisteiden merkinnöissä, joiden osalta ei ole annettu erityisdirektiiviä 4 artiklan mukaisesti, on ilmoitettava myös:a) ne kvalitatiivista tai kvantitatiivista koostumusta koskevat erityistekijät taikka ne erityiset valmistusmenetelmät, joiden takia valmisteella on sen erityiset ravitsemukselliset ominaisuudet;b) energiasisältö ilmaistuna kilojouleina ja kilokaloreina sekä hiilihydraatin, proteiinin ja rasvan määrä kaupan olevan elintarvikkeen 100 g:aa tai 100 ml:aa kohden ja tarvittaessa tiettyä kulutukseen ehdotettua annosmäärää kohden.Jos kuitenkin energiasisältö on pienempi kuin 50 kilojoulea (12 kilokaloria) kaupan olevan tuotteen 100 g:aa tai 100 ml:aa kohden, nämä tarkemmat tiedot voidaan korvata joko ilmaisulla "energiasisältö pienempi kuin 50 kilojoulea (12 kilokaloria) 100 g:aa kohden" tai ilmaisulla "energiasisältö pienempi kuin 50 kilojoulea (12 kilokaloria) 100 ml:aa kohden".4 Erityiset niitä valmisteita koskevat merkintävaatimukset, joihin sovelletaan erityisdirektiiviä, vahvistetaan sanotussa direktiivissä.8 artikla 1 Edellä 1 artiklassa tarkoitettuja valmisteita saa pitää kaupan ainoastaan valmiiksi pakattuina, ja pakkauksen on peitettävä täydellisesti valmisteet.2 Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia vähittäismyyntiä koskevia poikkeuksia näistä säännöksistä, jos valmistetta myytäessä siihen liitetään 7 artiklassa säädetyt tarkemmat tiedot.9 artikla Niiden erityisravinnoksi tarkoitettujen elintarvikkeiden, jotka eivät sisälly liitteessä I esitettyihin ryhmiin, tehokkaan virallisen valvonnan toteuttamiseksi on sovellettava seuraavia erityissäännöksiä:1 Kun edellä tarkoitettu valmiste saatetaan ensimmäistä kertaa markkinoille, on valmistajan, tai jos valmiste on tehty kolmannessa maassa, maahantuojan tehtävä ilmoitus sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa tuotetta saatetaan markkinoille, toimittamalla malli valmisteessa käytetystä merkinnästä.2 Kun sama valmiste myöhemmin saatetaan markkinoille toisessa jäsenvaltiossa, on valmistajan tai vastaavasti maahantuojan toimitettava tämän jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle sama tieto ja lisäksi tieto ensimmäisen ilmoituksen vastaanottamisesta.3 Tarvittaessa toimivaltaisella viranomaisella on valtuudet vaatia valmistajaa tai vastaavasti maahantuojaa esittämään tieteelliset selvitykset ja tiedot sen perustelemiseksi, että tuote on 1 artiklan 2 kohdan mukainen, sekä ne tiedot, joista 7 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetään. Jos sellaiset tiedot sisältyvät helposti saatavaan julkaisuun, riittää viittaus tähän julkaisuun.4 Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle tässä artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten nimet ja muu tarvittava tieto niistä.Komissio julkaisee nämä tiedot Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Yksityiskohtaiset säännökset tämän kohdan soveltamisesta voidaan antaa 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.5 Neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksi antamisesta komissio toimittaa neuvostolle kertomuksen tämän artiklan soveltamisesta siihen tarvittaessa liittyvine aiheellisine ehdotuksineen.10 artikla 1 Jäsenvaltiot eivät saa valmisteiden koostumuksen, valmistustietojen, esillepanon tai merkintöjen vuoksi kieltää tai rajoittaa 1 artiklassa tarkoitettujen, tämän direktiivin tai sen soveltamiseksi annettujen direktiivien mukaisten valmisteiden kauppaa.2 Mitä 1 kohdassa säädetään, ei vaikuta kansallisiin säännöksiin, joita sovelletaan siinä tapauksessa, että tämän direktiivin soveltamiseksi ei ole annettu direktiivejä.11 artikla 1 Jos jäsenvaltio yksityiskohtaisin perustein toteaa, että erityisravinnoksi tarkoitettu elintarvike, joka ei kuulu liitteessä 1 mainittuihin ryhmiin, ei ole 1 artiklan 2 kohdan mukainen tai että se vaarantaa ihmisen terveyden, tämä jäsenvaltio voi, huolimatta tavaran vapaasta liikkuvuudesta yhdessä tai useammassa jäsenvaltioissa, väliaikaisesti keskeyttää tuon valmisteen kaupan taikka rajoittaa sitä omalla alueellaan. Sen on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle ja muille jäsenvaltioille sekä perusteltava päätöksensä.2 Komissio tutkii niin pian kuin mahdollista asiaa koskevan jäsenvaltion esittämät perustelut, kuulee jäsenvaltioita pysyvässä elintarvikekomiteassa sekä antaa viipymättä lausuntonsa ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet.3 Jos komissio katsoo, että kansallista toimenpidettä on muutettava tai sitä ilman on tultava toimeen, se aloittaa 13 artiklassa säädetyn menettelyn tarvittavista toimenpiteistä päättämistä varten.12 artikla 1 Jos jäsenvaltio yksityiskohtaisin perustein toteaa erityisdirektiivin antamisen jälkeen saadun uuden tiedon tai olemassa olevan tiedon uudelleen arvioinnin perusteella, että erityisravinnoksi tarkoitettu elintarvike on ihmisten terveydelle vaaraksi, vaikka se on voimassa olevan erityisdirektiivin mukainen, jäsenvaltio voi väliaikaisesti keskeyttää kysymyksessä olevien säännösten soveltamisen tai rajoittaa niiden soveltamista alueellaan. Sen on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille ja komissiolle viipymättä sekä perusteltava päätöksensä.2 Komissio tutkii niin pian kuin mahdollista asianomaisen jäsenvaltion esittämät perustelut, kuulee jäsenvaltioita pysyvässä elintarvikekomiteassa sekä antaa viipymättä lausuntonsa ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet.3 Jos komission mielestä tämän direktiivin tai erityisdirektiivien muuttaminen on tarpeen 1 kohdassa tarkoitettujen vaikeuksien korjaamiseksi ja ihmisten terveyden suojaamiseksi, se aloittaa 13 artiklassa säädetyn menettelyn muutosten tekemiseksi. Jäsenvaltio, joka on toteuttanut suojatoimenpiteet, voi tässä tapauksessa pitää ne voimassa, kunnes muutokset on annettu.13 artikla Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän elintarvikekomitean, jäljempänä 'komitea`, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.14 artikla Kumotaan direktiivi 77/94/ETY.Viittaukset kumottuun direktiiviin on tulkittava viittauksiksi tähän direktiiviin, ja ne on luettava liitteessä II annetun vastaavuustaulukon mukaisesti.15 artikla 1 Jäsenvaltioiden on muutettava lakejaan, asetuksiaan ja hallinnollisia määräyksiään siten, että:- tämän direktiivin mukaisten valmisteiden kauppa sallitaan 16 päivästä toukokuuta 1990 alkaen;- valmisteiden, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, kauppa kielletään 16 päivästä toukokuuta 1991 alkaen.Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2 Mitä 1 kohdassa säädetään, ei vaikuta kansallisiin säännöksiin, joita siinä tapauksessa, että erityisdirektiivejä ei ole, sovelletaan tiettyihin erityisravinnoksi tarkoitettuihin elintarvikeryhmiin.16 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 3 päivänä toukokuuta 1989.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. SOLBES(1) EYVL N:o C 124, 23.5.1986, s. 7 jaEYVL N:o C 161, 19.6.1987, s. 12(2) EYVL N:o C 99, 13.4.1987, s. 54 jaEYVL N:o C 120, 16.5.1989(3) EYVL N:o C 328, 22.12.1986, s. 9(4) EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 55(5) EYVL N:o L 2, 3.1.1985, s. 22(6) EYVL N:o L 291, 19.11.1969, s. 9(7) EYVL N:o L 136, 20.5.1974, s. 1(8) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1(9) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 17LIITE I Erityisravinnoksi tarkoitetut elintarvikeryhmät, joita koskevat erityissäännökset annetaan erityisdirektiiveissä:(1)1 Äidinmaidonkorvikkeet2 Vieroitusvaiheeseen tarkoitettu maito ja muu ruoka3 Pikkulasten ruoat4 Vähäenergiset valmisteet ja elintarvikkeet, joiden energiapitoisuutta on alennettu5 Ruokavaliovalmisteet erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin6 Vähänatriumiset elintarvikkeet, joihin luetaan myös ruokavaliosuolat, joissa ei ole lainkaan natriumia tai on sitä vain vähän7 Gluteiinittomat elintarvikkeet8 Elintarvikkeet, jotka on tarkoitettu erityisesti urheilijoille tai korvaamaan erittäin voimakkaan lihasponnistuksen aiheuttamaa kulutusta9 Elintarvikkeet, jotka on tarkoitettu henkilöille, jotka kärsivät hiilihydraattiaineenvaihdunnan häiriöistä (diabetes)(1) Katsotaan, että direktiivi ei koske niitä tuotteita, jotka direktiiviä tiedoksi annettaessa ovat jo markkinoillaLIITE II >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31999L0032

Neuvoston direktiivi 1999/32/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 121 , 11/05/1999 s. 0013 - 0018

NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/32/EY,annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999,tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen(3),sekä katsoo, että(1) perustamissopimuksen 130 r artiklan periaatteisiin perustuvilla, yhteisön ympäristöä koskevissa toimintaohjelmissa ja erityisesti viidennessä ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa(4) vahvistetuilla yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteilla ja periaatteilla pyritään erityisesti varmistamaan kaikkien ihmisten tehokas suojelu rikkidioksidipäästöjen tunnetuilta terveysvaaroilta ja suojelemaan ympäristöä huolehtimalla siitä, ettei rikkilaskeuma ylitä kriittistä kuormitusta ja kriittisiä pitoisuusrajoja,(2) perustamissopimuksen 129 artiklassa määrätään, että terveyden suojelua koskevat vaatimukset kuuluvat osana yhteisön muuhun politiikkaan; perustamissopimuksen 3 artiklan o alakohdassa määrätään myös, että yhteisön toimintaan sisältyy myötävaikuttaminen korkean terveyden suojelun tason saavuttamiseen,(3) rikkidioksidipäästöt vaikuttavat osaltaan merkittävästi happamoitumisongelman syntyyn yhteisössä; rikkidioksidi vaikuttaa myös suoraan ihmisten terveyteen ja ympäristöön,(4) happamoituminen ja ilmakehän rikkidioksidi vahingoittavat herkkiä ekosysteemejä, vähentävät biologista monimuotoisuutta ja ympäristön virkistysarvoa sekä heikentävät viljantuotantoa ja metsien kasvua; kaupungeissa happosade voi aiheuttaa huomattavaa vahinkoa rakennuksille ja rakennuskulttuuriperinnölle; rikkidioksidi voi myös vaikuttaa merkittävästi ihmisten terveyteen erityisesti hengitystiesairauksista kärsivissä väestöryhmissä,(5) happamoituminen on valtioiden rajat ylittävä ilmiö, joka vaatii niin yhteisön kuin myös kansallisia tai paikallisia ratkaisuja,(6) rikkidioksidipäästöt myötävaikuttavat hiukkasten muodostumiseen ilmakehässä,(7) yhteisö ja yksittäiset jäsenvaltiot ovat valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan YK:n Euroopan talouskomission yleissopimuksen osapuolia; rikkidioksidin aiheuttamien ilman epäpuhtauksien valtiosta toiseen kulkeutumista koskevan YK:n Euroopan talouskomission toisen pöytäkirjan mukaan sopimuspuolten olisi vähennettävä rikkidioksidipäästöjen ensimmäisessä pöytäkirjassa sovitut 30 prosenttia tai enemmän; YK:n Euroopan talouskomission toisen pyötäkirjan lähtökohtana on, että kuormitus- ja pitoisuusrajat ylittyvät jatkuvasti tietyillä herkillä alueilla, ja että tarvitaan lisätoimia rikkidioksidipäästöjen vähentämiseksi, jos aiotaan saavuttaa viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tavoitteet; sopimuspuolten olisi siksi edelleen vähennettävä huomattavasti rikkidioksidipäästöjä,(8) luonnostaan pieninä määrinä öljyssä ja kivihiilessä esiintyvän rikin on vuosikymmeniä tiedetty olevan huomattavan rikkidioksidipäästöjen lähde, joka aiheuttaa happosateita ja on yksi merkittävimmistä useiden kaupunki- ja teollisuusalueiden ilman pilaantumisen syistä,(9) komissio on äskettäin julkaissut tiedonannon kustannustehokkaasta strategiasta happamoitumisen torjumiseksi yhteisössä; tiettyjen nestemäisten polttoaineiden palamisesta peräisin olevien rikkidioksidipäästöjen vähentämisen todettiin olevan erottamaton osa tätä kustannustehokasta strategiaa; yhteisö tunnustaa toimenpiteiden olevan tarpeen kaikkien muidenkin polttoaineiden osalta,(10) tutkimukset ovat osoittaneet, että hyöty tämän direktiivin mukaisella polttoaineiden rikkipitoisuuden alentamisella aikaan saatavasta rikkipäästöjen vähentämisestä on usein huomattavasti suurempi kuin teollisuudelle koituvaksi arvioidut kustannukset; nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden alentamiseen tarvittavaa teknologiaa on jo saatavilla ja se on yleisessä käytössä,(11) perustamissopimuksen 3 b artiklassa tarkoitetun toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tavoitetta tiettyjen nestemäisten polttoaineiden palamisessa syntyvien rikkidioksidipäästöjen vähentämisestä ei voida saavuttaa tehokkaasti, jos jäsenvaltiot toimivat erikseen; erillinen toiminta ei takaa halutun tavoitteen saavuttamista, sen vaikutukset saattavat olla kielteisiä ja sen aiheuttaa huomattavaa epävarmuutta kyseisillä polttoainemarkkinoilla; rikkidioksidipäästöjen vähentämiseksi koko yhteisön alueella on tehokkaampaa toimia yhteisön tasolla; tässä direktiivissä rajoitutaan ainoastaan antamaan vähimmäisvaatimukset toivotun tavoitteen saavuttamiseksi,(12) tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta 23 päivänä maaliskuuta 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/12/ETY(5) komissiota kehotettiin antamaan neuvostolle ehdotus, jossa määrätään kaasuöljyn rikkipitoisuudelle alemmat raja-arvot ja ilma-aluksissa käytettävälle kerosiinille uudet raja-arvot; olisi aiheellista vahvistaa muiden nestemäisten polttoaineiden, erityisesti raskaiden polttoöljyjen, bunkkeripolttoöljyjen, meriliikenteessä käytettävien kaasuöljyjen ja kaasuöljyjen kustannustehokkuustutkimuksiin perustuvat rikkipitoisuuden raja-arvot,(13) perustamissopimuksen 130 t artiklan mukaisesti tämä direktiivi ei estäisi jäsenvaltioita pitämästä voimassa tai toteuttamasta tiukempia suojatoimenpiteitä; tällaisten toimenpiteiden on oltava sopusoinnussa perustamissopimuksen kanssa ja niistä on ilmoitettava komissiolle,(14) ennen kuin jäsenvaltio ottaa käyttöön tiukempia suojatoimenpiteitä, sen on ilmoitettava suunnitellut toimenpiteet komissiolle teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetussa neuvoston direktiivissä 83/189/ETY(6) säädetyn menettelyn mukaisesti,(15) asetettaessa raskaan polttoöljyn rikkipitoisuuden rajaa on aiheellista säätää niitä jäsenvaltioita ja alueita koskevista poikkeuksista, joissa ympäristöolosuhteet sen sallivat,(16) kun raskaan polttoöljyn rikkipitoisuudelle vahvistetaan raja-arvot on myös aiheellista säätää poikkeusluvasta sen käyttöön polttolaitoksissa, jotka täyttävät tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta 24 päivänä marraskuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 88/609/ETY(7), vahvistettuja päästörajoja koskevat vaatimukset; ottaen huomioon direktiivin 88/609/ETY tulevan tarkistuksen tiettyjä tämän direktiivin säännöksiä voi olla tarpeen tarkastella ja tarvittaessa muuttaa,(17) tämän direktiivin 3 artiklan 3 kohdan i alakohdan c alakohdan soveltamisalan ulkopuolelle jäävien jalostamojen polttolaitosten keskimääräiset rikkidioksidipäästöt eivät saisi ylittää direktiivissä 88/609/ETY tai jossakin sen tulevassa tarkistuksessa asetettuja rajoja; jäsenvaltioiden on tätä direktiiviä soveltaessaan pidettävä mielessä, että muilla kuin 2 artiklassa tarkoitetuilla polttoaineilla korvaamisesta ei saisi aiheutua happamoittavien pilaavien aineiden päästöjen lisääntymistä,(18) direktiivillä 93/12/ETY on jo vahvistettu kaasuöljyjen rikkipitoisuuden 0,2 prosentin raja-arvo; kyseinen raja-arvo olisi muutettava 0,1 prosentiksi tammikuun 1 päivään 2008 mennessä,(19) Itävallalle ja Suomelle on vuoden 1994 liittymisasiakirjan mukaisesti myönnetty neuvoston direktiivin 93/12/ETY kaasuöljyn rikkipitoisuutta koskevasta säännöksestä poikkeus neljän vuoden ajaksi liittymispäivästä,(20) meriliikenteessä aluksissa käytettävien kaasuöljyjen rikkipitoisuuden osalta saattaa 0,2 prosentin raja-arvon (vuodesta 2000 alkaen) ja 0,1 prosentin raja-arvon (vuodesta 2008 alkaen) käyttöönotto aiheuttaa teknisiä ja taloudellisia ongelmia Kreikalle kaikkialla sen alueella samoin kuin Espanjalle Kanariansaarten osalta, Ranskalle sen merentakaisten departementtien osalta sekä Portugalille Madeiran ja Azorien osalta; määräaikaisen poikkeuksen myöntäminen Kreikalle, Kanariansaarille, Ranskan merentakaisille departementeille sekä Madeiralle ja Azoreille ei pitäisi vaikuttaa kielteisesti meriliikenteessä käytettäväksi tarkoitetun kaasuöljyn markkinoihin, koska Kreikasta, Kanariansaarilta, Ranskan merentakaisista departementeista ja Madeiralta sekä Azoreilta muihin jäsenvaltioihin vietävän, meriliikenteessä käytettävän kaasuöljyn on täytettävä maahantuovassa jäsenvaltiossa voimassa olevat vaatimukset; Kreikalle, Kanariansaarille, Ranskan merentakaisille departementeille sekä Madeiralle ja Azoreille olisi siten myönnettävä poikkeus meriliikenteessä käytetyn kaasuöljyn rikkipitoisuudelle asetettavista painoprosentteina ilmaistuista raja-arvoista,(21) erittäin rikkipitoisten bunkkeripolttoöljyjen palamisesta aiheutuvat laivaliikenteen rikkipäästöt lisäävät rikkidioksidin aiheuttamaa ilman pilaantumista ja happamoitumisongelmia; yhteisö puoltaa rikin oksidien päästöille alttiiden alueiden tehokkaampaa suojelua ja bunkkeripolttoöljyn yleisen raja-arvon alentamista (nykyisestä 4,5 prosentista) Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä (IMO) meneillään olevissa ja tulevissa MARPOL-yleissopimusta koskevissa neuvotteluissa; olisi jatkettava yhteisön aloitteita, joilla pyritään julistamaan Pohjanmeri ja Englannin kanaali erityiseksi alhaisten rikin oksidien päästöjen valvonta-alueeksi,(22) tarvitaan perusteellisempaa tutkimusta happamoitumisen vaikutuksia ekosysteemeihin ja ihmisen elimistöön; yhteisö tukee tällaista tutkimusta tutkimuksen viidennen puiteohjelman yhteydessä(8),(23) komissio voi myöntää luvan soveltaa korkeampia raja-arvoja jäsenvaltion alueella, silloin kun raakaöljyn, raakaöljytuotteiden tai muiden hiilivetyjen toimitukset keskeytyvät,(24) jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön asianmukaiset menetelmät direktiivin säännösten noudattamisen valvomiseksi; komissiolle olisi toimitettava kertomukset nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta, ja(25) selkeyden vuoksi on tarpeen muuttaa direktiiviä 93/12/ETY,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTarkoitus ja soveltamisala1. Tämän direktiivin tarkoituksena on tietyntyyppisten nestemäisten polttoaineiden palamisesta aiheutuvien rikkidioksidipäästöjen vähentäminen ja siten tällaisten ihmisille ja ympäristölle vahingollisten päästöjen vaikutusten vähentäminen.2. Tiettyjen raakaöljystä saatavien nestemäisten polttoaineiden palamisesta aiheutuvien rikkidioksidipäästöjen vähentäminen on toteutettava vahvistamalla tällaisten polttoaineiden rikkipitoisuudelle raja-arvot edellytykseksi niiden käytölle yhteisön alueella.Tässä direktiivissä vahvistettuja raakaöljystä saatavien tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden raja-arvoja ei kuitenkaan sovelleta:a) - merialuksissa käytettävään raakaöljystä saatavaan nestemäiseen polttoaineeseen lukuun ottamatta 2 artiklan 3 kohdassa määriteltyjä polttoaineita,- meriliikenteessä käytettävään kaasuöljyyn kolmannen maan ja jäsenvaltion välisen rajan ylittävissä aluksissa;b) ennen lopullista polttamista käsiteltäviksi tarkoitettuihin polttoaineisiin;c) öljynjalostusteollisuudessa jalostettaviin polttoaineisiin.2 artiklaMääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaan:1) "raskaalla polttoöljyllä"- CN-koodeihin 2710 00 71 - 2710 00 78 kuuluvaa raakaöljystä saatua nestemäistä polttoainettatai- raakaöljystä saatua nestemäistä polttoainetta, lukuun ottamatta jäljempänä 2 ja 3 kohdassa määriteltyä kaasuöljyä, joka tislautuvuutensa perusteella luetaan polttoaineena käytettäviksi tarkoitettuihin raskaisiin öljyihin ja josta vähemmän kuin 65 tilavuusprosenttia, mukaan lukien hävikki, tislautuu 250 °C:ssa ASTM D86 -menetelmällä. Jos tislautuvuutta ei ole mahdollista määrittää ASTM D86 -menetelmällä, öljytuote luokitellaan niin ikään raskaisiin polttoöljyihin;2) "kaasuöljyllä"- CN-koodiin 2710 00 67 tai 2710 00 68 kuuluvaa raakaöljystä saatua nestemäistä polttoainettatai- raakaöljystä saatua nestemäistä polttoainetta, joka tislautuvuutensa perusteella luetaan polttoaineena käytettäviksi tarkoitettuihin keskitisleisiin ja josta vähintään 85 tilavuusprosenttia, mukaan lukien hävikki, tislautuu 350 °C:ssa ASTM D86 -menetelmällä.Bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 1998, annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY(9) 2 artiklan 2 kohdassa määritellyt dieselpolttoaineet eivät kuulu tämän määritelmän piiriin. Myöskään liikkuvissa työkoneissa ja maataloustraktoreissa käytettävät polttoaineet eivät kuulu tämän määritelmän piiriin;3) "meriliikenteessä käytettävänä kaasuöljyllä" polttoaineita, jotka on tarkoitettu käytettäviksi merialuksissa ja jotka ovat 2 kohdan määritelmän mukaisia tai joiden viskositeetti tai tiheys on ISO 8217:n (1996) taulukossa 1 olevan meriliikenteessä käytettävien tisleiden viskositeetin tai tiheyden määritelmän mukainen;4) "ASTM-menetelmällä" menetelmiä, jotka American Society for Testing and Materials on antanut raakaöljyn ja voiteluöljyjen standardimääritelmistä ja eritelmistä vuoden 1976 painoksessa;5) "polttolaitoksella" teknistä laitteistoa, jossa polttoaineita hapetetaan näin syntyvän lämmön käyttämiseksi;6) "kriittisellä kuormituksella" yhden tai useamman epäpuhtauden arvioitua määrää, jonka alapuolella ei nykytietojen mukaan ympäristön herkille osille aiheudu merkittäviä haitallisia vaikutuksia.3 artiklaRaskaan polttoöljyn enimmäisrikkipitoisuus1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden alueella ei 1 päivästä tammikuuta 2003 käytetä raskaita polttoöljyjä, joiden rikkipitoisuus on suurempi kuin 1,00 painoprosenttia.2. Edellyttäen, että direktiivissä 80/779/ETY(10) tai muussa yhteisön lainsäädännössä, jolla kumotaan ja korvataan kyseiset standardit, vahvistettuja ilman laatua koskevia standardeja ja muita yhteisön säännöksiä noudatetaan rikkidioksidin osalta, eivätkä päästöt vaikuta kriittisen kuormituksen ylittymiseen missään jäsenvaltiossa, jäsenvaltio voi myöntää koko alueellaan tai osalla sitä luvan käyttää raskaita polttoöljyjä, joiden rikkipitoisuus on 1,00-3,00 painoprosenttia. Tällainen lupa on voimassa vain niin kauan kuin jäsenvaltion päästöt eivät myötävaikuta kriittisen kuormituksen ylittymiseen missään jäsenvaltiossa.3. i) Jollei toimivaltaisten viranomaisten harjoittamasta päästöjen aiheellisesta seurannasta muuta johdu, 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta raskaisiin polttoöljyihin, joita käytetääna) direktiivin 88/609/ETY soveltamisalaan kuuluvissa polttolaitoksissa, joita pidetään kyseisen direktiivin 2 artiklan 9 alakohdassa olevan määritelmän mukaisina uusina laitoksina ja joissa noudatetaan kyseisen direktiivin 4 artiklassa ja liitteessä IV vahvistettuja rikkidioksidipäästörajoja;b) muissa kuin a alakohdan piirin kuuluvissa polttolaitoksissa, jos laitoksen rikkidioksidipäästöt ovat enintään 1700 mg/Nm3 savukaasujen happipitoisuuden ollessa 3 tilavuusprosenttia kuiva-aineesta;c) jalostamoissa, jos rikkidioksidipäästöjen kuukauden keskiarvo jalostamon kaikkien laitosten osalta lukuun ottamatta polttolaitoksia, jotka kuuluvat a alakohdan soveltamisalaan, riippumatta polttoainetyypistä ja polttoaineyhdistelmästä on pienempi kuin kunkin jäsenvaltion asettama raja-arvo, joka saa olla enintään 1700 mg/Nm3.ii) Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei 1 kohdassa tarkoitettua rikkipitoisempaa raskasta polttoöljyä käyttävää polttolaitosta käytetä ilman toimivaltaisen viranomaisen myöntämää lupaa, jossa päästörajat yksilöidään.4. Jos direktiiviin 88/609/ETY mahdollisesti tehtävät muutokset sitä edellyttävät, 3 kohdan säännöksiä tarkastellaan ja muutetaan tarvittaessa.5. Jos jäsenvaltio käyttää 2 kohdan mukaisia mahdollisuuksia, sen on ilmoitettava tästä 12 kuukautta ennen komissiolle ja yleisölle. Komissiolle on toimitettava riittävät tiedot, jotta se voi arvioida, noudatetaanko 2 kohdassa mainittuja perusteita. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille.Komissio tutkii ehdotetut toimet kuuden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jolloin se on saanut jäsenvaltiolta tiedon, ja tekee päätöksen 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen sekä ilmoittaa päätöksensä jäsenvaltioille. Tätä päätöstä tarkistetaan kahdeksan vuoden välein niiden tietojen perusteella, jotka asianomaiset jäsenvaltiot toimittavat komissiolle 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.4 artiklaKaasuöljyn enimmäisrikkipitoisuus1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden alueella ei käytetä kaasuöljyjä, mukaan lukien meriliikenteessä käytettävät kaasuöljyt- 1 päivästä heinäkuuta 2000 alkaen, jos näiden öljyjen rikkipitoisuus on suurempi kuin 0,20 painoprosenttia,- 1 päivästä tammikuuta 2008 alkaen, jos näiden öljyjen rikkipitoisuus on suurempi kuin 0,10 painoprosenttia.2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Espanja saa antaa Kanariansaarten osalta, Ranska Ranskan merentakaisten departementtien osalta, Kreikka koko sen alueen tai joidenkin sen osien osalta ja Portugali Madeiran ja Azorien osalta luvan käyttää meriliikenteessä kaasuöljyjä, joiden rikkipitoisuus ylittää 1 kohdassa vahvistetut rajat.3. Jos direktiivissä 80/779/ETY tai muussa yhteisön lainsäädännössä, jolla kumotaan ja korvataan kyseiset standardit, vahvistettuja ilman laatua koskevia standardeja ja muita asiaa koskevia yhteisön säännöksiä noudatetaan rikkidioksidin osalta, eivätkä päästöt myötävaikuta kriittisen kuormituksen ylittymiseen missään jäsenvaltiossa, jäsenvaltio voi myöntää koko alueellaan tai osalla sitä luvan käyttää dieselöljyjä, joiden rikkipitoisuus on 0,10-0,20 painoprosenttia. Tällainen lupa on voimassa vain niin kauan kuin jäsenvaltion päästöt eivät myötävaikuta kriittisen kuormituksen ylittymiseen missään jäsenvaltiossa ja enintään 1 päivään tammikuuta 2013.4. Jos jäsenvaltio käyttää 3 kohdan mukaisia mahdollisuuksia, sen on ilmoitettava tästä 12 kuukautta ennen komissiolle ja yleisölle. Komissiolle on toimitettava riittävät tiedot, jotta se voi arvioida, noudatetaanko 3 kohdassa mainittuja perusteita. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille.Komissio tutkii ehdotetut toimet kuuden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jolloin se on saanut jäsenvaltiolta tiedon, ja tekee päätöksensä 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen sekä ilmoittaa päätöksensä jäsenvaltioille.5 artiklaMuutokset polttoaineiden toimituksissaJos jäsenvaltiolle raakaöljyn, öljytuotteiden tai muiden hiilivetyjen toimituksissa tapahtuneen äkillisen muutoksen vuoksi tulee vaikeaksi soveltaa 3 ja 4 artiklassa tarkoitettuja enimmäisrikkipitoisuuden raja-arvoja, jäsenvaltion on ilmoitettava tästä komissiolle. Komissio voi antaa luvan korkeamman raja-arvon soveltamiseen kyseisen jäsenvaltion alueella enintään kuudeksi kuukaudeksi; sen on annettava päätöksensä tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille. Mikä tahansa jäsenvaltio saa kuukauden kuluessa saattaa asian neuvoston käsiteltäväksi. Neuvosto voi määräenemmistöllä kahden kuukauden kuluessa päättää toisin.6 artiklaNäytteidenotto ja analyysi1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tarkastaakseen näytteiden perusteella, että käytettyjen polttoaineiden rikkipitoisuus on 3 ja 4 artiklan mukainen. Näytteidenotto on aloitettava kuuden kuukauden kuluessa päivästä, jona vastaava polttoaineen enimmäisrikkipitoisuutta koskeva raja-arvo tulee voimaan. Näytteitä on otettava riittävän tiheään ja siten, että ne ovat tutkittavan polttoaineen osalta edustavia.2. Rikkipitoisuuden määrittämisessä käytettäväksi vertailumenetelmäksi vahvistetaan:a) raskaalle polttoöljylle ja meriliikenteessä käytettävälle kaasuöljylle ISO 8754:ssä (1992) ja PrEN ISO 14596:ssa määritelty menetelmä;b) kaasuöljylle EN 24260:ssa (1987), ISO 8754:ssä (1992) ja PrEN ISO 14596:ssa määritelty menetelmä.Välitysratkaisumenetelmänä on PrEN ISO 14596. Käytettyjen kaasuöljyjen rikkipitoisuuden todentamiseksi tehdyistä tutkimuksista saatujen tulosten tilastollinen tulkinta on suoritettava ISO 4259 -standardin (1992) mukaisesti.7 artiklaKertomukset ja tarkistaminen1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden kesäkuun 30 päivänä artiklan mukaisesti suoritetun näytteenoton ja analyysien tulosten perusteella lyhyt kertomus tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien ja edellisen kalenterivuoden aikana niiden alueella käytössä olleiden nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta. Tähän kertomukseen on sisällytettävä yhteenveto 3 artiklan 3 kohdan nojalla myönnetyistä poikkeuksista.2. Komissio antaa 31 päivään joulukuuta 2006 mennessä muun muassa 1 kohdan mukaisesti jätettyjen vuosikertomusten sekä ilman laadussa ja happamoitumisessa havaitun kehityksen perusteella kertomuksen neuvostolle ja Euroopan parlamentille. Komissio voi liittää tähän kertomukseen ehdotuksia tämän direktiivin ja erityisesti kullekin polttoaineluokalle vahvistettujen raja-arvojen muuttamiseksi sekä 3 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 4 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla myönnettäviksi poikkeuksiksi.3. Komissio tutkii, mihin toimiin voitaisiin ryhtyä muiden kuin 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden palamisesta aiheutuvan happamoitumisen vähentämiseksi, ja antaa tarvittaessa ehdotuksen vuoden 2000 loppuun mennessä.8 artiklaDirektiivin 93/12/ETY muuttaminen1. Muutetaan direktiivi 93/12/ETY seuraavasti:a) Poistetaan 1 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta;b) Poistetaan 2 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta ja 3 kohta;c) Poistetaan 3 ja 4 artikla.2. Mitä 1 kohdassa säädetään, sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2000.9 artiklaNeuvoa-antava komiteaKomissiota avustaa neuvoa-antava komitea, jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan.Komission on, niin suurelta osin kuin mahdollista, otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava, millä tavoin lausunto on otettu huomioon.10 artiklaSaattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöäJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään heinäkuuta 2000 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.11 artiklaSeuraamuksetJäsenvaltioiden on vahvistettava seuraamukset, joita sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen. Vahvistettujen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia.12 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.13 artiklaOsoitusTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 26 päivänä huhtikuuta 1999.Neuvoston puolestaJ. FISCHERPuheenjohtaja(1) EYVL C 190, 21.6.1997, s. 9 jaEYVL C 259, 18.8.1998, s. 5.(2) EYVL C 355, 21.11.1997, s. 1.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 13. toukokuuta 1998 (EYVL C 167, 1.6.1998, s. 111), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 6. lokakuuta 1998 (EYVL C 364, 25.11.1998, s. 20), ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 9. helmikuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(4) EYVL C 138, 17.5.1993, s. 5.(5) EYVL L 74, 27.3.1993, s. 81.(6) EYVL L 109, 26.4.1983, s. 8, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 96/139/EY (EYVL L 32, 10.2.1996, s. 31).(7) EYVL L 336, 7.12.1988, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/66/EY (EYVL L 337, 24.12.1994, s. 83).(8) EYVL L 26, 1.2.1999, s. 1.(9) EYVL L 350, 28.12.1998, s. 58.(10) EYVL L 229, 30.8.1980, s. 30, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48).


title: Komission direktiivi 2014/82/EU, annettu 24 päivänä kesäkuuta 2014 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/59/EY muuttamisesta yleistä ammatillista tietämystä ja terveydentilaa ja lupakirjaa koskevien vaatimusten osalta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               25.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 184/11

         KOMISSION DIREKTIIVI 2014/82/EU,
   annettu 24 päivänä kesäkuuta 2014,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/59/EY muuttamisesta yleistä ammatillista tietämystä ja terveydentilaa ja lupakirjaa koskevien vaatimusten osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon vetureita ja junia rautateillä yhteisössä ajavien veturinkuljettajien hyväksymisestä 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/59/EY (1) ja erityisesti sen 31 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 2007/59/EY liitteeseen II sisältyy säännös, jonka mukaan kummankin silmän normaalia näköä ei vaadita, jos henkilön näkö on korjattu asianmukaisesti ja hänellä on riittävä korvaamiskokemus ja vain, jos henkilö on menettänyt yhteisnäön työn aloittamisen jälkeen. Kyseinen säännös on ristiriidassa direktiivin 2007/59/EY liitteen II muiden näköä koskevien vaatimusten kanssa ja saattaisi vaarantaa rautatietoiminnan korkean turvallisuustason.

               (2)

               Lisäksi eräät direktiivin 2007/59/EY liitteissä IV ja VI esitetyt vaatimukset eivät ole riittävän selkeitä, minkä vuoksi niitä on sovellettu jäsenvaltioissa eri tavoin. Tämä vaarantaa veturinkuljettajien yhdenmukaistetun lupakirjajärjestelmän käyttöönoton unionissa.

               (3)

               Euroopan rautatievirasto antoi 7 päivänä toukokuuta 2012 Euroopan komissiolle lausunnon direktiivin 2007/59/EY liitteiden II, IV ja VI muuttamisesta. Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelukomiteassa edustettuina olevia elimiä on kuultu direktiivin 31 artiklan mukaisesti.

               (4)

               Olisi säädettävä siirtymätoimenpiteistä sellaisten veturinkuljettajien osalta, jotka ovat saaneet tai saavat lupakirjansa direktiivin 2007/59/EY mukaisesti ennen tämän direktiivin ensimmäistä soveltamispäivää.

               (5)

               Sen vuoksi direktiiviä 2007/59/EY olisi muutettava.

               (6)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat komissiota direktiivin 2007/59/EY 32 artiklan 1 kohdan mukaisesti avustavan komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivi 2007/59/EY seuraavasti:

               1)

               Muutetaan liite II seuraavasti:
               Korvataan kohdassa ”1.2 Näkö” seitsemäs luetelmakohta seuraavasti:

                           ”—

                           kummankin silmän näkö normaali,”

               2)

               Korvataan liite IV tämän direktiivin liitteessä I olevalla tekstillä.

               3)

               Muutetaan liite VI tämän direktiivin liitteen II mukaisesti.

         2 artikla
   Veturinkuljettajien, jotka ovat saaneet tai saavat lupakirjansa direktiivin 2007/59/EY mukaisesti ennen tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua ensimmäistä soveltamispäivää, katsotaan täyttävän tämän direktiivin vaatimukset.
   3 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2015. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset.
   Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 2016.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3.   Velvoitteet, jotka koskevat tämän direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanoa, eivät koske Kyproksen tasavaltaa ja Maltan tasavaltaa niin kauan kuin niiden alueilla ei ole rautatiejärjestelmää.
   4 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   5 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 24 päivänä kesäkuuta 2014.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         José Manuel BARROSO

      (1)  EUVL L 315, 3.12.2007, s. 51.

      LIITE I

            ”LIITE IV
            YLEINEN AMMATILLINEN TIETÄMYS JA LUPAKIRJAA KOSKEVAT VAATIMUKSET
            ’Yleisen koulutuksen’ tavoitteena on saavuttaa ’yleinen’ pätevyys kaikissa asioissa, joilla on merkitystä veturinkuljettajan ammatin kannalta. Tältä osin yleisessä koulutuksessa keskitytään perustietoihin ja periaatteisiin, joita voidaan soveltaa riippumatta liikkuvan kaluston tai rataverkon tyypistä ja luonteesta. Yleisen koulutuksen voi järjestää ilman käytännön harjoituksia.
            Liikkuvan kaluston tiettyihin tyyppeihin tai tietyn rataverkon turvallisuuteen, toimintasääntöihin ja tekniikkaan liittyvä pätevyys ei ole osa ’yleistä’ pätevyyttä. Koulutus tiettyä liikkuvaa kalustoa tai rataverkkoa koskevan pätevyyden hankkimiseksi liittyy veturinkuljettajan todistukseen, ja se eritellään liitteissä V ja VI.
            Yleinen koulutus käsittää jäljempänä luetellut aiheet 1–7. Ne eivät ole luettelossa tärkeysjärjestyksessä.
            Luettelossa käytettävät verbit ilmaisevat, minkä luonteinen pätevyys koulutettavan on tarkoitus saavuttaa. Niiden merkitys kuvaillaan seuraavassa taulukossa:

                        Pätevyyden luonne

                        Kuvaus

                        tuntea, kuvailla

                        kuvaa sellaisen tietämyksen (tiedot, tosiseikat) hankintaa, joka on tarpeen asioiden välisten suhteiden ymmärtämiseksi

                        ymmärtää, hahmottaa/tunnistaa

                        kuvaa tilanteen hahmottamista ja muistiin painamista, tehtävien suorittamista sekä ongelmanratkaisua määritellyssä yhteydessä.

                        1)

                        Kuljettajan työ, työympäristö, kuljettajan asema ja vastuu rautatietoiminnassa, kuljettajan tehtävien ammatilliset ja henkilökohtaiset vaatimukset

                                    a)

                                    tuntea rautatietoimintaan ja turvallisuuteen sovellettavan lainsäädännön ja sääntöjen päälinjat (veturinkuljettajien hyväksymistä koskevat vaatimukset ja menettelyt, vaaralliset aineet, ympäristönsuojelu, palontorjunta jne.),

                                    b)

                                    ymmärtää erityisedellytykset sekä ammatilliset ja henkilökohtaiset vaatimukset (työskentely pääasiassa yksin, vuorotyö 24 tunnin sykleissä, henkilökohtainen suojautuminen ja turvallisuus, asiakirjojen lukeminen ja päivittäminen jne.),

                                    c)

                                    ymmärtää turvallisuuteen olennaisesti vaikuttavien tehtävien kanssa yhteensopivat toimintatavat (lääkitys, alkoholi, huumausaineet ja muut psykoaktiiviset aineet, sairaus, stressi, väsymys jne.),

                                    d)

                                    tunnistaa viiteasiakirjat ja toimintakäsikirjat (esim. sääntökirja, reittikirja, kuljettajan käsikirja jne.),

                                    e)

                                    hahmottaa asiaankuuluvien henkilöiden tehtävät ja vastuualueet,

                                    f)

                                    ymmärtää tehtävien ja työmenetelmien edellyttämän tarkkuuden merkitys,

                                    g)

                                    ymmärtää työturvallisuuden ja -terveyden merkitys (esim. toimintatavat radoilla ja niiden läheisyydessä, turvalliset toimintatavat noustaessa vetokalustoon ja poistuttaessa siitä, ergonomia, henkilöstön turvallisuusmääräykset, henkilönsuojaimet jne.),

                                    h)

                                    tuntea käyttäytymistaidot ja -periaatteet (stressinhallinta, äärimmäiset tilanteet jne.),

                                    i)

                                    tuntea ympäristönsuojelun periaatteet (kestävä ajotapa jne.).

                        2)

                        Rautatieteknologia, mukaan luettuina toimintamääräysten taustalla vaikuttavat turvallisuusperiaatteet

                                    a)

                                    tuntea rautatietoiminnan turvallisuutta koskevat periaatteet, määräykset ja säännökset,

                                    b)

                                    hahmottaa asiaankuuluvien henkilöiden tehtävät ja vastuualueet,

                        3)

                        Rautatieinfrastruktuurin perusperiaatteet

                                    a)

                                    tuntea järjestelmää ja rakennetta koskevat periaatteet ja parametrit,

                                    b)

                                    tuntea ratojen, asemien ja järjestelyratapihojen yleispiirteet,

                                    c)

                                    tuntea rautateiden rakenteet (sillat, tunnelit, vaihteet jne.),

                                    d)

                                    tuntea liikennöintitavat (yksiraiteinen ja kaksiraiteinen liikennöinti jne.),

                                    e)

                                    tuntea merkinanto- ja junanohjausjärjestelmät,

                                    f)

                                    tuntea turvalaitteet (kuumakäynti-ilmaisimet, savuilmaisimet tunneleissa jne.),

                                    g)

                                    tuntea virransyöttöjärjestelmä (ajojohdin, virtakisko jne.).

                        4)

                        Operatiivisen viestinnän perusperiaatteet

                                    a)

                                    tuntea viestinnän merkitys sekä viestintävälineet ja -menettelyt,

                                    b)

                                    hahmottaa, keihin henkilöihin kuljettajan on tarpeen olla yhteydessä, sekä näiden henkilöiden asema ja vastuualueet (rataverkon haltijan henkilöstö, muun junahenkilökunnan työtehtävät jne.),

                                    c)

                                    tunnistaa tilanteet/syyt, jotka vaativat viestinnän aloittamista,

                                    d)

                                    ymmärtää viestintämenetelmät.

                        5)

                        Junat, niiden kokoonpano sekä vetureita, tavara- ja matkustajavaunuja ja muuta liikkuvaa kalustoa koskevat tekniset vaatimukset

                                    a)

                                    tuntea yleiset käyttövoiman lähteet (sähkö, diesel, höyry jne.),

                                    b)

                                    kuvailla kalustoyksikön rakenne (telit, korit, ohjaamo, suojausjärjestelmät jne.),

                                    c)

                                    tuntea merkintöjen sisältö ja merkitsemisjärjestelmät,

                                    d)

                                    tuntea junan kokoonpanoa koskevat asiakirjat,

                                    e)

                                    ymmärtää jarrujärjestelmiä ja jarrutuskyvyn laskentaa,

                                    f)

                                    hahmottaa junan nopeus,

                                    g)

                                    hahmottaa enimmäiskuorma ja kytkimeen vaikuttavat voimat,

                                    h)

                                    tuntea junanhallintajärjestelmän toiminta ja tarkoitus.

                        6)

                        Rautatieliikenteeseen yleisesti liittyvät riskit

                                    a)

                                    ymmärtää liikenneturvallisuuden periaatteet,

                                    b)

                                    tuntea rautatieliikenteen riskit ja keinot niiden hallitsemiseksi,

                                    c)

                                    tuntea vaaratilanteet ja ymmärtää niissä vaadittava käyttäytyminen/toiminta,

                                    d)

                                    tuntea menettelyt, joita sovelletaan henkilöonnettomuuksissa (esim. evakuointi).

                        7)

                        Fysiikan perusperiaatteet

                                    a)

                                    ymmärtää pyöriin vaikuttavia voimia,

                                    b)

                                    hahmottaa tekijät, jotka vaikuttavat suorituskykyyn kiihdytyksessä ja jarrutuksessa (sääolosuhteet, jarrulaitteet, pienentynyt kitka, hiekoitus jne.),

                                    c)

                                    ymmärtää sähkön periaatteet (virtapiirit, jännitteen mittaaminen jne.).”

      LIITE II
      Korvataan liitteessä VI oleva 8 kohta seuraavasti:

         ”8.   KIELIKOE
         Kuljettajilla, joiden on viestittävä rataverkon haltijan kanssa turvallisuuden kannalta keskeisistä seikoista, on oltava asianomaisen rataverkon haltijan ilmoittaman kielen taito. Kielitaidon on oltava sellainen, että kuljettaja voi viestiä aktiivisesti ja tehokkaasti rutiinitilanteissa, vaikeissa tilanteissa ja hätätapauksissa.
         Kuljettajan on kyettävä käyttämään käyttötoimintaa ja liikenteen hallintaa koskevassa yhteentoimivuuden teknisessä eritelmässä määriteltyjä viestejä ja viestintämenetelmää. Kuljettajien kielitaidon on oltava sekä kuullun- ja luetunymmärtämisen että suullisen ja kirjallisen ilmaisun osalta vähintään Euroopan neuvoston vahvistaman kieliä koskevan yhteisen eurooppalaisen viitekehyksen (CEFR) (1) tasoa B1.


Avis juridique important

|

31992L0037

Komission direktiivi 92/37/ETY, annettu 30 päivänä huhtikuuta 1992, vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen kuudennentoista kerran

Virallinen lehti nro L 154 , 05/06/1992 s. 0030 - 0031 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 11 s. 0046  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 11 s. 0046

KOMISSION DIREKTIIVI 92/37/ETY,annettu 30 päivänä huhtikuuta 1992,vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen kuudennentoista kerran EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/32/ETY(2), ja erityisesti sen 19 artiklan,sekä katsoo, ettädirektiivin 67/548/ETY liitteessä I on luettelo vaarallisista aineista sekä kunkin aineen luokitusta ja merkintää koskevat yksityiskohtaiset säännöt; ilmoitettavien vaarallisten aineiden liitteessä I olevan luettelon tarkastelu on osoittanut, että luetteloa on muutettava nykyisen tieteellisen ja teknisen tietämyksen perusteella ja että luetteloon on lisättävä eräitä vaarallisia aineita, jotka on direktiivin mukaisesti ilmoitettu komissiolle, jatämän direktiivin säännökset ovat vaarallisten aineiden ja valmisteiden kaupan teknisten esteiden poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivin 67/548/ETY liite I seuraavasti:1 korvataan liitteen I merkinnät tämän direktiivin liitteen I merkinnöillä;2 lisätään liitteeseen I tämän direktiivin liitteen II merkinnät.2 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä marraskuuta 1993. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2 Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 30 päivänä huhtikuuta 1992.Komission puolestaCarlo RIPA DI MEANAKomission jäsen(1) EYVL N:o L 196, 16.8.1967, s. 1(2) EYVL N:o L 154, 5.6.1992, s. 1LIITE I ja LIITE II


title: Komission direktiivi 2014/103/EU, annettu 21 päivänä marraskuuta 2014 , vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/68/EY liitteiden mukauttamisesta tieteen ja tekniikan kehitykseen kolmannen kerran  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               22.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 335/15

         KOMISSION DIREKTIIVI 2014/103/EU,
   annettu 21 päivänä marraskuuta 2014,
   vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/68/EY liitteiden mukauttamisesta tieteen ja tekniikan kehitykseen kolmannen kerran
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon vaarallisten aineiden sisämaankuljetuksista 24 päivänä syyskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/68/EY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 2008/68/EY liitteessä I olevassa I.1 jaksossa, liitteessä II olevassa II.1 jaksossa ja liitteessä III olevassa III.1 jaksossa viitataan mainitun direktiivin 2 artiklassa määritellyissä, vaarallisten aineiden tie-, rautatie- ja sisävesikuljetuksia koskevissa kansainvälisissä sopimuksissa annettuihin määräyksiin.

               (2)

               Kyseisten kansainvälisten sopimusten määräyksiä ajantasaistetaan kahden vuoden välein. Näin ollen sopimusten viimeisimpiä muutettuja versioita sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015, ja niihin liittyvä siirtymäkausi kestää 30 päivään kesäkuuta 2015.

               (3)

               Sen vuoksi direktiivin 2008/68/EY liitteessä I olevaa I.1 jaksoa, liitteessä II olevaa II.1 jaksoa ja liitteessä III olevaa III.1 jaksoa olisi muutettava.

               (4)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat vaarallisten aineiden kuljetuksia käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Direktiivin 2008/68/EY muuttaminen
   Muutetaan direktiivi 2008/68/EY seuraavasti:

               1)

               Korvataan liitteessä I oleva I.1 jakso seuraavasti:
               ”I.1   ADR-sopimus

               ADR-sopimuksen liitteet A ja B, sellaisina kuin niitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015, siten, että ilmaisun ’sopimuspuoli’ ymmärretään tarkoittavan ilmaisua ’jäsenvaltio’.”

               2)

               Korvataan liitteessä II oleva II.1 jakso seuraavasti:
               ”II.1   RID-ohjesääntö

               Liite COTIF-yleissopimuksen liitteenä C olevaan RID-ohjesääntöön, sellaisena kuin sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015, siten, että ilmaisun ’RID-sopimusvaltio’ ymmärretään tarkoittavan ilmaisua ’jäsenvaltio’.”

               3)

               Korvataan liitteessä III oleva III.1 jakso seuraavasti:
               ”III.1   ADN

               ADN-sopimuksen liitteenä olevat määräykset, sellaisina kuin niitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2015, sekä ADN-sopimuksen 3 artiklan f ja h alakohta ja 8 artiklan 1 ja 3 kohta siten, että ilmaisun ’sopimuspuoli’ ymmärretään tarkoittavan ilmaisua ’jäsenvaltio’.”

         2 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2015. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä marraskuuta 2014.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  EUVL L 260, 30.9.2008, s. 13.


Avis juridique important

|

31983L0496

Neljäs komission direktiivi 83/496/ETY, annettu 22 päivänä syyskuuta 1983, kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY liitteen VI mukauttamisesta tekniikan kehitykseen

Virallinen lehti nro L 275 , 08/10/1983 s. 0020 - 0021 Espanjank. erityispainos: Luku 15 Nide 4 s. 0129  Portugalink. erityispainos: Luku 15 Nide 4 s. 0129  Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 13 s. 0123  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 13 s. 0123

NELJÄS KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 22 päivänä syyskuuta 1983,kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY liitteen VI mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (83/496/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 83/341/ETY(2), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,sekä katsoo, ettäuusimman tieteellisen ja teknisen tutkimuksen tulosten perusteella kosmeettisissa valmisteissa voidaan tietyin edellytyksin sallia 4,4-dimetyyli-1,3-oksatsolidiinin ja 1,2dibromo-2,4-disyanobutaanin käyttö säilöntäaineena, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat kosmeettisia valmisteita koskevien, kaupan teknisten esteiden poistamiseksi laadittujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Lisätään direktiivin 76/768/ETY liitteessä VI olevaan 2 osaan seuraava:>TAULUKON PAIKKA>2 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1984.Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä syyskuuta 1983.Komission puolestaKarl-Heinz NARJESKomission jäsen(1) EYVL N:o L 262, 27.9.1976, s. 169(2) EYVL N:o L 188, 13.7.1983, s. 15