title: Komission direktiivi 2009/120/EY, annettu 14 päivänä syyskuuta 2009 , ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               15.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 242/3

      KOMISSION DIREKTIIVI 2009/120/EY,
   annettu 14 päivänä syyskuuta 2009,
   ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY (1) ja erityisesti sen 120 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä saa saattaa markkinoille vain, jos toimivaltainen viranomainen on antanut myyntiluvan sellaisten hakemusasiakirjojen perusteella, jotka sisältävät kyseisille lääkkeille tehtyjen kokeiden ja tutkimusten tulokset.

               (2)

               Direktiivin 2001/83/EY liitteessä I vahvistetaan ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden testausta koskevat yksityiskohtaiset tieteelliset ja tekniset vaatimukset, joiden mukaan lääkkeen laatua, turvallisuutta ja tehoa arvioidaan. Näitä yksityiskohtaisia tieteellisiä ja teknisiä vaatimuksia olisi säännöllisesti mukautettava tieteen ja tekniikan kehityksen ottamiseksi huomioon.

               (3)

               Liitettä I on aiheellista mukauttaa pitkälle kehitetyssä terapiassa tapahtuneen tieteellisen ja teknisen kehityksen vuoksi; tämä kehitys käy ilmi pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävistä lääkkeistä sekä direktiivin 2001/83/EY ja asetuksen (EY) N:o 726/2004 muuttamisesta 13 päivänä marraskuuta 2007 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EY) N:o 1394/2007 (2). Geeniterapiassa käytettävien lääkkeiden ja somaattisessa soluterapiassa käytettävien lääkkeiden määritelmät ja yksityiskohtaiset tieteelliset ja tekniset vaatimukset olisi saatettava ajan tasalle. Lisäksi olisi vahvistettava yksityiskohtaiset tieteelliset ja tekniset vaatimukset kudosmuokkaustuotteille, pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäville laitteita sisältäville lääkkeille sekä pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäville yhdistelmälääkkeille.

               (4)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Korvataan direktiivin 2001/83/EY liitteessä I oleva IV osa tämän direktiivin liitteellä.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 5 päivänä huhtikuuta 2010. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä syyskuuta 2009.

            Komission puolesta

         Günter VERHEUGEN

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 311, 28.11.2001, s. 67.

      (2)  EUVL L 324, 10.12.2007, s. 121.

      LIITE

         ”IV   OSA

            PITKÄLLE KEHITETYSSÄ TERAPIASSA KÄYTETTÄVÄT LÄÄKKEET

         1.   JOHDANTO
         Asetuksen (EY) N:o 1394/2007 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyjä pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevien myyntilupahakemusten on täytettävä tämän liitteen I osassa kuvatut muotovaatimukset (moduulit 1, 2, 3, 4 ja 5).
         Biologisia lääkevalmisteita koskevia moduulien 3, 4 ja 5 teknisiä vaatimuksia sovelletaan tämän liitteen I osassa kuvatulla tavalla. Tämän osan 3, 4 ja 5 kohdassa kuvatuissa pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevissa erityisvaatimuksissa selitetään, miten I osan vaatimuksia sovelletaan pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäviin lääkkeisiin. Lisäksi tarvittaessa on asetettu lisävaatimuksia pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden erityispiirteet huomioon ottaen.
         Pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden erityisluonteen vuoksi voidaan soveltaa riskianalyysiin perustuvaa lähestymistapaa myyntilupahakemukseen sisällytettävien laatua koskevien, ei-kliinisten ja kliinisten tietojen laajuuden määrittämiseksi otsakkeen ”Johdanto ja yleiset periaatteet” 4 kohdassa tarkoitettujen, lääkkeiden laatua, turvallisuutta ja tehoa koskevien tieteellisten ohjeiden mukaisesti.
         Riskianalyysi voi kattaa koko kehitystoiminnan. Seuraavia riskitekijöitä voidaan tarkastella: solujen alkuperä (autologiset, allogeeniset, ksenogeeniset), kyky jakaantua ja/tai erilaistua, kyky käynnistää immuunivaste, solun käsittelyaste, solujen yhdistäminen bioaktiivisiin molekyyleihin tai rakenneaineisiin, geeniterapiassa käytettävien lääkkeiden luonne, sellaisten virusten tai mikro-organismien monistumiskyvyn laajuus, joita käytetään in vivo, nukleiinihapposekvenssien tai geenien genomiin integroitumisen aste, pitkän aikavälin toiminnallisuus, kasvaimien kehittymisen riski sekä anto- tai käyttötapa.
         Riskianalyysissa voidaan tarkastella myös asiaan liittyviä, käytettävissä olevia ei-kliinisiä ja kliinisiä tietoja tai kokemuksia muista näihin lääkkeisiin liittyvistä pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävistä lääkkeistä.
         Tämän liitteen vaatimuksista poikkeaminen on perusteltava tieteellisesti hakemusasiakirjojen moduulissa 2. Kun edellä kuvattua riskianalyysia käytetään, se on myös sisällytettävä moduuliin 2 ja kuvattava siinä. Tällöin on käsiteltävä käytettyä menetelmää, todettujen riskien luonnetta ja riskianalyysiin perustuvan lähestymistavan vaikutuksia kehittämis- ja arviointiohjelmaan, ja riskianalyysista johtuvat poikkeamat tämän liitteen vaatimuksista on kuvattava.
         2.   MÄÄRITELMÄT
         Tässä asetuksessa käytetään asetuksessa (EY) N:o 1394/2007 säädettyjen määritelmien lisäksi 2.1 ja 2.2 kohdassa säädettyjä määritelmiä.
         2.1   Geeniterapiassa käytettävät lääkkeet

         Geeniterapiassa käytettävällä lääkkeellä tarkoitetaan biologista lääkettä, jolla on seuraavat ominaispiirteet:

                     a)

                     se sisältää vaikuttavaa ainetta, joka sisältää sellaista yhdistelmänukleiinihappoa tai koostuu sellaisesta yhdistelmänukleiinihaposta, jota käytetään ihmisiin tai annetaan ihmisille geenisekvenssin säätelemiseksi, korjaamiseksi, korvaamiseksi, lisäämiseksi tai poistamiseksi;

                     b)

                     sen terapeuttinen, profylaktinen tai diagnostinen vaikutus liittyy suoraan sen sisältämään yhdistelmänukleiinihapposekvenssiin tai tämän sekvenssin geneettisen ilmentymän tuotteeseen.

               Geeniterapiassa käytettäviin lääkkeisiin eivät kuulu rokotteet tartuntatauteja vastaan.
         2.2   Somaattisessa soluterapiassa käytettävät lääkkeet

         Somaattisessa soluterapiassa käytettävällä lääkkeellä tarkoitetaan biologista lääkettä, jolla on seuraavat ominaispiirteet:

                     a)

                     se sisältää sellaisia soluja tai kudoksia tai koostuu sellaisista soluista tai kudoksista, joita on merkittävästi muokattu siten, että aiotun kliinisen käytön kannalta tärkeitä biologisia ominaisuuksia, fysiologisia toimintoja tai rakenteellisia ominaisuuksia on muutettu, tai koostuu sellaisista soluista tai kudoksista, joita ei ole tarkoitus käyttää vastaanottajassa samaan olennaiseen toimintoon tai toimintoihin kuin luovuttajassa;

                     b)

                     se on tarkoitettu tai sitä käytetään ihmisiin tai annetaan ihmisille jonkin sairauden hoitamiseksi, ehkäisemiseksi tai diagnosoimiseksi sen solujen tai kudosten farmakologisen, immunologisen tai metabolisen vaikutuksen ansiosta.

               Edellä olevan a alakohdan osalta erityisesti asetuksen (EY) N:o 1394/2007 liitteessä I lueteltuja käsittelyjä ei pidetä merkittävänä muokkauksena.
         3.   MODUULIA 3 KOSKEVAT ERITYISVAATIMUKSET
         3.1   Kaikkia pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevat erityisvaatimukset

         On esitettävä kuvaus sellaisesta järjestelmästä, jonka lääkkeen myyntiluvan haltija aikoo perustaa ja jota se aikoo pitää yllä taatakseen, että yksittäinen lääke ja sen lähtö- ja raaka-aineet, mukaan luettuina kaikki sen mahdollisesti sisältämien kudosten tai solujen kanssa kosketuksiin joutuvat aineet, voidaan jäljittää hankinnan, valmistuksen, pakkaamisen, varastoinnin, kuljetuksen ja toimituksen kautta sairaalaan, laitokseen tai yksityisvastaanotolle, jossa lääke käytetään.
         Jäljitettävyysjärjestelmän on täydennettävä ja vastattava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/23/EY (1) vaatimuksia ihmisen muiden solujen ja kudosten kuin verisolujen osalta sekä direktiivin 2002/98/EY vaatimuksia ihmisen verisolujen osalta.
         3.2   Geeniterapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevat erityisvaatimukset

         3.2.1   Johdanto: lopputuote, vaikuttava aine ja lähtöaineet

         3.2.1.1   Geeniterapiassa käytettävät lääkkeet, jotka sisältävät yhden tai useamman yhdistelmänukleiinihapposekvenssin tai yhden tai useamman geneettisesti muunnetun mikro-organismin tai viruksen
         Lopullinen lääkevalmiste koostuu yhdestä tai useammasta nukleiinihapposekvenssistä tai geneettisesti muunnetusta mikro-organismista tai viruksesta lopullisessa välittömässä kantajassaan aiottuun lääkintätarkoitukseen käyttöä varten. Lopullinen lääkevalmiste voidaan yhdistää lääkinnälliseen laitteeseen tai aktiiviseen implantoitavaan lääkinnälliseen laitteeseen.
         Vaikuttava aine koostuu yhdestä tai useammasta nukleiinihapposekvenssistä tai geneettisesti muunnetusta mikro-organismista tai viruksesta.
         3.2.1.2   Geeniterapiassa käytettävät lääkkeet, jotka sisältävät geneettisesti muunnettuja soluja
         Lopullinen lääkevalmiste koostuu geneettisesti muunnetuista soluista lopullisessa välittömässä kantajassa aiottuun lääkintätarkoitukseen käyttöä varten. Lopullinen lääkevalmiste voidaan yhdistää lääkinnälliseen laitteeseen tai aktiiviseen implantoitavaan lääkinnälliseen laitteeseen.
         Vaikuttava aine koostuu soluista, jotka on geneettisesti muunnettu jollakin edellä olevassa 3.2.1.1 kohdassa kuvatuista tuotteista.
         3.2.1.3   Kun on kyse viruksia tai virusvektoreita sisältävistä tuotteista, lähtöaineita ovat ne komponentit, joista virusvektori saadaan, eli alkuperäinen virusvektorikanta tai plasmidit, joita käytetään transfektoimaan pakkaussoluja ja pakkaussolulinjan pääsolupankkia.
         3.2.1.4   Kun on kyse tuotteista, jotka koostuvat plasmideista, muista kuin virusvektoreista ja geneettisesti muunnetuista mikro-organismeista (jotka ovat muita kuin viruksia tai virusvektoreita), lähtöaineita ovat ne komponentit, joita käytetään tuotantosolun luomiseen, eli plasmidit, isäntäbakteerit ja yhdistelmämikrobisolujen pääsolupankki.
         3.2.1.5   Kun on kyse geneettisesti muunnetuista soluista, lähtöaineita ovat ne komponentit, joita käytetään geneettisesti muunnettujen solujen hankkimiseen, eli vektorin tuottavat lähtöaineet, vektori ja ihmisten tai eläinten solut. Hyvien tuotantotapojen periaatteita on noudatettava vektorin tuottamiseen käytetystä pankkijärjestelmästä lähtien.
         3.2.2   Erityisvaatimukset

         Tämän liitteen I osassa olevan 3.2.1 ja 3.2.2 kohdan vaatimusten lisäksi sovelletaan seuraavia vaatimuksia:

                     a)

                     On annettava tiedot kaikista vaikuttavan aineen valmistamisessa käytetyistä lähtöaineista, mukaan lukien ihmisten tai eläinten solujen geneettisessä muuntamisessa tarvittavat tuotteet sekä tarvittaessa geneettisesti muunnettujen solujen myöhempi viljely ja säilöntä, ottaen huomioon puhdistusvaiheiden mahdollinen puuttuminen.

                     b)

                     Mikro-organismin tai viruksen sisältävien tuotteiden osalta on annettava tiedot geneettisestä muutoksesta, sekvenssianalyysista, virulenssin heikentymisestä, tropismista tiettyjen kudos- ja solutyyppien osalta, mikro-organismin tai viruksen riippuvuudesta solusyklistä, patogeenisuudesta ja emokannan ominaispiirteistä.

                     c)

                     Prosessiin ja tuotteeseen liittyvät epäpuhtaudet on kuvattava asiakirjan asianomaisissa kohdissa, ja erityisesti on mainittava monistumiskykyiset viruskontaminantit, jos vektorin ei ole tarkoitus kyetä monistumaan.

                     d)

                     Plasmidien osalta eri plasmidimuodot on ilmaistava määrällisesti tuotteen koko säilyvyysajan osalta.

                     e)

                     Geneettisesti muunnettujen solujen osalta on testattava solujen ominaisuudet ennen ja jälkeen geneettisen muuntamisen sekä ennen ja jälkeen mahdollisen myöhemmin tehtävän jäädyttämisen/varastoinnin.

               Geneettisesti muunnettujen solujen osalta sovelletaan geeniterapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevien erityisvaatimusten lisäksi somaattisessa soluterapiassa käytettäviä lääkkeitä ja kudosmuokkaustuotteita koskevia laatuvaatimuksia (ks. 3.3 kohta).
         3.3   Somaattisessa soluterapiassa käytettäviä lääkkeitä ja kudosmuokkaustuotteita koskevat erityisvaatimukset

         3.3.1   Johdanto: lopputuote, vaikuttava aine ja lähtöaineet

         Lopputuote koostuu vaikuttavasta aineesta välittömässä kantajassaan aiottuun lääkintätarkoitukseen käyttöä varten ja lopullisena yhdistelmänä pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien yhdistelmälääkkeiden tapauksessa.
         Vaikuttava aine muodostuu muokatuista soluista ja/tai kudoksista.
         Lähtöaineiksi katsotaan myös muut aineet (esimerkkeinä kehikko- ja tukimateriaalit, matriksit, laitteet, biomateriaalit, biomolekyylit ja/tai muut komponentit), jotka yhdistetään käsiteltyihin soluihin, joihin ne kuuluvat olennaisena osana, vaikka nämä muut aineet eivät olisikaan biologista alkuperää.
         Materiaaleja, joita käytetään vaikuttavan aineen valmistuksessa (esim. viljelyalustat, kasvutekijät) ja joiden ei ole tarkoitus olla osa vaikuttavaa ainetta, pidetään raaka-aineina.
         3.3.2   Erityisvaatimukset

         Tämän liitteen I osassa olevan 3.2.1 ja 3.2.2 kohdan vaatimusten lisäksi sovelletaan seuraavia vaatimuksia:
         3.3.2.1   Lähtöaineet

                     a)

                     On esitettävä tiivistelmä lähtöaineina käytettävien ihmiskudosten ja -solujen direktiivin 2004/23/EY mukaisesti tapahtuvasta luovuttamisesta, hankinnasta ja testaamisesta. Jos lähtöaineina käytetään muita kuin terveitä soluja tai kudoksia (esim. syöpäkudosta), niiden käyttö on perusteltava.

                     b)

                     Jos allogeenisten solujen populaatioita kootaan yhteen, kokoamisstrategiat ja jäljitettävyyden varmistamiseksi toteutetut toimenpiteet on kuvattava.

                     c)

                     Ihmisten tai eläinten kudoksista ja soluista johtuva tuotteisiin mahdollisesti tuleva vaihtelu on otettava huomioon valmistusprosessia validoitaessa, vaikuttavan aineen ja lopputuotteen ominaispiirteitä kuvattaessa, määritysmenetelmiä kehitettäessä ja vaatimuksia ja säilyvyyttä vahvistettaessa.

                     d)

                     Ksenogeenisiin soluihin perustuvien tuotteiden osalta on annettava tiedot eläinten alkuperästä (kuten maantieteellinen alkuperä, kotieläintalous, ikä), tietyistä hyväksymiskriteereistä, lähde-/luovuttajaeläinten infektioiden ennaltaehkäisy- ja seurantamenetelmistä, eläinten testaamisesta infektoivien tekijöiden, mukaan luettuna vertikaalisesti siirtyvät mikro-organismit ja virukset, varalta sekä näyttöä eläimiin liittyvien tilojen ja laitteiden soveltuvuudesta.

                     e)

                     Geneettisesti muunnetuista eläimistä saatujen solupohjaisten tuotteiden osalta on kuvattava geneettiseen muutokseen liittyvien solujen erityisominaisuudet. On annettava yksityiskohtainen kuvaus menetelmästä ja siirtogeenisen eläimen ominaispiirteistä.

                     f)

                     Solujen geneettisen muuntelun osalta sovelletaan 3.2 kohdassa täsmennettyjä teknisiä vaatimuksia.

                     g)

                     Sellaisten mahdollisten muiden aineiden (kehikko- ja tukimateriaalit, matriksit, laitteet, biomateriaalit, biomolekyylit tai muut komponentit) testausohjelma, jotka yhdistetään käsiteltyihin soluihin, joihin ne kuuluvat olennaisena osana, on kuvattava ja perusteltava.

                     h)

                     Sellaisten kehikko- ja tukimateriaalien, matriksien ja laitteiden osalta, jotka kuuluvat lääkinnällisen laitteen tai aktiivisen implantoitavan lääkinnällisen laitteen määritelmän piiriin, on annettava tiedot, joita 3.4 kohdassa edellytetään pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävän yhdistelmälääkkeen arvioimiseksi.

               3.3.2.2   Valmistusprosessi

                     a)

                     Valmistusprosessi on validoitava, jotta varmistetaan erän ja prosessin yhdenmukaisuus, solujen toiminnallinen eheys koko valmistusprosessin ja kuljetuksen ajan aina niiden käyttö-, applikointi- tai antohetkeen saakka sekä asianmukainen erilaistumisen aste.

                     b)

                     Jos soluja kasvatetaan suoraan matriksin, kehikko- ja tukimateriaalin tai laitteen sisällä tai matriksin, kehikko- ja tukimateriaalin tai laitteen pinnalla, on annettava tiedot soluviljelyprosessin validoinnista solujen kasvun, toiminnan ja yhdistelmän eheyden suhteen.

               3.3.2.3   Ominaispiirteiden kuvaus ja valvontastrategia

                     a)

                     On annettava solupopulaation tai soluseoksen kuvauksen kannalta olennaiset tiedot, jotka koskevat identiteettiä, puhtautta (esim. vieraat mikrobit ja solujen epäpuhtaudet), elinkelpoisuutta, tehoa, karyologiaa, tuumorigeenisyyttä sekä aiottuun lääkintäkäyttöön soveltuvuutta. Solujen geneettinen säilyvyys on osoitettava.

                     b)

                     On annettava laadulliset ja mahdollisuuksien mukaan myös määrälliset tiedot tuotteeseen ja prosessiin liittyvistä epäpuhtauksista sekä kaikesta sellaisesta materiaalista, joka voi tuoda hajoamistuotteita tuotantoon. Epäpuhtauksien määrittämisen laajuus on perusteltava.

                     c)

                     Jos tiettyjä vapautustestejä ei voida tehdä vaikuttaville aineille eikä lopputuotteelle vaan vain keskeisille välituotteille ja/tai valmistuksen aikaisina testeinä, tämä on perusteltava.

                     d)

                     Jos biologisesti aktiivisia molekyylejä (kuten kasvutekijöitä tai sytokiinejä) esiintyy solupohjaisen tuotteen komponentteina, niiden vaikutus ja vuorovaikutus vaikuttavan aineen muiden komponenttien kanssa on kuvattava.

                     e)

                     Jos kolmiulotteinen rakenne on osa aiottua toimintoa, solujen erilaistumisen aste ja rakenteellinen ja toiminnallinen organisaatio sekä – tarvittaessa – luotu solunulkoinen matriksi ovat osa näiden solupohjaisten tuotteiden kuvausta. Fysikaalis-kemiallista kuvausta on tarvittaessa täydennettävä ei-kliinisillä tutkimuksilla.

               3.3.2.4   Apuaineet
         Solu- tai kudospohjaisissa lääkkeissä käytettävien apuaineiden (esim. kuljetuselatusaineen komponentit) osalta sovelletaan tämän liitteen I osassa vahvistettuja, uusia apuaineita koskevia vaatimuksia, ellei ole olemassa tietoa solujen tai kudosten ja apuaineiden välisestä vuorovaikutuksesta.
         3.3.2.5   Kehitystutkimukset
         Kehitysohjelman kuvauksessa on käsiteltävä materiaalien ja prosessien valintaa. Erityisesti on käsiteltävä solupopulaation integriteettiä lopullisessa valmistemuodossa.
         3.3.2.6   Referenssimateriaalit
         Tiettyä vaikuttavaa ainetta ja/tai lopputuotetta koskeva referenssistandardi on osoitettava asiakirjalla ja kuvattava.
         3.4   Laitteita sisältäviä pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevat erityisvaatimukset

         3.4.1   Asetuksen (EY) N:o 1394/2007 7 artiklassa tarkoitetut laitteita sisältävät pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävät lääkkeet

         On annettava kuvaus tuotteen fysikaalisista ominaispiirteistä ja tuotteen toiminnasta sekä kuvaus tuotteen suunnittelumenetelmistä.
         Geenien, solujen ja/tai kudosten ja rakenneosien välinen vuorovaikutus ja yhteensopivuus on kuvattava.
         3.4.2   Asetuksen (EY) N:o 1394/2007 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa määritellyt pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävät yhdistelmälääkkeet

         Pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävän yhdistelmälääkkeen solu- tai kudososan osalta sovelletaan 3.3 kohdassa esitettyjä somaattisessa soluterapiassa käytettäviä lääkkeitä ja kudosmuokkaustuotteita koskevia erityisvaatimuksia, ja geneettisesti muunnettujen solujen tapauksessa sovelletaan 3.2 kohdassa esitettyjä geeniterapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevia erityisvaatimuksia.
         Lääkinnällinen laite tai aktiivinen implantoitava lääkinnällinen laite voi olla olennainen osa vaikuttavaa ainetta. Jos lääkinnällinen laite tai aktiivinen implantoitava lääkinnällinen laite yhdistetään soluihin valmistuksen aikana tai lopputuotteiden käyttö-, applikointi- tai antohetkellä, niiden katsotaan muodostavan olennaisen osan lopputuotteesta.
         Lääkinnällisestä laitteesta tai aktiivisesta implantoitavasta lääkinnällisestä laitteesta (joka on olennainen osa vaikuttavaa ainetta tai lopputuotetta) on annettava tiedot, joita tarvitaan pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävän yhdistelmälääkkeen arvioimiseksi. Tällaisia tietoja ovat seuraavat:

                     a)

                     Tiedot lääkinnällisen laitteen tai implantoitavan lääkinnällisen laitteen valinnasta ja aiotusta tehtävästä sekä osoitus laitteen yhteensopivuudesta muiden tuotteen komponenttien kanssa.

                     b)

                     Näyttö siitä, että lääkinnällisestä laitteesta koostuva osa on neuvoston direktiivin 93/42/ETY (2) liitteessä I vahvistettujen olennaisten vaatimusten mukainen tai että aktiivisesta implantoitavasta lääkinnällisestä laitteesta koostuva osa on neuvoston direktiivin 90/385/ETY (3) liitteessä I vahvistettujen olennaisten vaatimusten mukainen.

                     c)

                     Tarvittaessa näyttö siitä, että lääkinnällinen laite tai implantoitava lääkinnällinen laite on komission direktiivissä 2003/32/EY (4) vahvistettujen BSE:tä/TSE:tä koskevien vaatimusten mukainen.

                     d)

                     Tarvittaessa sellaisen arvioinnin tulokset, jonka direktiivin 93/42/ETY mukainen ilmoitettu laitos on tehnyt lääkinnällisestä laitteesta koostuvasta osasta tai direktiivin 90/385/ETY mukainen ilmoitettu tarkastuslaitos on tehnyt aktiivisesta implantoitavasta lääkinnällisestä laitteesta koostuvasta osasta.

               Tämän kohdan d alakohdassa tarkoitetun arvioinnin tehneen ilmoitetun laitoksen tai tarkastuslaitoksen on hakemusta arvioivan toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä toimitettava kaikki tiedot, jotka liittyvät direktiivin 93/42/ETY tai direktiivin 90/385/ETY mukaisen arvioinnin tuloksiin. Näihin voivat kuulua asianomaiseen vaatimustenmukaisuuden arviointihakemukseen sisältyvät tiedot, jotka ovat tarpeen koko pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävän yhdistelmälääkkeen arvioinnin kannalta.
         4.   MODUULIA 4 KOSKEVAT ERITYISVAATIMUKSET
         4.1   Kaikkia pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevat erityisvaatimukset

         Lääkkeiden farmakologista ja toksikologista testaamista koskevat tämän liitteen I osan moduulissa 4 esitetyt vaatimukset eivät aina sovellu pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäviin lääkkeisiin niiden ainutlaatuisten ja monimuotoisten rakenteellisten ja biologisten ominaisuuksien vuoksi. Jäljempänä olevassa 4.1, 4.2 ja 4.3 kohdassa esitetyissä teknisissä vaatimuksissa selitetään, miten tämän liitteen I osan vaatimuksia sovelletaan pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäviin lääkkeisiin. Lisäksi tarvittaessa on asetettu lisävaatimuksia pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden erityispiirteet huomioon ottaen.
         Ei-kliinisen kehittämisen taustalla olevat syyt ja asiaankuuluvien lajien ja mallien (in vitro ja in vivo) valintaperusteet on käsiteltävä ja perusteltava ei-kliinisessä katsauksessa. Valittuihin eläinmalleihin voi kuulua eläimiä, joiden immuniteetti on huonontunut, tai poistogeenisiä (knockout), humanisoituja tai siirtogeenisiä eläimiä. Homologisten mallien (esim. hiirissä analysoidut hiiren solut) tai tautia jäljittelevien mallien käyttöä on harkittava erityisesti immunogeenisuus- ja immunotoksisuustutkimusten osalta.
         Niiden vaatimusten lisäksi, jotka esitetään I osassa, on annettava tiedot kaikkien lopputuotteessa olevien rakenneosien (kuten matriksien, kehikko- ja tukimateriaalien ja laitteiden) ja mahdollisten muiden aineiden (kuten solutuotteiden, biomolekyylien, biomateriaalien ja kemiallisten aineiden) turvallisuudesta, soveltuvuudesta ja biologisesta yhteensopivuudesta. Niiden fyysiset, mekaaniset, kemialliset ja biologiset ominaisuudet on otettava huomioon.
         4.2   Geeniterapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevat erityisvaatimukset

         Kun päätetään sitä, kuinka laajoja ja minkätyyppisiä ei-kliinisiä tutkimuksia on tehtävä, jotta saadaan riittävästi ei-kliinisiä turvallisuustietoja, on otettava huomioon, millainen geeniterapiassa käytettävä lääke on.
         4.2.1   Farmakologia

                     a)

                     Ehdotettuun terapeuttiseen käyttöön liittyvien toimien in vitro- ja in vivo -tutkimukset (eli farmakodynaamiset periaatteen toimivuutta osoittavat tutkimukset) on toimitettava käyttäen malleja, joilla on tarkoitus relevanteilla eläinlajeilla osoittaa, että nukleiinihapposekvenssi tavoittaa aiotun kohteensa (kohde-elin tai -solut) ja huolehtii sen aiotusta tehtävästä (ilmentymistaso ja toiminnallinen tehtävä). Tiedot nukleiinihapposekvenssin toiminnan kestosta ja ehdotetusta annostasosta kliinisissä tutkimuksissa on toimitettava.

                     b)

                     Kohdeselektiivisyys: Kun geeniterapiassa käytettävällä lääkkeellä on tarkoitus olla selektiivinen tai kohteen kannalta rajoitettu tehtävä, on toimitettava tiedot tutkimuksista, joissa vahvistetaan kohdesoluissa ja -kudoksissa toteutettavan tehtävän ja toiminnan spesifisyys ja kesto.

               4.2.2   Farmakokinetiikka

                     a)

                     Biologista jakautumista koskeviin biodistribuutiotutkimuksiin on kuuluttava tutkimuksia pysyvyydestä, puhdistumasta ja kulkeutumisesta. Biodistribuutiotutkimuksissa on lisäksi käsiteltävä iturataan siirtymisen riskiä.

                     b)

                     Ympäristöriskin arvioinnin mukana on toimitettava tiedot tutkimuksista, jotka koskevat erittymistä ja siirtymisriskiä kolmansiin osapuoliin, ellei tätä ole hakemuksessa muutoin asianmukaisesti perusteltu kyseisen tuotetyypin perusteella.

               4.2.3   Toksikologia

                     a)

                     Geeniterapiassa käytettävän lopullisessa muodossaan olevan lääkkeen toksisuus on arvioitava. Lisäksi, tuotetyypin mukaan, on huomioitava vaikuttavan aineen ja apuaineiden yksittäinen testaus ja arvioitava niiden ilmennettäviin nukleiinihapposekvensseihin perustuvien muiden tuotteiden in vivo -vaikutus, joita ei ole tarkoitettu aikaansaamaan lopullisen lääkkeen vaikutuskohteena olevia fysiologisia toimintoja.

                     b)

                     Kerta-annoksen toksisuuskokeet voidaan yhdistää turvallisuuskysymyksiä koskeviin farmakologisiin ja farmakokineettisiin tutkimuksiin esim. pysyvyyden tutkimiseksi.

                     c)

                     Toistetun annon toksisuustutkimukset on esitettävä silloin, kun ihmisille on tarkoitus antaa moninkertainen annos. Antotavan ja -järjestelyn on tiiviisti noudatettava suunniteltua kliinistä annostusta. Tapauksissa, joissa kerta-annos voi johtaa nukleiinihapposekvenssin pitkittyneeseen toimintaan ihmisessä, on harkittava toistetun annostelun toksisuustutkimuksia. Tutkimusten kesto voi olla pidempi kuin vakiomuotoisissa toksisuustutkimuksissa geeniterapiassa käytettävien lääkkeiden pysyvyyden ja ennakoitujen mahdollisten riskien mukaan. Kesto on perusteltava.

                     d)

                     Genotoksisuutta on tutkittava. Vakiomuotoiset genotoksisuustutkimukset on tehtävä kuitenkin vain silloin, kun ne ovat tarpeen tietyn epäpuhtauden tai kuljetusjärjestelmän komponentin testaamiseksi.

                     e)

                     Karsinogeenisuutta on tutkittava. Jyrsijöillä tehtäviä vakiomuotoisia eliniän karsinogeenisuustutkimuksia ei edellytetä. Tuotetyypin mukaan on kuitenkin arvioitava tuumorigeeninen potentiaali asian kannalta merkityksellisissä in vivo- / in vitro -malleissa.

                     f)

                     Lisääntymis- ja kehitystoksisuus: On toimitettava tiedot tutkimuksista, joissa käsitellään vaikutuksia hedelmällisyyteen ja yleiseen lisääntymiskykyyn. On toimitettava tiedot alkio-/sikiötoksisuuskokeista ja perinataalitutkimuksista sekä iturataan siirtymistä koskevista tutkimuksista, ellei tätä ole hakemuksessa muutoin asianmukaisesti perusteltu kyseisen tuotetyypin perusteella.

                     g)

                        Toksisuutta koskevat lisätutkimukset

                                 —

                                 Integrointitestit: Tiedot integrointitesteistä on toimitettava kaikista geeniterapiassa käytettävistä lääkkeistä, ellei näiden tutkimusten tekemättä jättämistä voida perustella tieteellisesti, esim. koska nukleiinihapposekvenssit eivät hakeudu solun tumaan. Niistä geeniterapiassa käytettävistä lääkkeistä, joiden ei oleteta kykenevän integroitumaan, on tehtävä integrointitestit, jos biodistribuutiotiedoista ilmenee, että on olemassa iturataan siirtymisen riski.

                                 —

                                 Immunogeenisuus ja immunotoksisuus: mahdollisia immunogeenisiä ja immunotoksisia vaikutuksia on tutkittava.

               4.3   Somaattisessa soluterapiassa käytettäviä lääkkeitä ja kudosmuokkaustuotteita koskevat erityisvaatimukset

         4.3.1   Farmakologia

                     a)

                     Primaariset farmakologiset tutkimukset riittävät osoittamaan periaatteen toimivuuden. Solupohjaisten tuotteiden vuorovaikutusta ympäröivän kudoksen kanssa on tutkittava.

                     b)

                     On määritettävä se tuotteen määrä, joka tarvitaan halutun vaikutuksen / efektiivisen annoksen saamiseksi, ja tuotetyypin mukaan annostelutiheys.

                     c)

                     Sekundaariset farmakologiset tutkimukset on otettava huomioon niiden mahdollisten fysiologisten vaikutusten arvioimiseksi, jotka eivät liity somaattisessa soluterapiassa käytettävien lääkkeiden, kudosmuokkaustuotteiden tai muiden aineiden haluttuun terapeuttiseen vaikutukseen, sillä asiaankuuluvan proteiinin tai asiaankuuluvien proteiinien lisäksi saattaa erittyä biologisesti aktiivisia molekyylejä tai asiaankuuluvalla proteiinilla tai asiaankuuluvilla proteiineilla saattaa olla ei-haluttuja kohteita.

               4.3.2   Farmakokinetiikka

                     a)

                     Perinteisiä farmakokineettisiä tutkimuksia, joissa tutkitaan imeytymistä, jakautumista, aineenvaihduntaa ja erittymistä, ei edellytetä. Sellaisia parametreja kuin elinkelpoisuus, pysyvyys, jakautuminen, kasvu, eriytyminen ja kulkeutuminen on kuitenkin tutkittava, ellei tätä ole hakemuksessa muutoin asianmukaisesti perusteltu kyseisen tuotetyypin perusteella.

                     b)

                     Sellaisten somaattisessa soluterapiassa käytettävien lääkkeiden ja kudosmuokkaustuotteiden osalta, jotka tuottavat systeemisesti aktiivisia biomolekyylejä, on tutkittava näiden molekyylien ilmentymisen jakautumista, kestoa ja määrää.

               4.3.3   Toksikologia

                     a)

                     Lopullisen tuotteen toksisuus on arvioitava. Vaikuttavan aineen (vaikuttavien aineiden), apuaineiden, muiden aineiden ja mahdollisesti prosessiin liittyvien epäpuhtauksien yksittäinen testaus on otettava harkintaan.

                     b)

                     Havaintojen kesto voi olla pidempi kuin vakiomuotoisissa toksisuustutkimuksissa, ja lääkkeen ennakoitu käyttöikä sekä sen farmakodynaaminen ja farmakokineettinen profiili on otettava huomioon. Kesto on perusteltava.

                     c)

                     Perinteisiä karsinogeenisuus- ja genotoksisuustutkimuksia ei edellytetä paitsi tuotteen tuumorigeenisen potentiaalin osalta.

                     d)

                     Mahdollisia immunogeenisiä ja immunotoksisia vaikutuksia on tutkittava.

                     e)

                     Kun on kyse eläinten soluja sisältävistä solupohjaisista tuotteista, on käsiteltävä niihin liittyviä spesifisiä turvallisuusnäkökohtia, kuten ksenogeenisten patogeenien siirtymistä ihmiseen.

               5.   MODUULIA 5 KOSKEVAT ERITYISVAATIMUKSET
         5.1   Kaikkia pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevat erityisvaatimukset

         5.1.1   Tässä IV osan kohdassa esitetyt vaatimukset täydentävät tämän liitteen I osan 5 moduulissa esitettyjä vaatimuksia.
         5.1.2   Jos pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävän lääkkeen kliininen käyttö edellyttää spesifistä samanaikaista hoitoa ja siihen liittyy kirurgisia toimenpiteitä, on tutkittava ja kuvattava koko terapeuttinen menettely. On annettava tietoa kyseisten menettelyjen standardoinnista ja optimoinnista kliinisen kehittämisen aikana.
         Jos niillä lääkinnällisillä laitteilla, joita käytetään pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävän lääkkeen applikoimiseksi, implantoimiseksi tai antamiseksi tehtävän kirurgisen toimenpiteen aikana, saattaa olla vaikutusta pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävän lääkkeen tehoon tai turvallisuuteen, on näistä laitteista annettava tiedot.
         On määritettävä applikoimisessa, implantoinnissa, antamisessa tai seurantatoimissa tarvittava erityinen asiantuntemus. Tarvittaessa on toimitettava näiden tuotteiden käyttöä, applikoimista, implantoimista tai antamista käsittelevä terveydenhuollon ammattihenkilöille suunnattu koulutussuunnitelma.
         5.1.3   Pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien lääkkeiden luonteen vuoksi niiden valmistusprosessi voi muuttua kliinisen kehittämisen kuluessa, joten vertailukelpoisuuden osoittavia lisätutkimuksia saatetaan edellyttää.
         5.1.4   Kliinisen kehittämisen aikana on käsiteltävä riskejä, jotka liittyvät mahdollisiin infektoiviin tekijöihin tai eläinlähteistä saadun materiaalin käyttöön, ja tällaisten riskien vähentämiseksi toteutettuja toimenpiteitä.
         5.1.5   Annoksen valinta ja käyttöaikataulu on määriteltävä annosten määrittelyä koskevilla tutkimuksilla.
         5.1.6   Ehdotettujen käyttöaiheiden tehon tueksi on esitettävä merkityksellisiä tuloksia kliinisistä tutkimuksista, joissa on käytetty aiotun käyttötarkoituksen kannalta kliinisesti merkityksellisiä tutkittavia ominaisuuksia. Tietyissä kliinisissä oloissa saatetaan edellyttää näyttöä pitkän aikavälin tehosta. On esitettävä strategia pitkän aikavälin tehon arvioimiseksi.
         5.1.7   Turvallisuuden ja tehon pitkän aikavälin seurantaa koskeva strategia on sisällytettävä riskinhallintasuunnitelmaan.
         5.1.8   Pitkälle kehitetyssä terapiassa käytettävien yhdistelmälääkkeiden turvallisuutta ja tehoa koskevat tutkimukset on suunniteltava koko yhdistelmälääkettä varten ja toteutettava koko yhdistelmälääkkeellä.
         5.2   Geeniterapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevat erityisvaatimukset

         5.2.1   Ihmisiä koskevat farmakokineettiset tutkimukset

         Ihmisiä koskeviin farmakokineettisiin tutkimuksiin on sisällyttävä seuraavat näkökohdat:

                     a)

                     geeniterapiassa käytettävien lääkkeiden erittymistä käsittelevät tutkimukset;

                     b)

                     biodistribuutiotutkimukset;

                     c)

                     lääkkeen farmakokineettiset tutkimukset ja geenin ilmenemistuote (esim. tuotetut proteiinit tai geeniyhdistelmät).

               5.2.2   Ihmisiä koskevat farmakodynaamiset tutkimukset

         Ihmisiä koskevissa farmakodynaamisissa tutkimuksissa on käsiteltävä nukleiinihapposekvenssin ilmentymistä ja toimintaa geeniterapiassa käytettävän lääkkeen antamisen jälkeen.
         5.2.3   Turvallisuustutkimukset

         Turvallisuustutkimuksissa on käsiteltävä seuraavia näkökohtia:

                     a)

                     monistumiskykyisen vektorin ilmaantuminen;

                     b)

                     uusien kantojen ilmaantuminen;

                     c)

                     olemassa olevien genomisekvenssien uudelleenjärjestely;

                     d)

                     insertiomutageenisuudesta johtuva neoplastinen jakaantuminen.

               5.3   Somaattisessa soluterapiassa käytettäviä lääkkeitä koskevat erityisvaatimukset

         5.3.1   Somaattisessa soluterapiassa käytettävät lääkkeet, joiden vaikutustapa perustuu määriteltyjen aktiivisten biomolekyylien tuotantoon

         Niiden somaattisessa soluterapiassa käytettävien lääkkeiden osalta, joiden vaikutustapa perustuu määriteltyjen aktiivisten biomolekyylien tuotantoon, on käsiteltävä kyseisten molekyylien farmakokineettistä profiilia (erityisesti ilmentymisen jakautumista, kestoa ja määrää), mikäli tämä on mahdollista.
         5.3.2   Somaattisessa soluterapiassa käytettävien lääkkeiden komponenttien biodistribuutio, pysyvyys ja pitkäaikainen pysyvyys siirteenä

         Somaattisessa soluterapiassa käytettävien lääkkeiden komponenttien biodistribuutiota, pysyvyyttä ja pitkäaikaista pysyvyyttä siirteenä on käsiteltävä kliinisen kehittämisen aikana.
         5.3.3   Turvallisuustutkimukset

         Turvallisuustutkimuksissa on käsiteltävä seuraavia näkökohtia:

                     a)

                     jakautuminen ja siirteen pysyvyys tarkoitetussa kohteessa tuotteen paikalleen asettamisen, applikoinnin tai antamisen jälkeen;

                     b)

                     ektooppinen siirto;

                     c)

                     onkogeeninen transformaatio ja solu-/kudoslinjan muuttumattomuus.

               5.4   Kudosmuokkaustuotteita koskevat erityisvaatimukset

         5.4.1   Farmakokineettiset tutkimukset

         Jos tavanomaisilla farmakokineettisillä tutkimuksilla ei ole merkitystä kudosmuokkaustuotteiden kannalta, kudosmuokkaustuotteiden komponenttien biodistribuutiota, pysyvyyttä ja hajoamista on käsiteltävä kliinisen kehittämisen aikana.
         5.4.2   Farmakodynaamiset tutkimukset

         Farmakodynaamiset tutkimukset on suunniteltava nimenomaan kudosmuokkaustuotteiden erityispiirteet huomioon ottaen. On esitettävä näyttöä periaatteen toimivuudesta ja tuotteen kinetiikasta aiotun uudistamis-, korjaamis- tai korvaamisvaikutuksen saamiseksi. Aiottuun toimintaan ja rakenteeseen liittyvät soveltuvat farmakodynaamiset merkkiaineet on otettava huomioon.
         5.4.3   Turvallisuustutkimukset

         Sovelletaan 5.3.3 kohtaa.

         (1)  EUVL L 102, 7.4.2004, s. 48.

         (2)  EYVL L 169, 12.7.1993, s. 1.

         (3)  EYVL L 189, 20.7.1990, s. 17.

         (4)  EUVL L 105, 26.4.2003, s. 18.”


title: Komission direktiivi 2009/90/EY, annettu 31 päivänä heinäkuuta 2009 , veden tilaa koskevan kemiallisen analysoinnin ja seurannan teknisten eritelmien määrittämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY mukaisesti (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               1.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 201/36

      KOMISSION DIREKTIIVI 2009/90/EY,
   annettu 31 päivänä heinäkuuta 2009,
   veden tilaa koskevan kemiallisen analysoinnin ja seurannan teknisten eritelmien määrittämisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY mukaisesti
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Olisi varmistettava niiden laboratorioiden tuottamien analyysitulosten laatu ja vertailtavuus, jotka jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ovat nimenneet suorittamaan veden kemiallisen tilan seurantaa direktiivin 2000/60/EY 8 artiklan mukaisesti. Testaus- ja kalibrointilaboratorioiden pätevyyden yleisiä vaatimuksia käsittelevä standardi SFS-EN ISO/IEC 17025 on sopiva kansainvälinen standardi käytettyjen analyysimenetelmien validoimiseksi.

               (2)

               Validointivaatimusten täyttämiseksi kaikkien analyysimenetelmien, joita jäsenvaltiot käyttävät veden kemiallisen tilan seurantaohjelmissa, olisi täytettävä tietyt suorituskykyä koskevat vähimmäisvaatimukset, mukaan luettuina vaatimukset mittausten epävarmuusasteesta ja menetelmien määritysrajasta. Jotta voidaan varmistaa kemiallisen seurannan tulosten vertailtavuus, määritysraja olisi asetettava yhteisesti sovitun määritelmän mukaisesti.

               (3)

               Jos käytettävissä ei ole menetelmiä, jotka täyttävät suorituskykyä koskevat vähimmäisvaatimukset, seurannassa olisi käytettävä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa, josta ei aiheudu kohtuuttomia kustannuksia.

               (4)

               Keskiarvojen laskennassa olisi otettava huomioon määritysrajaa pienemmät mittaustulokset. Tätä varten olisi annettava säännöt.

               (5)

               Tekniset toimet, joilla varmistetaan analyyttisten tulosten laatu ja vertailtavuus, olisi suoritettava kansainvälisellä tasolla hyväksyttyjen laadunhallintajärjestelmien mukaisesti. Standardissa EN ISO/IEC-17025 selostetut käytännöt ovat tähän sopivia. On tarpeen varmistaa, että kemiallista analyysia suorittavat laboratoriot osoittavat pätevyytensä osallistumalla kansainvälisesti tai kansallisesti tunnustettuun pätevyyden testausohjelmaan. Laboratorioiden olisi myös käytettävä saatavilla olevaa vertailumateriaalia. Jotta käytännöt voitaisiin yhdenmukaistaa yhteisön tasolla, pätevyyden testausohjelmat olisi järjestettävä asiaa koskevien kansainvälisten standardien mukaisesti. Tätä varten asiakirjassa ”ISO/IEC guide 43–1 on proficiency testing by interlaboratory comparisons – Part 1: Development and operation of proficiency testing schemes” annetaan sopivat ohjeet. Ohjelmien tulokset olisi arvioitava kansainvälisesti tunnustettujen arviointijärjestelmien perusteella. Tähän tarkoitukseen sopiva standardi on laboratorioiden välisten pätevyyskokeiden tulosten tilastollista käsittelyä koskeva standardi ISO-13528 (ISO-13528 on statistical methods for use in proficiency testing by interlaboratory comparisons).

               (6)

               Direktiivin 2000/60/EY 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua komiteaa kuultiin 15 päivänä toukokuuta 2008 ja se antoi myönteisen lausunnon luonnoksesta komission direktiiviksi, jossa säädetään veden kemiallista tilaa koskevan analysoinnin ja seurannan teknisistä eritelmistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY mukaisesti. Komissio toimitti mainitun luonnoksen 6 päivänä kesäkuuta 2008 Euroopan parlamentin ja neuvoston käsittelyyn. Euroopan parlamentti ei vastustanut luonnoksessa ehdotettuja toimenpiteitä määräaikaan mennessä. Neuvosto vastusti sitä, että komissio antaisi kyseisen direktiivin, koska se katsoi, että ehdotetut toimenpiteet ylittivät direktiivissä 2000/60/EY säädetyt täytäntöönpanovaltuudet. Komissio ei tästä syystä antanut ehdotettuja toimenpiteitä, ja se toimitti mainittua direktiiviä koskevan muutetun luonnoksen direktiivin 2000/60/EY 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean käsiteltäväksi. Komiteaa kuultiin luonnoksesta kirjallisella menettelyllä, joka käynnistettiin 28 päivänä tammikuuta 2009, ja se antoi luonnoksesta myönteisen lausunnon.

               (7)

               Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2000/60/EY 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Asia
   Tässä direktiivissä säädetään veden kemiallista tilaa koskevan analysoinnin ja seurannan teknisistä eritelmistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Siinä vahvistetaan suorituskykyä koskevat vähimmäisvaatimukset analyysimenetelmille, joita jäsenvaltioiden on sovellettava niiden seuratessa veden, sedimentin ja eliöstön tilaa, ja säädetään siitä, miten analyyttisten tulosten laatu on osoitettava.
   2 artikla
   Määritelmät
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

               1.

               ’toteamisrajalla’ ulostulosignaalia tai pitoisuutta, jonka ylittyessä voidaan vahvistaa tietyllä luottamustasolla, että näyte eroaa nollanäytteestä, joka ei sisällä tutkittavaa yhdistettä;

               2.

               ’määritysrajalla’ tarkoitetaan ilmoitettua toteamisrajan monikertaa sellaisella määritettävän yhdisteen pitoisuudella, joka voidaan kohtuullisesti määrittää hyväksyttävällä tarkkuudella ja täsmällisyydellä. Määritysraja voidaan laskea käyttämällä sopivaa normia tai näytettä, ja määritysrajaksi voidaan ottaa kalibrointikäyrän alhaisin kalibrointipiste; nollanäytettä ei oteta huomioon;

               3.

               ’mittausepävarmuudella’ ei-negatiivista muuttujaa, joka kuvaa niiden määrällisten arvojen hajontaa, jotka mittasuureelle on osoitettu käytettyjen tietojen perusteella.

         3 artikla
   Analyysimenetelmät
   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki analyysimenetelmät, mukaan luettuina laboratorio-, kenttä- ja online-menetelmät, joita käytetään direktiivissä 2000/60/EY tarkoitetuissa kemiallisen seurannan ohjelmissa, validoidaan ja dokumentoidaan EN ISO/IEC-17025 -standardin tai muiden kansainvälisellä tasolla hyväksyttyjen vastaavien standardien mukaisesti.
   4 artikla
   Analyysimenetelmien suorituskykyä koskevat vähimmäisvaatimukset
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikkien käytettävien analyysimenetelmien suorituskykyä koskevien vähimmäisvaatimusten perustana on mittausepävarmuus, joka on enintään 50 prosenttia (k = 2) arvioituna asiaa koskevien ympäristönlaatunormien tasolla, sekä määritysraja, jonka arvo on enintään 30 prosenttia kyseisen ympäristönlaatunormin arvosta.
   2.   Jos tiettyä parametria varten ei ole sopivaa ympäristölaatunormia tai jos käytettävissä ei ole analyysimenetelmää, joka täyttää 1 kohdassa määritetyt suorituskykyä koskevat vähimmäisvaatimukset, jäsenvaltioiden on varmistettava, että seuranta suoritetaan käyttäen parhaita käytettävissä olevia tekniikoita, joista ei aiheudu kohtuuttomia kustannuksia.
   5 artikla
   Keskiarvojen laskeminen
   1.   Jos fysikaalis-kemiallisten tai kemiallisten mittaussuureiden määrät tietyssä näytteessä ovat alle määritysrajan, käytetään keskiarvojen laskemisessa mittaustuloksena puolta määritysrajan arvosta.
   2.   Jos laskettu keskiarvo 1 kohdassa tarkoitetuista mittaustuloksista on alle määritysrajan, arvon ilmoitetaan olevan ”alle määritysrajan”.
   3.   Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta mittaussuureisiin, jotka ovat tietyn fysikaalis-kemiallisten parametrien tai kemiallisten mittasuureiden ryhmän kokonaissummia, mukaan luettuina niiden aineenvaihduntatuotteet ja hajoamis- ja muuntumistuotteet. Näissä tapauksissa tulokset, jotka jäävät alle yksittäisten aineiden määritysrajan, merkitään nollaksi.
   6 artikla
   Laadunvarmistus ja -valvonta
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että laboratoriot tai niiden alihankkijat soveltavat EN ISO/IEC-17025 -standardin tai jonkin muun kansainvälisellä tasolla hyväksytyn standardin mukaisia laadunhallintakäytäntöjä.
   2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että laboratoriot tai niiden alihankkijat osoittavat pätevyytensä fysikaalis-kemiallisten tai kemiallisten mittasuureiden analysoinnissa seuraavin tavoin:

               a)

               osallistumalla pätevyyden testausohjelmaan, joka kattaa tämän direktiivin 3 artiklassa tarkoitetut mittaussuureiden analyysimenetelmät pitoisuustasoilla, jotka ovat edustavia direktiivin 2000/60/EY mukaisesti toteutettujen kemiallisten seurantaohjelmien suhteen; ja

               b)

               analysoimalla käytettävissä olevia vertailumateriaaleja, jotka ovat edustavia sellaisten kerättyjen näytteiden suhteen, jotka sisältävät asianmukaisia pitoisuustasoja suhteessa 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin ympäristönlaatunormeihin.

         3.   Edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja pätevyyden testausohjelmia saavat järjestää akkreditoidut organisaatiot tai kansainvälisesti tai kansallisesti tunnustetut organisaatiot, jotka täyttävät ISO/IEC guide 43–1 -julkaisun tai muiden kansainvälisellä tasolla hyväksyttyjen vastaavien standardien vaatimukset.
   Tulokset, jotka saadaan osallistumisesta näihin ohjelmiin, arvioidaan ISO/IEC guide 43–1 -julkaisussa, ISO-13528 -standardissa taikka muissa kansainvälisellä tasolla hyväksytyissä vastaavissa standardeissa esitettyjen arviointijärjestelmien perusteella.
   7 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kahden vuoden kuluttua sen voimaantulosta. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   8 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   9 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 31 päivänä heinäkuuta 2009.

            Komission puolesta

         Stavros DIMAS

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.


Avis juridique important

|

31987L0153

Neuvoston direktiivi 87/153/ETY, annettu 16 päivänä helmikuuta 1987, eläinten rehuissa käytettävien lisäaineiden arvioinnin suuntaviivoista

Virallinen lehti nro L 064 , 07/03/1987 s. 0019 - 0028 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 22 s. 0226  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 22 s. 0226

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 16 päivänä helmikuuta 1987,eläinten rehuissa käytettävien lisäaineiden arvioinnin suuntaviivoista (87/153/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970(1) annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 86/525/ETY(2), ja erityisesti sen 9 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, ettädirektiivissä 70/524/ETY säädetään, että lisäaineet on tutkittava jäsenvaltioille ja komissiolle virallisesti toimitettujen asiakirjojen perusteella,näiden asiakirjojen perusteella on voitava tarkastaa, ovatko lisäaineet aiottuun käyttötarkoitukseensa direktiivissä säädettyjen yleisten periaatteiden mukaisia, jotta ne voidaan sisällyttää liitteisiin,on todettu välttämättömäksi säätää, että asiakirjat on laadittava sellaisten yleisten suuntaviivojen mukaisesti, joissa määritellään kyseisten tuotteiden tunnistamisen ja määrittämisen mahdollistavat tieteelliset tiedot sekä ne tutkimukset, jotka ovat tarpeen arvioitaessa erityisesti lisäaineen tehoa ja turvallisuutta ihmisille, eläimille ja ympäristölle,suuntaviivat on tarkoitettu ensisijaisesti yleiseksi ohjeeksi; lisäaineen laadun tai käyttöolosuhteiden mukaan lisäaineen ominaisuuksien ja vaikutusten selvittämiseksi vaadittavien tutkimusten laajuus voi vaihdella,rehujen lisäaineita kehitettäessä on välttämätöntä soveltaa hyvän laboratoriokäytännön periaatteita sen varmistamiseksi, että laboratoriokokeiden tuloksia ei kyseenalaisteta; menettelyt,joissa koe-eläimiä käytetään kokeellisiin tai muihin tieteellisiin tarkoituksiin on rajoitettava mahdollisimman vähiin, jasuuntaviivat on laadittu nykyisen tieteellisen ja teknisen tiedon perusteella ja ne voidaan tarvittaessa mukauttaa tämän alan kehitykseen,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaJäsenvaltioiden on säädettävä, että asiakirjat, jotka on liitettävä pyyntöön uuden lisäaineen tai lisäaineen uuden käyttötavan sisällyttämiseksi direktiivin 70/524/ETY liitteisiin, on laadittava tämän direktiivin liitteessä vahvistettujen suuntaviivojen mukaisesti.2 artiklaTätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta määräyksiä, jotka koskevat:a) kemiallisten tuotteiden arviointia varten tarvittavien tietojen vastavuoroiseen hyväksymiseen liittyvää hyvää laboratoriokäytäntöä; jab) kokeellisessa tai muussa tieteellisessä toiminnassa käytettävien eläinten suojelua.3 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1987. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 16 päivänä helmikuuta 1987.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaL. TINDEMANS(1) EYVL N:o L 270, 14.12.1970, s. 1(2) EYVL N:o L 310, 5.11.1986, s. 19LIITESUUNTAVIIVAT REHUJEN LISÄAINEIDEN ARVIOIMISEKSI YLEISIÄ NÄKÖKOHTIA Nämä suuntaviivat on tarkoitettu ohjeeksi niiden asiakirjojen laatimisessa, joilla haetaan aineen tai valmisteen hyväksymistä rehujen lisäaineeksi. Näiden asiakirjojen perusteella on oltava mahdollista suorittaa on sen hetkiseen tietoon perustuva lisäaineiden arviointi ja niiden avulla on voitava varmistaa, että lisäaineet ovat rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY 7 artiklan 2 kohdassa hyväksymiselle säädettyjen perusperiaatteiden mukaisia(1).Kaikkia näissä suuntaviivoissa tarkoitettuja tutkimuksia voidaan vaatia ja tarvittaessa voidaan pyytää täydentämään pyydettyjä tietoja. Yleisenä sääntönä voidaan pitää, että on suoritettava tutkimukset lisäaineen tunnistamisesta, käyttöolosuhteista ja fysikaalis-kemiallisista ominaisuuksista, lisäaineen määritysmenetelmistä ja tehokkuudesta, lisäaineen käyttäytymisestä aineenvaihdunnassa sekä biologisista ja toksikologisista vaikutuksista kohdelajeihin. Ihmisen terveydelle ja ympäristölle aiheutuvia haittoja selvittävien tutkimusten tarpeellisuus riippuu olennaisesti lisäaineesta ja sen käyttöolosuhteista. Tältä osin ei voida soveltaa tiukkoja sääntöjä.Yksinomaan lemmikkieläinten ruokintaan tarkoitettujen lisäaineiden osalta ei aina ole tarpeen suorittaa niin perusteellisia tutkimuksia kroonisen toksisuuden, mutageenisuuden ja karsinogeenisuuden testaamiseksi, kuin mitä vaaditaan niiltä lisäaineilta, joita käytetään ihmisravinnoksi kasvatettavien kotieläinten ruokinnassa. Kroonisen toksisuuden määrittämiseksi riittää yleensä vuoden mittainen koe kahdella kohdelajilla tai yhdellä kohdelajilla ja rotalla. Mutageenisuus- ja karsinogeenisuustutkimuksia ei tarvitse suorittaa, jos aineen kemiallinen koostumus, käytännön kokemukset tai muut näkökohdat osoittavat, että muutokset ovat epätodennäköisiä. Lemmikkieläimistä ei tarvitse analysoida lisäainejäämiä.Ihmisravinnoksi tuotettavan karjan osalta on lisäaineen käyttäytymisestä aineenvaihdunnassa, jäämistä ja niiden biokertyvyydestä oltava riittävästi tietoa. Tiedon perusteella on erityisesti voitava päättää koe-eläimillä suoritettavien toksikologisten tutkimusten laajuus lisäaineesta kuluttajille mahdollisesti aiheutuvien vaarojen arvioimiseksi. Tämä arviointi ei voi perustua yksinomaan tutkimuksissa koe-eläimillä havaittuihin suoriin vaikutuksiin. Näistä ei ole mahdollista saada tarkkaa tietoa jäämien todellisista vaikutuksista niiden lajien aineenvaihdunnassa, joille lisäaine on tarkoitettu.Kaikkiin hakemuksiin lisäaineen tai hyväksytyn lisäaineen uuden käyttötavan hyväksymiseksi olisi liitettävä asiakirjat, jotka sisältävät yksityiskohtaiset selosteet näissä suuntaviivoissa esitetyn järjestyksen ja numeroinnin mukaisesti. Jonkin näissä suuntaviivoissa vahvistetun tiedon jättäminen pois asiakirjoista on perusteltava. Julkaisut, joihin viitataan on liitettävä mukaan. Koeselosteiden on sisällettävä suunnitelma, kokeen viitenumero, kokeiden yksityiskohtainen kuvaus, tulokset ja niiden analyysi sekä tutkimuksesta vastuussa olevan henkilön nimi, osoite ja allekirjoitus. Hyvän laboratoriokäytännön valvonnasta vastuussa olevan henkilön lausunto on myös liitettävä selosteisiin.Lisäaineen fysikaalis-kemialliset, toksikologiset ja ympäristötoksikologiset ominaisuudet on määritettävä vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY(2) mukauttamisesta tekniikan kehitykseen kuudennen kerran 25 päivänä huhtikuuta 1984 annetussa komission direktiivissä 84/449/ETY vahvistettujen menetelmien mukaisesti tai muilla tieteellisten laitosten hyväksymillä kansainvälisillä menetelmillä. Muiden menetelmien käyttö olisi perusteltava.Jokaisessa asiakirjassa on oltava riittävä yhteenveto. Antibiootteja, kokkidiostaatteja tai muita lääkeaineita ja kasvunedistäjiä koskeviin asiakirjoihin on liitettävä V luvun mallin mukainen erityisselvitys, jotta kyseinen lisäaine voidaan tunnistaa ja kuvata direktiivin 70/524/ETY 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.Ilmaisulla "lisäaine" tarkoitetaan näissä suuntaviivoissa aktiivisia aineita tai aktiivisia aineita sisältäviä valmisteita siinä muodossa, jossa se lisätään esiseoksiin tai rehuihin.Asiakirjat toimittaneen jäsenvaltion on kohtuullisen ajan kuluessa ilmoitettava komissiolle kaikki lisäaineen valmistusmenetelmiä, koostumusta, käyttöä tai käyttöolosuhteita koskevat muutokset. Tämä voi edellyttää uusien asiakirjojen toimittamista uudelleenarviointia varten. Nämä vaatimukset koskevat erityisesti niitä mikrobiperäisiä tuotteita, joissa mikrobien perinnöllisiä ominaisuuksia on muutettu keinotekoisesti tai organismeja, jotka syntyvät mutaatioiden seurauksena.SISÄLTÖ I LUKU: Yhteenveto asiakirjan sisältämistä tiedoistaII LUKU: Lisäaineen tunnistaminen, kuvaus ja käyttöolosuhteetTarkastusmenetelmätIII LUKU: Lisäaineen tehoa koskevat tutkimukset1. Rehujen laadun parantumista koskevat tutkimukset2. Tutkimukset lisäaineiden vaikutuksista eläintuotantoon3. Eläintuotteiden laatua koskevat tutkimuksetIV LUKU: Lisäaineen käyttöturvallisuutta koskevat tutkimukset1. Tutkimukset kohdelajeilla1.1 Lisäaineen toksikologiset tutkimukset1.2 Lisäaineen mikrobiologiset tutkimukset1.3 Vaikuttavan aineen käyttäytymistä aineenvaihdunnassa ja sen jäämiä koskevat tutkimukset2. Eritteissä esiintyviä jäämiä koskevat tutkimukset3. Tutkimukset koe-eläimilläV LUKU: Erillistutkimuksen malliI LUKU YHTEENVETO ASIAKIRJAN SISÄLTÄMISTÄ TIEDOISTAII LUKU LISÄAINEEN TUNNISTAMINEN, KUVAUS JA KÄYTTÖOLOSUHTEET TARKASTUSMENETELMÄT 1 Lisäaineen tunnistaminen1.1 Markkinoille saattamista varten vaadittavat myyntinimitykset.1.2 Lisäainetyyppi pääasiallisen vaikutustavan mukaisesti (esimerkiksi antibiootti, kokkidiostaatti, histomonostaatti, säilöntäaine).1.3 Fysikaalinen tila, hiukkaskoko.1.4 Laadullinen ja määrällinen koostumus (vaikuttava aine, muut ainesosat, epäpuhtaudet).1.5 Valmistusmenetelmä. Mahdolliset erityiskäsittelyt.2 Vaikuttavaa ainetta koskevat vaatimukset2.1 Lajinimitys, kemiallinen nimitys Kansainvälisen teoreettisen ja sovelletun kemian liiton (IUPAC) nimikkeistön mukaisesti, muut ryhmänimitykset ja lyhenteet. CAS-numero ("Chemical Abstracts Service"-numero).2.2 Empiirinen ja rakenteellinen kemiallinen kaava sekä molekyylipaino. Jos vaikuttava aine on käymistuote, tärkeimpien ainesosien laadulliset ja määrälliset ominaisuudet.2.3 Puhtausaste. Epäpuhtauksien laadulliset ja määrälliset ominaisuudet.2.4 Elektrostaattiset ominaisuudet, sulamispiste, kiehumispiste, hajoamislämpötila, tiheys, höyrypaine, liukoisuus veteen ja orgaanisiin liuottimiin, massa- ja absorptiospektri sekä muut asiaa koskevat fysikaaliset ominaisuudet.2.5 Valmistus- ja puhdistusprosessit. Valmistuserien koostumuksen vaihtelu valmistuksen eri vaiheissa.Huomaa:Jos vaikuttava aine on vaikuttavien aineosien seos, jokainen kemiallisesti tunnistettavissa oleva, merkittävä ainesosa on kuvattava erikseen ja näiden ainesosien osuudet seoksessa on ilmoitettava.3 Lisäaineen fysikaalis-kemialliset ja tekniset ominaisuudet3.1 Pysyvyys ilmakehän olosuhteissa (esimerkiksi valo, lämpötila, kosteus, happi).3.2 Pysyvyys esiseosten ja rehujen valmistelun aikana, erityisesti lämmön, paineen ja kosteuden osalta. Mahdolliset hajoamistuotteet.3.3 Pysyvyys esiseosten ja rehujen säilytyksen aikana (säilytysaika).3.4 Muut asiaa koskevat fysikaalis-kemialliset ja tekniset ominaisuudet, erityisesti kyky sekoittua tasaisesti esiseoksiin ja rehuihin, sekä pölyämisominaisuudet.3.5 Fysikaalis-kemialliset vuorovaikutukset (esimerkiksi yhteensopivuus rehujen, muiden lisäaineiden tai lääkeaineiden kanssa).4 Lisäaineen käyttöolosuhteet4.1 Vaadittu käyttö eläinten ruokinnassa (eläinlajit tai -ryhmät, rehuluokat, käyttökausi, lopettamisaika jne.).4.2 Käytön esteet.4.3 Vaaditut pitoisuudet esiseoksissa ja rehuissa (ilmoitettuna esiseoksissa aktiivisen aineen prosenttiosuutena esiseoksen painosta ja rehuissa mg/kg).4.4 Muut vaikuttavan aineen tai valmisteen tunnetut käyttötavat (elintarvikkeissa, lääketieteessä tai eläinlääketieteessä, maataloudessa jne.). Jokaisen käyttötavan osalta ilmoitettava tuotteen myyntinimitykset, vaikutukset ja vastaoireet.4.5 Tarvittaessa toimenpiteet vaarojen ehkäisemiseksi sekä suojautumiskeinot valmistuksen ja käsittelyn aikana.5 Tarkastusmenetelmät5.1 Edellä 1.4, 2.3, 2.4, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 ja 4.3 kohdassa lueteltujen kriteerien määrittämiseksi käytettävien menetelmien kuvaus.5.2 Kuvaus rutiinitarkastuksiin tarkoitetuista laadullisista ja määrällisistä analyysimenetelmistä lisäaineen tarkastamiseksi esiseoksista ja rehuista.5.3 Kuvaus laadullisista ja määrällisistä analyysimenetelmistä eläintuotteissa olevien lisäainejäämien määrittämiseksi.Huomaa:Kuvattuihin menetelmiin olisi liitettävä tiedot luotettavuustasosta, erityisyydestä, herkkyydestä, mahdollisista häiritsevistä tekijöistä, havaitsemisen raja-arvoista, toistettavuudesta ja näytteenottoon käytettävästä menetelmästä. Valmisteen ja vaikuttavan aineen mallimitat on oltava saatavilla.III LUKU LISÄAINEEN TEHOA KOSKEVAT TUTKIMUKSET 1 Rehujen laadun parantumista koskevat tutkimuksetNämä tutkimukset koskevat teknisiä lisäaineita, kuten hapettumisenestoaineita, säilöntäaineita, emulgointiaineita, hyytelöimisaineita, joiden tarkoituksena on parantaa esiseosten ja rehujen laatua tai säilyvyyttä.Lisäaineen teho olisi osoitettava asianmukaisten kriteerien avulla niissä olosuhteissa, joissa lisäainetta vaaditaan käytettäväksi, vertaamalla sitä tarkkailurehuihin ja mahdollisesti myös vaikutuksiltaan tunnettuja teknisiä lisäaineita sisältäviin rehuihin.Tutkittavien vaikuttavien aineiden, valmisteiden, esiseosten ja rehujen tarkka laatu, erien viitenumerot, vaikuttavan aineen pitoisuus esiseoksessa ja rehussa, koeolosuhteet (lämpötila, kosteus jne.), kokeiden päivämäärät ja kesto, haittavaikutukset ja myös muut kokeen aikana ilmenneet kielteiset vaikutukset on ilmoitettava yksityiskohtaisesti jokaisen kokeen osalta.2 Tutkimukset lisäaineiden vaikutuksista eläintuotantoonNämä tutkimukset koskevat kotieläinjalostuksen lisäaineita, kuten antibiootteja, kasvunedistäjiä, kokkidiostaatteja ja muita eläintuotantoon vaikuttavia lääkeaineita. Seuraavat tutkimukset olisi suoritettava kullakin kohdelajilla vertaamalla tutkittavaa ainetta tai valmistetta ainetta sisältämättömiin tarkkailuryhmiin ja mahdollisesti vaikutuksiltaan tunnettua teknistä lisäainetta sisältäviä rehuja saaviin ryhmiin.2.1 Antibioottien ja kasvunedistäjien osalta on suoritettava tutkimus vaikutuksista rehun hyötysuhteeseen, eläinten kasvuun ja tuotokseen.2.2 Kokkidiostaattien ja muiden lääkeaineiden osalta olisi ensisijaisesti osoitettava erityisvaikutukset ja etenkin ennaltaehkäisevät ominaisuudet (kuten sairastuvuus ja kokkidien määrä ulosteessa, haittavaikutusten arviointi). Tiedot vaikutuksista rehun hyötysuhteeseen, eläinten kasvuun sekä kaupan pidettävien eläintuotteiden määrään ja laatuun olisi liitettävä mukaan.2.3 KoeolosuhteetKukin suoritettu koe on erikseen kuvattava yksityiskohtaisesti. Koetallenteen on oltava tilastollisella analyysilla vahvistettavissa. Seuraavat tiedot on ilmoitettava:2.3.1 Eläinten laji ja -rotu, ikä, sukupuoli, eläinten tunnistamismenettely.2.3.2 Kokeiden ja tarkkailuryhmien lukumäärä, eläinten lukumäärä kussakin ryhmässä. Molempaa sukupuolta edustavien koe-eläinten lukumäärä on oltava tilastollista käsittelyä varten riittävä.2.3.3 Tarkastusanalyysillä on varmistettava rehun sisältämän vaikuttavan aineen pitoisuus. Erien viitenumerot. Päiväannoksen laadullinen ja määrällinen ravintoainekoostumus.2.3.4 Kokeiden suorituspaikat, eläinten fysiologinen ja terveydellinen tila, ruokinta- ja hoito-olosuhteet yhteisön yleisen käytännön mukaisesti.2.3.5 Kokeiden päivämäärät ja tarkka kesto, suoritettujen tutkimusten päivämäärät.2.3.6 Haittavaikutukset ja muut kokeiden aikana ilmenneet kielteiset vaikutukset sekä niiden havaitsemisaika.3 Eläintuotteiden laatua koskevat tutkimuksetLisäaineita sisältävää rehua saaneiden eläinten ravinnoksi kelpaavien tuotteiden aistivaraisia, ravitsemuksellisia, hygieenisiä ja teknisiä laatutekijöitä koskevat tutkimukset.IV LUKU LISÄAINEEN KÄYTTÖTURVALLISUUTTA KOSKEVAT TUTKIMUKSET Tämän luvun tutkimuksilla arvioidaan- lisäaineen turvallista käyttöä kohdelajeilla,- kuluttajille elintarvikkeiden lisäainejäämistä aiheutuvia vaaroja,- lisäainetta sellaisenaan tai lisäainetta sisältäviä esiseoksia tai rehuja käsitteleville henkilöille aineen joutumisesta hengitysteihin tai iholle aiheutuvia vaaroja,- ympäristön pilaantumista lisäaineista peräisin olevien aineiden ja niiden ulosteisiin kulkeutumisen seurauksena.Nämä tutkimukset vaaditaan suoritettaviksi joko kokonaan tai osittain aina lisäaineen laadun ja ehdotettujen käyttöolosuhteiden mukaan. Tiedot vaikuttavan aineen käyttäytymisestä eri kohdelajien aineenvaihdunnassa samoin kuin kudoksista havaittujen jäämien kulkeutumisesta elimistöön ovat välttämättömiä koe-eläimillä tehtävien tutkimusten laajuutta määritettäessä kuluttajille aiheutuvien vaarojen arvioimiseksi. Lisäksi tiedot lisäaineperäisten, ulosteissa havaittavien jäämien koostumuksesta sekä fysikaalis-kemiallisista ja biologisista ominaisuuksista ovat välttämättömiä määritettäessä ympäristön pilaantumisen vaaraa selvittävien tutkimusten laajuutta.1 Tutkimukset kohdelajeilla1.1 Lisäaineen toksikologiset tutkimuksetSietokykykokeet. Biologiset, toksikologiset, makroskooppiset ja histologiset vaikutukset. Turvallisuustekijän määrittäminen (suurimman ehdotetun annostason ja haittavaikutuksia aiheuttavan annostason raja). Jos voidaan osoittaa, että haittavaikutuksia aiheuttava annostaso on huomattavasti suurempi kuin suurin ehdotettu annostaso, on riittävää ilmoittaa ainoastaan vähimmäis- tai likiarvo.1.2 Lisäaineen mikrobiologiset tutkimukset1.2.1 Lisäaineen mikrobiologinen vaikutusalue tutkitaan määrittämällä pienin mikrobien kasvua estävä pitoisuus käyttäen patogeenisiä ja muita kuin patogeenisiä gram-negatiivisia ja gram-positiivisia bakteereita.1.2.2 Ristiresinstenssin esiintyminen terapeuttisia antibiootteja vastaan tutkitaan määrittämällä in vitro tuotetuilla mutanteilla, joilla on kromosomissa resistenssitekijä lisäainetta vastaan.1.2.3 Tutkimukset, joilla selvitetään lisäaineen aiheuttaman resistenssitekijän valikoituminen. Nämä tutkimukset on suoritettava kenttäolosuhteissa niillä eläinlajeilla, joille lisäaine on ensisijaisesti tarkoitettu. Lisäksi on määritettävä, sisältävätkö havaitut R tekijät useita resistenssitekijöitä ja ovatko ne siirtyviä.1.2.4 Tutkimukset lisäaineen vaikutuksista suoliston tavanomaiseen mikrobistoon ja tämän mikrobiston siirtymisestä suolistossa sekä tautia aiheuttavien mikrobien kulkeutumiseen ulosteiden mukana.1.2.5 Kenttätutkimukset lisäaineelle vastustuskykyisten bakteerien prosenttiosuuden selvittämiseksi. Nämä tutkimukset suoritetaan tietyin väliajoin ennen lisäaineen käyttöä ja käytön aikana (seuranta).1.3 Vaikuttavan aineen käyttäytymistä aineenvaihdunnassa ja sen jäämiä koskevat tutkimukset(3)(4)1.3.1 Aineenvaihdunnan tasapainon tutkimukset: nopeus ja laajuus, jolla vaikuttava aine poistuu elimistöstä virtsan ja ulosteiden sekä mahdollisesti uloshengityksen mukana; jäämät kohdelajeilla.1.3.2 Aineenvaihduntatutkimukset: imeytyminen, jakaantuminen, muuttuminen biologisesti ja hajoaminen. Jos aiheellista, on arvioitava sapen kautta tapahtuva eritys, maksan sisäisestä kierrosta löytyvä määrä ja vaikutus suolistometaboliaan.1.3.3 Jäämätutkimukset: jäämien laadullinen ja määrällinen koostumus (vaikuttava aine ja hajoamistuotteet) eläimillä eri elimissä, kudoksissa ja eläinperäisissä syötävissä tuotteissa, kun aineenvaihdunta on tasapainotilassa lisäainekäytön aikana.1.3.4 Jäämien farmakokineettinen tutkimus (seuraa ehdotettua toistuvaa lisäaineen antamista): vaikuttavan aineen ja sen tärkeimpien hajoamistuotteiden säilyvyys eri elimissä ja kudoksissa täydennetyn rehun antamisen päätyttyä.1.3.4 Tutkimukset biokertyvyydestä kudoksiin ja kohdelajien tuotantoon (ks. 3.8 kohta).1.3.6 Tarkastusmenetelmät: ne laadun ja määrän määrittämisen menetelmät, joita käytetään 1.3.1-1.3.5 kohdassa tarkoitettujen ominaisuuksien määrittämiseksi ja joissa on tiedot luotettavuustasosta, erityisyydestä ja havaitsemisen raja-arvoista. Jäämien määritysmenetelmien on oltava riittävän herkkiä, jotta jäämäpitoisuudet voidaan havaita tarkkuudella, joka ei ole toksikologisesti merkittävä.2 Eritteissä esiintyviä jäämiä koskevat tutkimukset2.1 Lisäainejäämien laatu ja pitoisuus eritteissä (vaikuttava aine, hajoamistuotteet).2.2 Jäämien pysyvyys (puoliintumisaika) ja niiden häviämisen nopeus lietelannassa, lannassa ja jätteissä.2.3 Vaikutukset metaanin muodostumiseen.2.4 Hajoaminen, pysyvyys (puoliintumisaika) sekä häviäminen maaperästä (eri maatyypeillä).2.5 Vaikutukset maaperän eliöstöön ja mikrobiologiseen ravinnonkiertoon (kasvi- ja eläinjätteen hajoaminen, typen kierto jne.).2.6 Vaikutukset maaperän kasveihin (siementen itävyys, kasvien kasvu, kasvien ravinnonotto jne.). Nämä tutkimukset on suoritettava valvotuissa olosuhteissa ja kenttäolosuhteissa eri kasvilajeja käyttämällä.2.7 Lisäaineperäisten tuotteiden (vaikuttava aine, hajoamistuotteet) liukoisuus ja pysyvyys vedessä.2.8 Vaikutukset vedessä tapahtuvaan elämään.2.8.1 Vaikutukset eliöstöön (esim. Chlorella).2.8.2 Toksisuus selkärangattomilla (esim. Daphnia magna).2.8.3 Toksisuus kaloilla (vähintään kahdella yhteisön alueella tavattavalla luonnon kalalajilla).3 Tutkimukset koe-eläimilläNämä tutkimukset on suoritettava vaikuttavalla aineella ja sen tärkeimmillä aineenvaihduntatuotteilla, jos jälkimmäisiä esiintyy syötävissä eläintuotteissa ja ne kulkeutuvat elimistöön. Koe-eläimet valitaan siten, että lisäaineen aineenvaihdunta niissä muistuttaa ihmisen aineenvaihduntaa mahdollisimman tarkasti.Kaikki kokeita koskevat tiedot on esitettävä yksityiskohtaisesti. Niissä on oltava käytetyt eläinlajit ja -rodut, koe- ja tarkkailuryhmien koko ja lukumäärä, annetut annostasot, ravinnon koostumus ja rehuanalyysit, kasvatusolosuhteet, kokeiden tarkka kesto, suoritettujen tutkimusten päivämäärät ja kuolleisuus. Yksityiskohtaiset tiedot makroskooppisista patologisista ja histopatologisista löydöksistä on ilmoitettava kaikkien kokeisiin osallistuneiden eläinten osalta ja samalla on ilmoitettava havaitsemisajankohta, jona ensimmäiset patologisiin vaurioihin viittaavat oireet ilmenivät. Kaikki tulokset ja niiden tilastollinen arviointi on esitettävä yksityiskohtaisesti.3.1 Akuutti toksisuus3.1.1 Akuutin oraalisen toksisuuden tutkimukset on suoritettava kahdella eläinlajilla, joista toisen tulisi mieluummin olla rotta. Enimmäisannostelu ei saa olla suurempi kuin 2 000 mg/kg ruumiinpainoa kohti. Yksityiskohtaiset havainnot biologisista vaikutuksista olisi esitettävä vähintään kahden viikon ajalta aineen antamisesta alkaen.3.1.2 Tutkimukset akuutista hengitystietoksisuudesta, ihoärsytyksestä ja tarvittaessa myös limakalvoärsytyksestä sekä allergeenisuudesta on suoritettava tarkoitukseen soveltuvilla kokeilla mahdollisten lisäaineen käsittelyyn liittyvien vaarojen arvioimiseksi.3.2 MutageenisuusVaikuttavien aineiden tai niiden hajoamistuotteiden mutageenisten ominaisuuksien tunnistamiseksi on suoritettava valikoitu mutageenisuuden yhdistelmäkoe, joka perustuu erilaisiin geneettisiin päätekohtiin. Nämä kokeet on suoritettava sekä ilman aineenvaihduntaa aktivoivaa mikrosomaalista eläinsoluvalmistetta että sen kanssa.Seuraavaa koeyhdistelmää suositellaan:a) geenimutaatiokoe prokaryooteilla;b) geenimutaatiokoe soluviljelmissä eukaryooteilla tai Drosophila melanogasterilla suoritettava sukupuoleen sidottu resessiiviletaalikoe;c) kromosomivauriokoe in vitro ja in vivo.Edellä esitetty koeyhdistelmä ei kuitenkaan merkitse sitä, että muut kokeet olisivat sopimattomia tai että muut kokeet, erityisesti in vivo kokeet, eivät olisi vaihtoehtoisesti hyväksyttäviä.Kaikissa tapauksissa kokeiden valintaperusteet on tarpeen ilmoittaa. Kokeet on suoritettava vahvistettujen menettelyjen mukaisesti. Kokeiden tulosten mukaan ja ottaen huomioon aineen koko toksisuus sekä sen aiottu käyttötarkoitus, voidaan myös tehdä lisätutkimuksia.3.3 Aineenvaihdunnalliset ja farmakokineettiset tekijätHajoamistuotteiden tasapainotilaa ja tunnistamista koskevat tutkimukset on suoritettava sopivia merkittyjä molekyylejä käyttämällä sekä vaikuttavan aineen kerta-annoksen että moninkertaisen useassa osassa annettavan annoksen muodossa. Aineenvaihduntatutkimusten on sisällettävä myös tutkimukset vaikuttavan aineen ja sen tärkeimpien hajoamistuotteiden farmakokineettisistä ominaisuuksista. Toksikologisiin tutkimuksiin parhaiten soveltuvaa lajia valittaessa on erityisesti kiinnitettävä huomiota niihin eroihin, kuinka eri lajit metaboloivat vaikuttavan aineen.3.4 Subkrooninen toksisuusTutkimukset on suoritettava yleensä kahdella eläinlajilla, joista toinen mieluummin rotta. Toinen laji voi tietyissä tapauksissa olla kohde-eläinlaji.Aine annetaan suun kautta ja annos/vaste-suhde on määritettävä. Jyrsijöillä kokeen keston on oltava vähintään 90 päivää.Tietyissä tapauksissa on suotavaa, että koirilla ja muilla eläimillä kuin jyrsijöillä koetta jatketaan kuudesta kuukaudesta kahteen vuoteen, jotta saadaan selvitettyä eri eläinlajien herkkyys kyseiselle aineelle.3.5 Krooninen toksisuus/karsinogeenisuusKroonisen toksisuuden tutkimukset on suoritettava yhdellä lajilla (mieluummin rotta); karsinogeenisuuskokeet mieluummin kahdella jyrsijälajilla. Aine annetaan suun kautta useana eri annostasona. Yhdistetty krooninen toksisuus/karsinogeenisuustutkimus, johon liittyy kohtualtistus, hyväksytään myös. Kokeiden kesto on rotilla vähintään kaksi vuotta ja hiirillä vähintään 80 viikkoa. Jos koetta jatketaan yli vähimmäisajan, se on lopetettava, kun muussa kuin suurimman annostason koeryhmässä, elossa olevien prosenttiosuus on laskenut 20 %:iin. Täydellinen kliininen, hematologinen ja virtsan tutkimus on suoritettava sopivin väliajoin koko kokeen ajan. Täydellinen makroskooppinen ja histologinen tutkimus on suoritettava kaikille kokeen aikana kuolleille eläimille sekä kokeen päättyessä elossa oleville eläimille.3.6 LisääntymistoksisuusLisääntymiseen liittyvät tutkimukset tehdään mieluummin rotilla. Kokeen kesto on vähintään kaksi peräkkäistä sukupolvea ja siihen voidaan yhdistää tutkimukset sikiötoksisuudesta, joka sisältää teratogeeniset tutkimukset. Kaikki hedelmällisyyteen, tiineyteen, synnytykseen, syntymää edeltävään tai syntymän jälkeiseen aikaan liittyvät olennaiset tekijät on huolellisesti tutkittava ja selostettava. Erityiset teratogeenisuustutkimukset on suoritettava vähintään kahdella sopivalla eläinlajilla.3.7 BiokertyvyysTutkimukset merkityn vaikuttavan aineen jäämistä kudoksissa ja kohde-eläinlajien tuotannossa edellyttävät elimistöön kulkeutumisen asteen määrittämistä, millä tarkoitetaan vähintään jäämien tasapainopainotutkimuksia koe-eläimillä.3.8 Aineenvaihduntatuotteiden toksisuusTiedot jäämäpitoisuuksien laskemisesta on esitettävä ihmiselle aiheutuvien vaarojen arvioimiseksi.Laskentaperusteet on esitettävä ehdotetulta tutkimusajankohdalta.3.9 Muut tutkimuksetKaikki muut tutkimukset, joista saadaan hyödyllistä lisätietoa kyseisen aineen arvioimiseksi voidaan esittää, esimerkiksi tutkimukset edelleen välittyneestä toksisuudesta.V LUKU ERILLISTUTKIMUKSEN MALLI1 Lisäaineen ominaislaatu1.1 Lisäainetyyppi pääasiallisen vaikutustavan mukaisesti (esimerkiksi antibiootti, kokkidiostaatti, histomonostaatti, kasvunedistäjä).1.2 Fysikaalinen tila, hiukkaskoko.1.3 Laadullinen ja määrällinen koostumus (vaikuttava aine, muut ainesosat, epäpuhtaudet).1.4 Mahdolliset erityiskäsittelyt.2 Vaikuttavaa ainetta koskevat vaatimukset2.1 Ryhmänimitys, kemiallinen nimitys IUPAC:n nimikkeistön mukaisesti, muut ryhmänimet ja lyhenteet. "Chemical Abstracts Service"-numero (CAS).2.2 Empiirinen ja rakenteellinen kaava sekä molekyylipaino. Jos vaikuttava aine on käymistuote, tärkeimpien aineosien laadulliset ja määrälliset ominaisuudet.2.3 Puhtausaste. Epäpuhtauksien laadulliset ja määrälliset ominaisuudet.2.4 Asiaa koskevat fysikaaliset ominaisuudet erityisesti elektrostaattiset ominaisuudet, sulamispiste, kiehumispiste, hajoamislämpötila, tiheys, höyrypaine, liukoisuus veteen ja orgaanisiin liuottimiin, absorptiospektri jne.Huomaa:Jos vaikuttava aine on vaikuttavien aineiden seos, jokainen kemiallisesti tunnistettavissa oleva, merkittävä ainesosa on kuvattava erikseen ja näiden ainesosien osuus seoksessa on ilmoitettava.3 Lisäaineen fysikaalis-kemialliset ja tekniset ominaisuudet3.1 Pysyvyys ilmakehän olosuhteissa (esim. valo, lämpötila, kosteus ja happi)3.2. Pysyvyys esiseosten ja rehujen valmistuksessa, erityisesti lämmön, paineen ja kosteuden osalta. Mahdolliset hajoamistuotteet.3.3 Pysyvyys esiseosten ja rehujen säilytyksen aikana (säilytysaika).3.4 Muut asiaa koskevat fysikaalis-kemialliset ja tekniset ominaisuudet, erityisesti kyky sekoittua tasaisesti esiseoksiin ja rehuihin, sekä pölyämisominaisuudet.3.5 Fysikaalis-kemialliset vuorovaikutukset (esimerkiksi yhteensopivuus rehujen, muiden lisäaineiden tai lääkeaineiden kanssa).4 Tarkastusmenetelmät4.1 Kuvaus menetelmistä 1.3, 2.3, 2.4, 3.1, 3.2, 3.3 ja 3.4 kohdassa lueteltujen kriteerien määrittämiseksi.4.2 Kuvaus eläintuotteissa olevien lisäainejäämien laadullisista ja määrällisistä analyysimenetelmistä.4.3 Jos edellä tarkoitetut menetelmät on julkaistu, riittää kirjallisuusviite.5 Lisäaineen biologiset ominaisuudet5.1 Tiedot kokkidiostaattien ja muiden lääkeaineiden ennaltaehkäisevistä ominaisuuksista (sairastuvuus, kokkidien määrä ulosteissa, jne.).5.2 Tiedot lisäaineen vaikutuksista rehun hyötysuhteeseen, eläinten kasvuun ja eläintuotteiden laatuun antibioottien ja kasvunedistäjien osalta.5.3 Vastavaikutukset tai varoitukset mukaan lukien tiedot biologisesta yhteensopimattomuudesta perusteluineen.6. Yksityiskohtaiset tiedot niiden mahdollisten jäämien määrästä ja laadusta, jotka esiintyvät eläinperäisissä tuotteissa oletetun lisäaineen käytön jälkeen.7. Muut ominaisuudet, jotka soveltuvat lisäaineen tunnistamiseen.(1) EYVL N:o L 270, 14.12.1970, s. 1 jaEYVL N:o L 319, 8.12.1984, s. 13(2) EYVL N:o L 251, 19.9.1984, s. 1(3) Tutkimukset, joita tarkoitetaan 1.3.1, 1.3.2, 1.3.4 ja 1.3.5 kohdassa, olisi mieluummin suoritettava merkityillä molekyyleillä. Merkinnän olisi oltava aiottuun tarkoitukseen sopiva.(4) Jos vaikuttava aine on käymistuote, nämä tutkimukset on laajennettava koskemaan valmistuksen yhteydessä syntyviä aineita.


Avis juridique important

|

31989L0359

Neuvoston direktiivi 89/359/ETY, annettu 29 päivänä toukokuuta 1989, kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun direktiivin 77/93/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 153 , 06/06/1989 s. 0028 - 0028 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 29 s. 0105  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 29 s. 0105

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 29 päivänä toukokuuta 1989,kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun direktiivin 77/93/ETY muuttamisesta (89/359/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),sekä katsoo, ettäneuvosto on direktiivillä 77/93/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/572/ETY(4), antanut kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyviä suojatoimenpiteitä; kasvien suojelu näitä haitallisia organismeja vastaan on ehdottoman tarpeellista maatalouden tuottavuuden parantamiseksi, joka on yksi yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteista,siemeniä ei ole mainittu kasvien, kasvituotteiden ja muiden direktiivin 77/93/ETY liitteessä V lueteltujen niiden tavaroiden joukossa, jotka ovat kasvien terveystarkastuksen alaisia alkuperä- tai lähetysmaassa johonkin jäsenvaltioon tuotaessa,kuitenkin yhteisön tasolla on annettava toimenpiteet, jotka varmistavat siementen virallisen tarkastuksen edellytyksen noudattamisen sen takaamiseksi, että ne vastaavat säädettyjä erityisvaatimuksia, jotka on lueteltu direktiivin 77/93/ETY liitteessä IV olevassa A osassa,direktiivin 77/93/ETY antamisen jälkeen tiettyjen siementen tuontia tiettyihin jäsenvaltioihin koskevia erityisvaatimuksia on liitetty mainittuun direktiiviin muuttamalla liitteessä IV olevaa A osaa; jäsenvaltioiden on 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti annettava tarkastustoimenpiteitä edellä mainitun direktiivin liitteissä esitettyjen vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi; yhteisön tasolla on annettava toimenpiteet, jotka varmistavat niiden liitteessä IV olevassa B osassa ja A osassa esitettyjen vaatimusten noudattamisen, jotka koskevat siementen tuontia jäsenvaltioihin,tarpeellisten toimenpiteiden määrittämiseen yhteisön tasolla annettu ajanjakso ei ole ollut riittävä, ja sitä on siis pidennettävä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Direktiivin 77/93/ETY 7 artiklan 3 kohdassa:- korvataan termit "6 artiklan 3 kohdan mukaisesti" termeillä "6 artiklan 2 kohdan mukaisesti, jos on kyse liitteessä IV olevassa B osassa ja 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista siemenistä",ja- korvataan päivämäärä "31 päivänä joulukuuta 1986" päivämäärällä "31 päivänä joulukuuta 1991".2 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 29 päivänä toukokuuta 1989.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaC. ROMERO HERRERA(1) EYVL N:o C 254, 30.9.1988, s. 4(2) EYVL N:o C 326, 19.12.1988, s. 288(3) EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 20(4) EYVL N:o L 313, 19.11.1988, s. 39