Avis juridique important

|

31971L0349

Neuvoston direktiivi 71/349/ETY, annettu 12 päivänä lokakuuta 1971, laivatankkien kalibrointia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 239 , 25/10/1971 s. 0015 - 0021 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 2 s. 0088  Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1971(III) s. 0767  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 2 s. 0088  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1971(III) s. 0865  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 1 s. 0227  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 2 s. 0105  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 2 s. 0105

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 12 päivänä lokakuuta 1971,laivatankkien kalibrointia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (71/349/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettätankkien, sisävesialusten sekä kansallisten ja kansainvälisten rannikkoalusten polttoainesäiliöiden kalibrointia ja niiden sisällön mittaamista koskevat velvoittavat säännökset ovat eri jäsenvaltioissa erilaiset; nämä erot estävät kaikkia jäsenvaltioita hyväksymästä niitä mittauksia, jotka yksi jäsenvaltio on suorittanut kalibroimallaan tankilla,kyseiset yhteismarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan esteet voidaan joko kokonaan tai osittain poistaa, jos kaikki jäsenvaltiot vahvistavat samat vaatimukset joko niiden voimassa olevaa lainsäädäntöä täydentäen tai sen sijasta,tässä direktiivissä määriteltyä kalibrointimenetelmää koskevilla yhteisön säännöksillä vahvistetaan, että tämän menetelmän mukainen kalibrointi antaa luotettavan ja riittävän tarkan mitan tankkien nestemäärän mittaamiseksi, jalaivatankkien kalibrointi on verrattavissa mittauslaitteiden ensivakausmenettelyyn; mittauslaitteita ja metrologisia tarkastusmenetelmiä koskeviin yleisiin säännöksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetun neuvoston direktiivin(3) tiettyjä säännöksiä voidaan tämän vuoksi soveltuvin osin soveltaa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTämä direktiivi koskee sisävesialusten ja rannikkoalusten tankkien ETY-kalibrointia."ETY-kalibroinnilla" tarkoitetaan jäsenvaltion tämän direktiivin mukaisesti suorittamaa kalibrointia.2 artiklaKalibrointitoimenpiteiden tulokset on kirjattava ETY-kalibrointitodistukseen tämän direktiivin liitteiden mukaisesti.Jäsenvaltioiden on annettava ETY-kalibrointitodistukselle sama merkitys kuin vastaaville kansallisille asiakirjoille.3 artiklaMittauslaitteiden, jotka on tarkoitettu nestepinnan määritykseen tämän direktiivin mukaisesti, on sovelluttava erityisesti tähän tarkoitukseen.Niiden on oltava asiaa koskevan erityisdirektiivin säännösten mukaisia.Laitteita voidaan kuitenkin tilapäisesti käyttää, jos sen jäsenvaltion, jossa nestepinta on määritetty, toimivaltainen tarkastuslaitos on ne hyväksynyt.Tämän tilapäisen järjestelyn on päätyttävä yhden vuoden kuluttua siitä päivämäärästä, jona kyseisiä laitteita koskeva erityisdirektiivi tulee voimaan.4 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.5 artiklaaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 12 päivänä lokakuuta 1971.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaL. VIGLIANESI(1) EYVL N:o C 108, 19.10.1968, s. 36(2) EYVL N:o C 4, 14.1.1968, s. 2(3) EYVL N:o L 202, 6.9.1971, s. 1LIITE IALUSTEN TANKKIEN KALIBROINTIA KOSKEVAT YLEISET VAATIMUKSET1. Tankkien tilavuus on määritettävä:- joko siirtämällä vettä tai jotain muuta soveltuvaa nestettä, jonka tilavuus on mitattu mitoilla tai erityisesti tähän tarkoitukseen kalibroiduilla mittauslaitteiston mittareilla;- taikka laskemalla, tankin määritettyjen mittojen avulla; tätä toimenpidettä voidaan mahdollisuuksien mukaan täydentää osittaisella ristikkäistarkistuksella käyttäen mitattuja nesteen tilavuuksia.2. Kalibrointitoimenpiteet on suoritettava sellaisella tavalla ja sellaisen tarkkuuden omaavilla mittauslaitteilla, että suhteelliset virheet asiakirjoissa esitettyjä tilavuuksia koskien eivät ylitä:a) yleisenä sääntönä: ±>NUM>3/>DEN>1000 osoitetusta tilavuudesta;b) poikkeuksellisesti tapauksissa, joissa tankeilla on hyvin monimutkainen muoto, eikä kalibrointia voida suorittaa dekantoimalla: ±>NUM>5/>DEN>1000 osoitetusta tilavuudesta.3. Kalibrointitoimenpiteiden tulokset on merkittävä kalibrointitodistukseen, ja siihen on oheistettava sellaiset kaaviot ja taulukot, jotka osoittavat erityisesti tankin sisältämän nesteen tilavuuden litroissa, kuutiodesimetreissä tai kuutiometreissä ilmaistuna, kun nesteen vapaapinta on määrätyllä korkeudella, joka on ilmaistu senttimetreinä tai desimetreinä pituusmitan pystypinnalla.Senttimetri- tai desimetritaulukkoja voidaan täydentää millimetri-interpolointitaulukolla.Näiden asiakirjojen on oltava liitteiden II, III ja IV mukaisia.4. Kalibrointikilpi on kiinnitettävä kunkin tankin mittausaukon läheisyyteen. Siinä on oltava seuraavat tiedot:- tankin numero;- kokonaisvertailukorkeus H;- kalibrointitodistuksen numero.Kilpi on valmistettava riittävän kestävästä materiaalista ja sinetöitävä kiinnittämällä tarkoitukseen varattu lyijylevykkeistä tehty ETY-sinetöintimerkki sellaisella tavalla, että sitä ei voida poistaa vahingoittamatta kyseistä merkkiä.ETY-sinetöintimerkin yksityiskohdat ja malli ovat samat, jotka säädetään osittaiselle ETY-vakausmerkille mittauslaitteisiin ja metrologisiin tarkastusmenetelmiin liittyviä yleisiä säännöksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetussa neuvoston direktiivin 10 artiklan 2 kohdassa ja liitteen II kohdassa 3.Kyseisen direktiivin 12 artiklaa on sovellettava soveltuvin osin.5. Kalibrointitodistusta ei saa antaa, ellei tankkien ja yhdysputkien rakenne ja järjestely ole sellainen, että tankit ja yhdysputket on aluksen tavanomaisissa toimintaolosuhteissa mahdollista ilman vaikeuksia kokonaan tyhjentää tai täyttää niin, että mitattavan nesteen sisä- tai yläpuolelle ei muodostu ilmataskuja sen tason alapuolella, jossa tankin katsotaan olevan täysi.Jos poikkeuksia sallitaan tai jos on ryhdyttävä varotoimenpiteisiin oikean mittauksen varmistamiseksi, kalibrointitodistuksessa on mainittava niistä.6. Mittausvälineen pystypinnan, johon nestepinnan korkeudet on määritetty, on kuljettava pääsääntöisesti likimain tankin vaakasuorien leikkauksien painopisteen kautta jokaisessa osassa, jossa nesteen vapaapinta voi olla, kun mittaukset on tehty tavanomaisissa käyttöolosuhteissa.Jos tätä vaatimusta ei ole täytetty tankin rakenteellisten ominaispiirteiden vuoksi, on kalibrointitodistuksessa mainittava, että tankin nestepinta on määritettävissä vain, kun aluksella on 0-viippaus ja -kallistus.Mitan pystysuora asema määritellään ohjauslaitteen keskiviivan mukaan.Tällä laitteella on varmistettava mitan oikea asema; laitteen rakennustavasta ei saa johtua mitään järjestelmällisiä mittausvirheitä. Ohjauslaitteen yläreunan kautta kulkeva vaakasuora taso on vertailutaso. Etäisyyttä tästä tasosta vaakasuoraan ja muuhun kuin irrotettavaan kiinteään luotauslevyyn, joka sijaitsee pystysuorassa vertailutason alapuolella kutsutaan "kokonaisvertailukorkeudeksi H" ja se on merkittävä jokaisen taulukon yläosaan.Kaikkea varovaisuutta on noudatettava sen varmistamiseksi, että vertailutason asema sekä suhteessa tankkiin että kokonaisvertailukorkeuteen H ovat käytännöllisesti katsoen muuttumattomia.ETY-sinetöintimerkki on kiinnitettävä vertailutasoon.7. Ottaen huomioon:a) se tarkkuus, jolla taulukoissa esitetyt tilavuudet on määritetty,b) se tarkkuus, jolla nesteen vapaapinnan taso voidaan tankeissa määrittää,kalibrointitodistuksessa ilmaistaan se suhteellinen tarkkuus, jolla tankkeja käytettäessä määritetään niiden sisältämän nesteen tilavuus.Tämän liitteen 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa suhteellinen epätarkkuus ei saa ylittää ±>NUM>5/>DEN>1000 taulukossa määritetystä tilavuudesta; edellä 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa se ei saa ylittää ±>NUM>8/>DEN>1000 taulukossa määritetystä tilavuudesta.Pienin mitattavissa oleva korkeus ei saa olla pienempi kuin 500 mm.8. Sinetöintimerkit, kalibrointitodistukset ja kalibrointitaulukot lakkaavat olemasta päteviä- 12 vuoden jälkeen;- tai niin pian kuin tankin muotoa on muutettu tai korjattu tai rakennettu uudelleen sellaisella tavalla, joka voi muuttaa sen mittausominaispiirteitä.Yhteensä 12 vuoden mittaisen voimassaoloajan päättymistä osoittava kuukausi ja vuosi on esitettävä todistuksen yläosassa ja jokaisessa taulukossa.Todistukset ja taulukot on uudistettava ainoastaan uusintakalibroinnin jälkeen.LIITE IIKALIBROINTIPÖYTÄKIRJATToimivaltaisen metrologisen viranomaisen laatiman pöytäkirjan on muodostuttava seuraavista asiakirjoista:1. Varsinainen kalibrointitodistus, jossa on:a) sen toimivaltaisen viranomaisen nimi ja osoite, joka antaa todistuksen;b) kalibroinnin suorittajan nimi ja asema;c) todistuksen sarjanumero (joka toistetaan kaikkiin muihin asiakirjoihin ja kalibrointikilpiin);d) päivämäärä, jona todistus annetaan, sekä kalibrointiviranomaisen toimipaikan osoite;e) todistuksen viimeinen voimassaolopäivä;f) aluksen yksilöinti (nimi, rekisteröintinumero, omistajan nimi ja osoite ja rakentamisvuosi);g) liitteenä olevien asiakirjojen luettelo ja laatu;h) niiden tankkien ryhmät, joihin samaa taulukkoa voidaan käyttää;i) niiden tankkien osoittaminen, joissa on tyhjennyskaivot tai lämmittimet;j) kokonaistilavuus;k) taulukoissa ilmoitettujen tulosten tarkkuus;l) kalibrointipöytäkirjan käytön tarkkuus tankkien sisältämien nesteiden tilavuuksia määritettäessä;m) pienin mitattavissa oleva korkeus.2. Kaavio N:o 1, jossa näytetään tankkien asema aluksessa, kunkin tankin kokonaisvertailukorkeus H, mitan suuntaus ja jälkimmäisen sijainti tankin keulalaipion ja pitkittäisen keskilaipion tai -tason suhteen.3. Kaavio N:o 2, joka on tankkien poikittaisleikkaus ja jossa näytetään erityisesti pohjakuvun säde, kuperuus, rungon korkeus ja ohjauslaitteen rakennusmenetelmä.4. Jos aluksen tankkien sisäpuolella on lämmittimiä tai tyhjennyskaivoja, kaavio N:o 3, josta käy ilmi näiden viemä tilavuus ja viimeksi mainittuun mahtuva nestetilavuus, sulkuventtiilistä toiseen.5. Jokaista tankkia tai samanlaisten tankkien ryhmää varten senttimetri- tai desimetritilavuustaulukko, joka sisältää kokonaisvertailukorkeuden H, viimeisen voimassaolopäivän ja, jos sellainen on annettu, millimetri-interpolointitaulukon.LIITE III>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE IV>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>


Avis juridique important

|

31980L0766

Komission direktiivi 80/766/ETY, annettu 8 päivänä heinäkuuta 1980, yhteisön analyysimenetelmästä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien tarvikkeiden sisältämän vinyylikloridimonomeeripitoisuuden virallista tarkastamista varten

Virallinen lehti nro L 213 , 16/08/1980 s. 0042 - 0046 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 10 s. 0221  Kreikank. erityispainos: Luku 15 Nide 1 s. 0250  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 10 s. 0221  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0042  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0042

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 8 päivänä heinäkuuta 1980,yhteisön analyysimenetelmästä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien tarvikkeiden sisältämän vinyylikloridimonomeeripitoisuuden virallista tarkastamista varten (80/766/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia vinyylikloridimonomeeria sisältäviä tarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30 päivänä tammikuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/142/ETY(1) ja erityisesti sen 3 artiklan,sekä katsoo, ettädirektiivin 78/142/ETY 2 artiklan mukaan tällaiset tarvikkeet eivät saa sisältää vinyylikloridimonomeeria valmiissa tuotteessa enempää kuin 1 mg/kg, ja että 3 artiklan mukaan tämän raja-arvon noudattamista on valvottava käyttämällä yhteisön analyysimenetelmää,laboratorioiden välisenä yhteistyönä toteutettujen useiden analyysien perusteella liitteessä esitetty menetelmä on osoittautunut riittävän tarkaksi ja toistettavaksi, niin että se voidaan hyväksyä yhteisön menetelmäksi, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaJäsenvaltioiden on säädettävä, että elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien tarvikkeiden, liitteessä jäljempänä "tarvikkeet", sisältämän vinyylikloridimonomeeripitoisuuden virallista tarkastusta varten tarvittavat analyysit suoritetaan liitteessä esitetyn menetelmän mukaisesti.2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 18 kuukauden kuluttua tämän direktiivin tiedoksi antamisesta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 8 päivänä heinäkuuta 1980.Komission puolestaÉtienne DAVIGNONKomission jäsen(1) EYVL N:o L 44, 15.2.1978, s. 15LIITEVINYYLIKLORIDIMONOMEERITASON MÄÄRITTÄMINEN TARVIKKEISTA1. TARKOITUS JA SOVELTAMISALAMenetelmällä määritetään vinyylikloridimonomeeripitoisuus tarvikkeissa.2. PERIAATEVinyylikloridimonomeeri-(VC)-pitoisuus tarvikkeissa määritetään kaasukromatografisesti käyttäen headspace-tekniikkaa, sen jälkeen kun näyte on liuotettu tai suspendoitu N,N-dimetyyliasetamidiin.3. REAGENSSIT3.1 Vinyylikloridi (VC), puhtaus yli 99,5% (v/v).3.2 N,N-dimetyyliasetamidi (DMA), vapaa epäpuhtauksista, joilla on koeolosuhteissa sama retentioaika kuin vinyylikloridilla tai sisäisellä standardilla (3.3).3.3 Dietyylieetteri tai cis-2-buteeni DMA:ssa (3.2) sisäisenä standardiliuoksena. Nämä sisäiset standardit eivät saa sisältää epäpuhtauksia, joilla on koeolosuhteissa sama retentioaika kuin VC:llä.4. LAITTEETHUOMAUTUS:Laite tai laitteen osa on mainittu vain, jos se on erikoinen tai valmistettu erityisten vaatimusten mukaan. Tavanomaisen laboratoriolaitteiston oletetaan olevan käytettävissä.4.1 Kaasukromatografi, johon on liitetty automaattinen headspace-näytteenottolaite tai mahdollisuus manuaaliseen näytteensyöttöön.4.2 Liekki-ionisaatiodetektori tai 7 kohdassa mainittu muu detektori.4.3 KaasukromatografiakolonniKolonnin tulee erottaa toisistaan ilman, VC:n ja mahdollisen sisäisen standardin piikit.Lisäksi 4.2 ja 4.3 kohdassa tarkoitetun laitteiston on annettava vähintään viisinkertainen signaali verrattuna taustakohinaan liuoksella, jossa on 0,02 mg VC/litra DMA:ta tai 0,02 mg VC/kg DMA:ta.4.4 Näyteastioita tai pulloja, joissa on silikoni- tai butyylikumiseptumit.Käytettäessä manuaalista näytteenottotekniikkaa näytteen ottaminen injektioruiskulla headspace-astiasta tai -pullosta saattaa muodostaa astiaan tai pulloon osittaisen tyhjiön. Sen vuoksi on suositeltavaa käyttää manuaalisessa näytteenotossa suuria astioita tai pulloja, jollei astioita ja pulloja paineisteta ennen näytteen ottamista.4.5 Mikroruiskuja.4.6 Kaasutiiviitä injektioruiskuja manuaaliseen headspace-näytteenottoon.4.7 Analyysivaaka, tarkkuus 0,1 mg.5. MENETTELYVAROITUS: VC on vaarallinen aine ja huoneenlämpötilassa kaasu, minkä vuoksi liuokset pitää valmistaa hyvin ilmastoidussa vetokaapissa.HUOMAUTUS:- ennalta on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin varotoimenpiteisiin sen varmistamiseksi, ettei yhtään VC:tä tai DMA:ta häviä,- käytettäessä manuaalisia näytteenottotekniikoita tulisi käyttää sisäistä standardia (3.3),- käytettäessä sisäistä standardia tulee käyttää samaa liuosta läpi koko menetelmän.5.1 Noin 2 000 mg/kg sisältävän, konsentroidun VC-liuoksen valmistusPunnitaan 0,1 mg:n tarkkuudella sopiva lasiastia, ja siihen lisätään tietty määrä (esim. 50 ml) DMA:ta (3.2). Punnitaan uudelleen. DMA:han lisätään tietty määrä (esim. 0,1 g) nestemäistä tai kaasumaista VC:tä (3.1) injektoimalla se hitaasti DMA:han. VC voidaan lisätä myös kuplittamalla se DMA:han, edellyttäen että käytetään laitteistoa, jolla estetään DMA-hävikki. Punnitaan uudelleen 0,1 mg:n tarkkuudella. Odotetaan kaksi tuntia tasapainotilan saavuttamiseksi. Säilytetään standardiliuos jääkaapissa.5.2 Laimennetun VC-standardiliuoksen valmistusOtetaan punnittu määrä konsentroitua VC-standardiliuosta (5.1), ja laimennetaan se tiettyyn tilavuuteen tai painoon DMA:lla (3.2) tai sisäisen standardin liuoksella (3.3). Saadun laimean standardiliuoksen pitoisuus ilmaistaan vastaavasti joko mg/l tai mg/kg.5.3 Kalibrointikäyrän valmistusHUOMAUTUS: - käyrän tulee muodostua vähintään seitsemästä pisteparista,- vasteiden toistettavuuden(1) on oltava pienempi kuin 0,02 mg/l tai kg DMA,- käyrä on laskettava näistä pisteistä pienimmän neliösumman menetelmällä, eli regressiosuoran laskemiseksi on käytettävä seuraavaa yhtälöä:>VIITTAUS KAAVIOON>jossay = yksittäisen määrityksen piikkien korkeus tai pinta-ala,x = vastaava konsentraatio regressiosuoralla,n = suoritettujen määritysten lukumäärä (n ≥ 14),- käyrän on oltava lineaarinen. Mitattujen vasteiden (yi) ja vastaavien regressiosuoralta saatujen vasteiden (zi) erotusten standardipoikkeama (s) jaettuna kaikkien mitattujen vasteiden keskiarvolla () ei saa olla arvoa 0,07 suurempi:Tämä lasketaan kaavasta:>NUM>s>DEN> ≤ 0,07, >VIITTAUS KAAVIOON>yi = yksittäinen mitattu vastezi = regressiosuoralta saatu vastetta (yi) vastaava arvon ≥ 14Valmistetaan kaksi vähintään seitsemän pullon (4.4) sarjaa. Jokaiseen pulloon lisätään sellaiset tilavuudet laimeata standardiliuosta (5.2) ja DMA:ta (3.2) tai sisäistä standardiliuosta DMA:ssa (3.3), että lopullinen VC-konsentraatio rinnakkaisissa liuoksissa on suunnilleen 0; 0,050; 0,075; 0,100; 0,125; 0,150; 0,200; jne. mg/l tai mg/kg DMA:ta, ja että kaikki pullot sisältävät saman määrän DMA:ta kuin tullaan käyttämään kohdassa 5.5. Pullot suljetaan, ja jatketaan kohdan 5.6 mukaisesti. Piirretään graafinen kuvaaja, jossa ordinaattana on rinnakkaisten liuosten VC-piikkien alat (tai korkeudet) tai näiden alojen (tai korkeuksien) suhde vastaaviin sisäisiin standardipiikkeihin, ja abskissa-arvot osoittavat rinnakkaisten liuosten VC-konsentraatioita.5.4 Edellä 5.1 ja 5.2 kohdassa valmistettujen standardiliuosten todentaminenToistetaan 5.1 ja 5.2 kohdassa kuvattu menettely toisen laimean standardiliuoksen valmistamiseksi siten, että väkevyys on 0,1 mg VC/l tai 0,1 mg VC/kg DMA:ta tai sisäistä standardiliuosta. Tämän liuoksen kahden kaasukromatografia-ajon keskiarvo ei saa poiketa vastaavasta kalibraatiokäyrän pisteestä enempää kuin 5%. Jos ero on suurempi kuin 5%, hylätään kaikki 5.1, 5.2, 5.3 ja 5.4 kohdan mukaan tehdyt liuokset ja aloitetaan standardiliuosten valmistus alusta.5.5 Tarvikkeista otettujen näytteiden valmisteluOtetaan kaksi näytepulloa (4.4). Kumpaankin pulloon punnitaan 0,1 mg:n tarkkuudella vähintään 200 mg tutkittavaa yksittäistä tarvikenäytettä, joka on pilkottu pieniksi paloiksi. Varmistetaan, että kumpaankin pulloon punnittu määrä on yhtä suuri. Pullot suljetaan välittömästi. Kumpaankin pulloon lisätään jokaista näytteen grammaa kohti 10 ml tai 10 g DMA:ta (3.2) tai sisäisen standardin liuosta (3.3). Pullot suljetaan, ja jatketaan kohdan 5.6 mukaan.5.6 Kaasukromatografiset määritykset5.6.1 Pulloja ravistellaan välttäen sisällä olevan nesteen ja septumin (4.4) kosketusta, jotta tarvikenäytteen (5.5) liuoksesta tai suspensiosta tulisi mahdollisimman homogeeninen.5.6.2 Kaikki suljetut pullot (5.3, 5.4 ja 5.5) asetetaan kahdeksi tunniksi 60 °C ± 1 °C:iseen vesihauteeseen tasapainotilan saavuttamiseksi. Tarvittaessa ravistellaan.5.6.3 Näyte otetaan pullon ilmatilasta. Manuaalisessa näytteenotossa on huolehdittava siitä, että näytteestä saadaan toistettava (katso 4.4 kohta); erityisesti tulee injektioruisku esilämmittää näytteen lämpötilaan. Mitataan VC:a ja mahdollista sisäistä standardia vastaavien piikkien pinta-ala tai korkeus.5.6.4 Kolonnista (4.3) poistetaan ylimäärä DMA:ta sopivalla menetelmällä heti, kun DMA-piikkejä ilmaantuu kromatogrammiin.6. TULOSTEN LASKEMINEN6.1 Haetaan interpoloimalla suoralta molempien testiliuosten pitoisuudet ottaen huomioon mahdollisesti käytetyn sisäisen standardin. Vinyylikloridin määrät lasketaan kummassakin tutkittavassa tarvikenäytteessä seuraavan kaavan mukaisesti:X = >NUM>C × V>DEN>M1000jossaX = VC:n pitoisuus tarvikenäytteessä ilmoitettuna yksikkönä mg/kgC = VC:n pitoisuus pullossa, jossa on tarvikkeesta valmistettu näyte (ks. 5.5 kohta) ilmoitettuna yksikkönä mg/l tai mg/kgV = tarvikenäytteen (ks. kohta 5.5) sisältävässä pullossa olevan DMA:n tilavuus tai massa ilmoitettuna litroina tai kilogrammoina.M = tarvikenäytteen määrä grammoina.6.2 Tutkittavan tarvikkeen VC-pitoisuuden ilmoitettuna yksikköinä mg/kg, tulee olla 6.1 kohdan mukaan määritetyn kahden VC-pitoisuuden keskiarvo, edellyttäen, että 8 kohdan toistettavuusvaatimukset on täytetty.7. VC-TASON VARMISTUSNiissä tapauksissa, joissa 6.2 kohdan mukaan laskettu VC-pitoisuus tarvikkeessa ylittää suurimman sallitun pitoisuuden, on molempien näytteiden analyysitulokset (5.6 ja 6.1) tarkistettava jollakin seuraavista kolmesta tavasta:- käyttämällä vähintään yhtä muuta kolonnia (4.3), jonka stationäärifaasin polaarisuus on erilainen. Tämä menettely uusitaan, kunnes saadaan kromatogrammi, jossa ei ole epäilystäkään siitä, että VC-piikki ja/tai sisäisen standardin piikki peittäisi tarvikenäytteen ainesosista johtuvia piikkejä,- käyttämällä muuta detektoria, esimerkiksi mikroelektrolyyttista johtokykydetektoria(2),- käyttämällä massaspektrometriaa. Jos tällöin molekyyli-ionit parillisella massaluvulla (m/e) 62 ja 64 esiintyvät suhteessa 3:1, voidaan VC:n esiintyminen katsoa suurella todennäköisyydellä vahvistetuksi. Epävarmoissa tapauksissa on tarkistettava koko massaspektri.8. TOISTETTAVUUSKahden tuloksen välinen ero ei saa olla suurempi kuin 0,2 mg VC/kg tarviketta, kun määritykset on suorittanut sama analysoija samanaikaisesti tai peräkkäin samoissa olosuhteissa.>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>(1) Ks. suositus ISO DIS 5725:1977(2) Ks. "Journal of Chromatographic Science", (12. painos), maaliskuu 1974, s. 152


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/126/EY, annettu 21 päivänä lokakuuta 2009 , bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisesta vaiheesta, joka koskee moottoriajoneuvojen polttoainetäydennyksen yhteydessä huoltoasemilla tapahtuvaa talteenottoa

text:
               31.10.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 285/36

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/126/EY,
   annettu 21 päivänä lokakuuta 2009,
   bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisesta vaiheesta, joka koskee moottoriajoneuvojen polttoainetäydennyksen yhteydessä huoltoasemilla tapahtuvaa talteenottoa
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta 22 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyssä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 1600/2002/EY (3) todetaan, että ilman pilaantuminen on vähennettävä sellaiselle tasolle, että sillä on mahdollisimman vähän haitallisia vaikutuksia ihmisten terveydelle ja ympäristölle.

               (2)

               Haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen tai niiden valtiosta toiseen kulkeutuvan vuon rajoittamisesta tehdyssä Geneven pöytäkirjassa asetetaan haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) päästöjen vähentämistä koskevia tavoitteita, ja happamoitumisen, rehevöitymisen ja alailmakehän otsonin vähentämisestä tehdyssä Göteborgin pöytäkirjassa (4) asetetaan päästörajat neljälle epäpuhtaudelle, jotka ovat rikkidioksidi, typen oksidit, haihtuvat orgaaniset yhdisteet ja ammoniakki, ja siinä edellytetään parhaan käytettävissä olevan tekniikan käyttöä päästöjen pitämiseksi alhaisella tasolla.

               (3)

               Ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21 päivänä toukokuuta 2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/50/EY (5) säädetään alailmakehän otsonia ja bentseeniä koskevista ilmanlaatutavoitteista, ja tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista 23 päivänä lokakuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/81/EY (6) alailmakehän otsonin muodostumista edistävien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden kansallisista päästörajoista. Haihtuvien orgaanisten yhdisteiden, myös bensiinihöyryn, päästöt yhdessä jäsenvaltiossa voivat osaltaan aiheuttaa ilmanlaatua koskevia ongelmia muissa jäsenvaltioissa.

               (4)

               Myös otsoni on kasvihuonekaasu ja vaikuttaa osaltaan ilmakehän lämpenemiseen ja ilmastonmuutokseen.

               (5)

               Bensiinin varastoinnista ja sen jakelusta varastoalueilta huoltoasemille aiheutuvien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden (VOC) päästöjen torjunnasta 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/63/EY (7) (bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman ensimmäinen vaihe) tavoitteena on ottaa talteen bensiinin varastoinnista ja sen jakelusta varastoalueilta huoltoasemille aiheutuvat bensiinihöyrypäästöt.

               (6)

               Bensiinihöyrypäästöjä syntyy myös huoltoasemilla moottoriajoneuvojen polttoainetäydennyksen yhteydessä, ja nämä päästöt olisi otettava talteen direktiiviin 94/63/EY säännösten kanssa yhdenmukaisella tavalla.

               (7)

               Erilaisia yhteisön välineitä on kehitetty ja pantu täytäntöön haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamiseksi. Lisätoimet ovat kuitenkin tarpeen, jotta kuudennessa ympäristöä koskevassa yhteisön toimintaohjelmassa ja direktiivissä 2001/81/EY asetetut terveyttä ja ympäristöä koskevat tavoitteet voidaan saavuttaa.

               (8)

               Bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta 13 päivänä lokakuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/70/EY (8) nojalla sallitaan tieliikennepolttoaineista aiheutuvien kasvihuonekaasujen elinkaaripäästöjen vähentämiseksi 1 päivästä tammikuuta 2011 alkaen sellaisen bensiinin markkinoille saattaminen, jossa on aiempaa suurempi osuus biopolttoaineita. Tämä voi johtaa haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen lisääntymiseen, koska jäsenvaltiot voivat panna täytäntöön rajoitettuja poikkeuksia mainitussa direktiivissä säädetyistä höyryn painetta koskevista vaatimuksista.

               (9)

               Olemassa olevien huoltoasemien voi olla tarpeen mukauttaa nykyistä infrastruktuuriaan, ja on suositeltavaa, että niihin asennetaan bensiinihöyryn talteenottolaitteistot merkittävien tankkausjärjestelmän muutostöiden yhteydessä (huoltoaseman infrastruktuurin ja etenkin tankkien ja putkien merkittävät muutostyöt tai uusiminen), koska tämä pienentää merkittävästi tarvittavien muutosten kustannuksia. Suurempien huoltoasemien mukautumiskyky on kuitenkin parempi, ja niiden olisi asennettava bensiinihöyryn talteenottolaitteistot aikaisemmin ottaen huomioon, että niiden päästöt ovat suuremmat. Uusiin huoltoasemiin voidaan sisällyttää bensiinihöyryn talteenottolaitteisto suunnittelu- ja rakennusvaiheen aikana, minkä vuoksi niihin voidaan asentaa laitteet välittömästi.

               (10)

               Uusien moottoriajoneuvojen tankeissa ei ole bensiinihöyryä. Sen vuoksi on tarpeen säätää näiden ajoneuvojen ensimmäistä tankkausta koskevasta poikkeuksesta.

               (11)

               Vaikka useilla jäsenvaltioilla on kansallisia vaatimuksia, jotka koskevat bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmiä, asiasta ei ole yhteisön lainsäädäntöä. Korkeatasoisten ympäristöhyötyjen saamiseksi ja bensiinihöyryn talteenottolaitteiston kaupan helpottamiseksi olisi sen vuoksi säädettävä bensiinihöyryn talteenoton yhdenmukaisesta vähimmäistasosta.

               (12)

               Kaikki asennetut bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen laitteistot olisi tarkastettava määräajoin, jotta voidaan varmistaa, että ne todella vähentävät päästöjä. Jäsenvaltiot voivat päättää, että tarkastuksista vastaa ainakin yksi seuraavista: virallinen tarkastuselin, toiminnanharjoittaja itse tai kolmas osapuoli. Virallisissa tarkastuksissa jäsenvaltioiden on otettava huomioon jäsenvaltioissa suoritettaville ympäristötarkastuksille asetettavista vähimmäisvaatimuksista 4 päivänä huhtikuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston suositus 2001/331/EY (9).

               (13)

               Bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen laitteistot olisi tarkastettava säännöllisesti. Euroopan standardointikomiteaa (CEN) olisi rohkaistava kehittämään yhdenmukaistettu testausmenetelmä.

               (14)

               Jäsenvaltioiden olisi säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin johdosta annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja varmistettava näiden seuraamusten täytäntöönpano. Näiden seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia, koska säännösten noudattamatta jättämisestä voi aiheutua haittaa ihmisten terveydelle ja ympäristölle.

               (15)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (10) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.

               (16)

               Koska tämä direktiivi on annettu perustamissopimuksen 175 artiklan nojalla, se ei estä jäsenvaltioita pitämästä voimassa tai ottamasta käyttöön tiukempia perustamissopimuksen mukaisia suojatoimenpiteitä. Perustamissopimuksen 176 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tällaisista toimenpiteistä.

               (17)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanon edellyttämistä toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (11) mukaisesti.

               (18)

               Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta hyväksyä yhdenmukaistettuja menetelmiä ja standardeja koskevia täytäntöönpanotoimenpiteitä. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän asetuksen muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

               (19)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on ilmakehään joutuvien bensiinihöyrypäästöjen vähentäminen, vaan ne voidaan ilman pilaantumisen rajat ylittävän luonteen vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Kohde
   Tässä direktiivissä säädetään toimenpiteistä, joiden tavoitteena on vähentää moottoriajoneuvojen polttoainetäydennyksen yhteydessä huoltoasemilla ilmakehään joutuvien bensiinihöyrypäästöjen määrää.
   2 artikla
   Määritelmät
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

               1)

               ’bensiinillä’ bensiiniä sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 94/63/EY 2 artiklan a alakohdassa;

               2)

               ’bensiinihöyryllä’ bensiinistä haihtuvia kaasumaisia yhdisteitä;

               3)

               ’huoltoasemalla’ huoltoasemaa sellaisena kuin se on määritelty direktiivin 94/63/EY 2 artiklan f alakohdassa;

               4)

               ’olemassa olevalla huoltoasemalla’ huoltoasemaa, joka on rakennettu tai jota koskeva rakennuslupa tai käyttölupa on myönnetty ennen 1 päivää tammikuuta 2012;

               5)

               ’uudella huoltoasemalla’ huoltoasemaa, joka on rakennettu tai jota koskeva rakennuslupa tai käyttölupa on myönnetty 1 päivänä tammikuuta 2012 tai sen jälkeen;

               6)

               ’bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmällä’ laitteistoja, joiden tarkoituksena on ottaa talteen huoltoasemalla tapahtuvan polttoaineen lisäämisen yhteydessä moottoriajoneuvon polttoainetankista ilmaan joutuva bensiinihöyry ja siirtää se huoltoasemalla sijaitsevaan varastotankkiin tai takaisin polttoaineen jakelulaitteeseen uudelleen myyntiä varten;

               7)

               ’bensiinihöyryn talteenottotehokkuudella’ bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmällä talteen otetun bensiinihöyryn prosenttilukuna ilmaistua määrää verrattuna siihen bensiinihöyryn määrään, joka olisi vapautunut ilmakehään, jos tällaista järjestelmää ei olisi ollut käytössä;

               8)

               ’höyry/bensiini-suhteella’ bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmän kautta kulkevan bensiinihöyryn normaalissa ilmanpaineessa olevan tilavuuden ja jaellun bensiinin tilavuuden suhdetta;

               9)

               ’jaellun bensiinin määrällä’ siirrettävistä säiliöistä huoltoasemille siirretyn bensiinin vuosittaista kokonaismäärää.

         3 artikla
   Huoltoasemat
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että uudet huoltoasemat varustetaan bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmällä, jos niiden

               a)

               jaeltavan bensiinin todellinen tai suunniteltu määrä on yli 500 m3 vuodessa; tai

               b)

               jaeltavan bensiinin todellinen tai suunniteltu määrä on yli 100 m3 vuodessa ja huoltoasema sijaitsee pysyvän asuin- tai työtilan alla.

         2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että olemassa olevat huoltoasemat, joihin tehdään merkittäviä muutostöitä, varustetaan näiden muutostöiden yhteydessä bensiinihöyryn toisen vaiheen talteenottojärjestelmällä, jos niiden

               a)

               jaeltavan bensiinin todellinen tai suunniteltu määrä on yli 500 m3 vuodessa; tai

               b)

               jaeltavan bensiinin todellinen tai suunniteltu määrä on yli 100 m3 vuodessa ja huoltoasema sijaitsee pysyvän asuin- tai työtilan alla.

         3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki olemassa olevat huoltoasemat, joilta jaeltavan bensiinin määrä on yli 3 000 m3 vuodessa, varustetaan bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmällä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018.
   4.   Edellä olevia 1, 2 ja 3 kohtaa ei sovelleta huoltoasemiin, joita käytetään yksinomaan uusien moottoriajoneuvojen valmistuksen ja toimituksen yhteydessä.
   4 artikla
   Bensiinihöyryn talteenoton vähimmäistaso
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava siitä päivästä alkaen, jona bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmät tulevat 3 artiklan mukaisesti pakollisiksi, että järjestelmien bensiinihöyryn talteenottotehokkuus on vähintään 85 prosenttia sellaisena kuin valmistaja on sen varmentanut asianomaisten eurooppalaisten teknisten standardien tai 8 artiklassa tarkoitettujen tyyppihyväksyntämenettelyjen mukaisesti tai, jos tällaisia standardeja tai menettelyjä ei ole, asianomaisten kansallisten standardien mukaisesti.
   2.   Siitä päivästä alkaen, jona bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmät tulevat 3 artiklan mukaisesti pakollisiksi, höyry/bensiini-suhteen on oltava vähintään 0,95 mutta enintään 1,05, jos talteen otettu bensiinihöyry siirretään huoltoasemalla sijaitsevaan varastotankkiin.
   5 artikla
   Määräaikaistarkastukset ja kuluttajille tiedottaminen
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmien käytönaikainen bensiinihöyryn talteenottotehokkuus testataan vähintään kerran vuodessa joko tarkastamalla, että höyry/bensiini-suhde bensiinivirtausta simuloivissa olosuhteissa on 4 artiklan 2 kohdan mukainen, tai muuta asianmukaista menetelmää käyttäen.
   2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että bensiinihöyryn talteenottotehokkuus testataan vähintään kerran kolmessa vuodessa siinä tapauksessa, että on asennettu automaattinen seurantajärjestelmä. Tällaisen automaattisen seurantajärjestelmän on havaittava automaattisesti häiriöt bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmän asianmukaisessa toiminnassa sekä itse automaattisessa seurantajärjestelmässä, ilmoitettava häiriöistä huoltoaseman toiminnanharjoittajalle ja pysäytettävä automaattisesti bensiinin tulon viallisesta bensiinipumpusta, jollei toimintahäiriötä ole korjattu seitsemän päivän kuluessa.
   3.   Kun huoltoasemalle on asennettu bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että huoltoaseman toimesta asetetaan jakelulaitteeseen tai sen läheisyyteen kyltti, tarra tai muu ilmoitus, jossa kuluttajille kerrotaan järjestelmän käyttöönotosta.
   6 artikla
   Seuraamukset
   Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomuksiin, ja toteutettava seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2012 ja myöhemmistä niihin vaikuttavista muutoksista viipymättä.
   7 artikla
   Tarkastelu
   Komissio tarkastelee viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014 tämän direktiivin täytäntöönpanoa ja erityisesti seuraavia seikkoja:

               a)

               tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdan b alakohdassa sekä direktiivin 94/63/EY 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu 100 m3:n vuotuinen raja-arvo;

               b)

               bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmien käytönaikaisten vaatimusten noudattaminen; ja

               c)

               automaattisten seurantalaitteiden tarve.

         Se ilmoittaa tarkastelun tulokset Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja liittää siihen tarvittaessa lainsäädäntöehdotuksen.
   8 artikla
   Tekniset mukautukset
   Edellä olevien 4 ja 5 artiklan soveltamista varten voidaan hyväksyä yhdenmukaistettuja menetelmiä ja standardeja. Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaisuus Euroopan standardointikomitean (CEN) mahdollisesti laatiman asiaan vaikuttavan standardin kanssa, näitä artikloita, lukuun ottamatta 4 artiklassa määriteltyä bensiinihöyryn talteenottotehokkuutta ja höyry/bensiini-suhdetta sekä 5 artiklassa määriteltyjä aikavälejä, voidaan tarvittaessa mukauttaa tekniikan kehitykseen.
   Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, hyväksytään 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
   9 artikla
   Komiteamenettely
   1.   Komissiota avustaa komitea.
   2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
   10 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää tammikuuta 2012. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   11 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   12 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 21 päivänä lokakuuta 2009.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BUZEK

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         C. MALMSTRÖM

      (1)  Lausunto annettu 13. toukokuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 5. toukokuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 24. syyskuuta 2009.

      (3)  EYVL L 242, 10.9.2002, s. 1.

      (4)  EUVL L 179, 17.7.2003, s. 3.

      (5)  EUVL L 152, 11.6.2008, s. 1.

      (6)  EYVL L 309, 27.11.2001, s. 22.

      (7)  EYVL L 365, 31.12.1994, s. 24.

      (8)  EYVL L 350, 28.12.1998, s. 58.

      (9)  EYVL L 118, 27.4.2001, s. 41.

      (10)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (11)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.