Avis juridique important

|

31993L0085

Neuvoston direktiivi 93/85/ETY, annettu 4 päivänä lokakuuta 1993, perunan vaalean rengasmädän torjunnasta

Virallinen lehti nro L 259 , 18/10/1993 s. 0001 - 0025 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 53 s. 0036  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 53 s. 0036

NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/85/ETY,annettu 4 päivänä lokakuuta 1993,perunan vaalean rengasmädän torjunnasta EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäperunantuotannolla on tärkeä asema yhteisön maataloudessa; haitalliset organismit uhkaavat tuotosta jatkuvasti,perunanviljelyn suojaaminen näiltä haitallisilta organismeilta mahdollistaa paitsi tuotostason ylläpitämisen myös maatalouden tuottavuuden kasvun,suojatoimenpiteillä haitallisten organismien jonkin jäsenvaltion alueelle kulkeutumisen estämiseksi olisi ainoastaan rajoitettu vaikutus, ellei näitä organismeja samanaikaisesti ja järjestelmällisesti torjuttaisi koko yhteisössä ja niiden leviämistä estettäisi tarvittavin toimenpitein,yksi perunan haitallisista organismeista on Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al., perunan vaalean rengasmädän aiheuttaja; tätä tautia on tavattu tietyissä yhteisön osissa, ja joitakin rajoitettuja tartuntalähteitä on vielä olemassa,perunanviljely koko yhteisössä on suuresti uhattuna, ellei toteuteta tehokkaita toimenpiteitä tämän taudin paikallistamiseksi ja levinneisyyden määrittämiseksi, sen esiintymisen ja leviämisen estämiseksi, ja jos tautia löydetään, sen leviämisen estämiseksi, torjumiseksi ja hävittämiseksi,tiettyjä toimenpiteitä on toteutettava yhteisössä tämän tavoitteen saavuttamiseksi; jäsenvaltioiden on lisäksi voitava toteuttaa lisätoimenpiteitä tai tiukempia toimenpiteitä, jos ne ovat tarpeen eivätkä aiheuta esteitä perunoiden liikkumiselle yhteisössä, jollei kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen ja yhteisössä leviämisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 21 päivänä joulukuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 77/93/ETY(4) toisin säädetä; nämä toimenpiteet on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle,perunan vaalean rengasmädän torjunnasta 24 päivänä kesäkuuta 1980 annetussa neuvoston direktiivissä 80/665/ETY(5) säädetään jäsenvaltioiden vähimmäistoimenpiteiden toteuttamisesta perunan vaalean rengasmädän torjumiseksi,tämän jälkeen perunan vaalea rengasmätä -taudin ja -taudinaiheuttajan tuntemus on huomattavasti lisääntynyt,yhteisön kasvinsuojelujärjestelmän soveltaminen yhteisössä, joka on alue ilman sisärajoja, edellyttää direktiivin 80/665/ETY tiettyjen säännösten käsittelyä uudelleen ja muuttamista,Tämä uudelleenkäsittely on osoittanut, että direktiivin 80/665/ETTY säännökset ovat riittämättömät ja on tarpeen täsmentää toteutettavia toimenpiteitä.tässä tilanteessa direktiivi 80/665/ETY on kumottava ja tarvittavat toimenpiteet toteutettava,toimenpiteissä on otettava huomioon ensiksi se, että tauti voi jäädä piileväksi, jolloin sitä ei löydetä kasvavista perunoista eikä varastossa olevista perunoista, ja että sitä voidaan tämän vuoksi torjua tehokkaasti ainoastaan tuottamalla ja käyttämällä saastunnasta vapaita siemenperunoita, ja toiseksi se, että järjestelmälliset viralliset tutkimukset ovat tarpeen sen paikallistamiseksi; taudinaiheuttajan leviäminen kasvaviin perunoihin ei ole tärkein tekijä, vaan taudinaiheuttaja voi talvehtia kasveissa, jotka ovat peräisin maahan jääneistä perunoista ("itse levinneet kasvit"), ja nämä muodostavat vuodesta toiseen pääasiallisen saastuntalähteen; taudinaiheuttaja leviää pääasiassa, kun perunat joutuvat kosketuksiin saastuneiden perunoiden ja istutus-, nosto- ja käsittelyvälineiden tai sellaisten kuljetuksessa ja varastoinnissa käytettyjen säiliöiden kanssa, jotka ovat saastuneet oltuaan aiemmin kosketuksissa saastuneiden perunoiden kanssa; nämä saastuneet välineet voivat aiheuttaa tartuntaa tietyn ajan tällaisesta saastunnasta alkaen; taudinaiheuttajan leviämistä voidaan vähentää tai se voidaan estää desinfioimalla nämä välineet; tällainen siemenperunoiden saastunta muodostaa suurimman taudinaiheuttajan leviämisvaaran,yleisiä toimenpiteitä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamisen osalta ja kaikkien jäsenvaltioiden tämän taudinaiheuttajan alueelleen leviämisen estämiseksi toteuttamien tiukempien tai täydentävien toimenpiteiden osalta on suotavaa, että jäsenvaltiot toimivat komission kanssa tiiviissä yhteistyössä pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa (jäljempänä 'komitea`),ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämä direktiivi koskee toimenpiteitä, jotka on toteutettava jäsenvaltioissa perunan vaalean rengasmädän aiheuttajan, Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al., (jäljempänä 'organismi`) torjunnassa:a) sen paikallistamiseksi ja sen levinneisyyden määrittämiseksi,b) sen esiintymisen ja leviämisen estämiseksi,jac) jos sitä löydetään, sen leviämisen estämiseksi, torjumiseksi ja hävittämiseksi.2 artikla 1 Jäsenvaltioiden on toteutettava viralliset järjestelmälliset tutkimukset organismin niiden alueelta lähtöisin olevissa perunoissa ja tarvittaessa kasveissa (Solanum tuberosum L.) esiintymisen varalta sen varmistamiseksi, että organismia ei esiinny.Näitä tutkimuksia varten mukuloiden osalta otetaan siemenperunoista ja muista perunoista mieluiten varastossa olevista eristä näytteitä, jotka testataan virallisesti tai virallisen valvonnan alaisena laboratoriossa liitteessä I kuvatun organismin havaitsemista ja määritystä koskevan menetelmän mukaisesti. Tarvittaessa voidaan suorittaa virallinen tai virallisesti valvottu silmämääräinen tarkastus muista näytteistä halkaisemalla mukulat.Kasvien osalta nämä tutkimukset suoritetaan asianmukaisin menetelmin, ja näytteet testataan asianmukaisesti virallisesti tai virallisen valvonnan alaisena.Direktiivin 77/93/ETY mukaiset toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat näytteiden lukumäärän, alkuperän ja sen mistä kohdin perunakerroksia näytteet otetaan sekä näytteenoton ajoituksen asiallisten tieteellisten ja tilastollisten periaatteiden ja organismin biologian mukaisesti sekä kyseisen jäsenvaltion erityisten perunan tuotantojärjestelmien perusteella. Tähän liittyvät yksityiskohtaiset säännöt on toimitettava tiedoksi muille jäsenvaltioille ja komissiolle vuosittain, jotta kullakin jäsenvaltiolla olisi keskenään vertailukelpoiset takeet sen varmistamisesta, ettei organismia esiinny.2 Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen virallisten tutkimusten tulokset on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komis siolle vähintään kerran vuodessa. Tämän ilmoituksen yksityiskohdat ovat luottamuksellisia. Komitea voi käsitellä asiaa direktiivin 77/93/ETY 16 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.3 Seuraavat säännökset voidaan antaa direktiivin 77/93/ETY 16 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen:- yksityiskohtaiset säännöt edellä 1 kohdassa säädetyistä asiallisten tieteellisten ja tilastollisten periaatteiden mukaisesti suoritettavista tutkimuksista,- yksityiskohtaiset säännöt edellä 2 kohdassa säädetystä ilmoituksesta.4 Seuraavat säännökset annetaan direktiivin 77/93/ETY 16 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen:- edellä 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen tutkimusten ja kokeiden asianmukainen menetelmä.3 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että organismin epäilty tai varmistettu esiintyminen kasvavilla tai korjatuilla, varastoiduilla tai kaupan pidetyillä perunoilla niiden alueella ilmoitetaan niiden toimivaltaisille viranomaisille.4 artikla 1 Sen jäsenvaltion, jossa epäillyt esiintymistapaukset on ilmoitettu, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että laboratoriokoe on suoritettu virallisesti tai virallisen valvonnan alaisena liitteessä I kuvaillun menetelmän mukaisesti ja liitteessä II olevassa 1 kohdassa lueteltujen edellytysten mukaisesti mainitun esiintymisen varmistamiseksi tai epäilyn kumoamiseksi. Jos organismin esiintyminen varmistuu, sovelletaan liitteessä II olevan 2 kohdan säännöksiä.2 Ennen kuin 1 kohdassa tarkoitettu epäilty esiintyminen on varmistunut tai kumottu, niissä epäillyn esiintymisen tapauksissa, joissa on todettu:i) silmämääräisesti määritettyjä oireita, jotka antavat aihetta epäillä tautiataiii) positiivinen reaktio liitteessä I täsmennetyssä immunofluoresenssikokeessa tai muussa asianmukaisessa kokeessa,jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on:a) kiellettävä kaikkien sellaisten erien tai lähetysten liikkuminen, joista on otettu näytteitä, elleivät ne liiku heidän valvontansa alaisina ja ellei organismin tunnistettavaa leviämisvaaraa ole olemassa;b) toteutettava tarvittavat toimenpiteet epäillyn esiintymisen alkuperän jäljittämiseksi;c) otettava käyttöön sopivia arvioidun vaaran asteen mukaisia lisävarotoimenpiteitä organismin leviämisen estämiseksi. Näihin toimenpiteisiin voi kuulua kaikkien muiden mukuloiden ja kasvien liikkumisen virallinen valvonta sellaisen laitoksen sisällä tai laitoksesta, jolla on yhteyttä epäiltyyn esiintymiseen.3 Seuraavia toimenpiteitä voidaan toteuttaa direktiivin 77/93/ETY 16 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen:- edellä 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet.4 Seuraavat toimenpiteet toteutetaan direktiivin 77/93/ETY 16 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen:- muut sopivat 2 kohdan ii alakohdassa säädetyt kokeet.5 artikla 1 Jos virallisesti tai virallisen valvonnan alaisena liitteessä I kuvatun menetelmän mukaisesti suoritetut laboratoriokokeet varmistavat organismin esiintyvän mukula-, kasvi- tai kasvinosanäytteessä, jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on, ottaen huomioon perustellut tieteelliset periaatteet, organismin biologian ja tässä jäsenvaltiossa käytössä olevat erityiset tuotanto-, kaupanpitämis- ja jalostusjärjestelmät:a) ilmoitettava saastuneiksi mukulat tai kasvit, lähetys ja/tai erä sekä välineet, ajoneuvo, säiliö, varasto tai sen osat ja kaikki muut kohteet, pakkaukset mukaan lukien, joista näyte on otettu, mutta tarvittaessa myös tuotantopaikka (paikat) ja pelto (pellot), josta mukulat tai kasvit on korjattu;b) määritettävä, ottaen huomioon liitteessä III olevan 1 kohdan säännökset, todennäköinen saastunnan laajuus kosketuksen kautta saastuneiksi ilmoitettujen kohteiden kanssa ennen tai jälkeen sadonkorjuun tai yhteyden kautta näiden kohteiden kanssa tuotantojärjestelmässä;c) rajoitettava alue a kohdassa tarkoitetun saastuntailmoituksen, b kohdassa tarkoitetun todennäköisen saastunnan laajuuden määrittämisen ja organismin mahdollisen leviämisen perusteella, ottaen huomioon liitteessä III olevan 2 kohdan säännökset.2 Jäsenvaltioiden on ilmoitettava viipymättä muille jäsenvaltioille ja komissiolle liitteessä III olevassa 3 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen kaikki 1 kohdan a alakohdan mukaisesti ilmoitetut saastunnat sekä yksityiskohtaiset 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun alueen rajoittamista koskevat tiedot.Tämän ilmoituksen yksityiskohdat ovat luottamuksellisia. Komitea voi käsitellä asiaa direktiivin 77/93/ETY 16 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.3 Edellä 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen ja siinä mainittujen tekijöiden jälkeen muiden ilmoituksessa tarkoitettujen jäsenvaltioiden on tarvittaessa ilmoitettava saastunnasta, määritettävä saastunnan todennäköinen laajuus ja rajoitettava alue 1 kohdan a, b ja c alakohdan mukaisesti.6 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kun mukulat tai kasvit on ilmoitettu saastuneiksi 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut kokeet tehdään kaikkien niiden perunavarastojen osalta, joiden perunat polveutuvat samasta kloonista kuin saastuneiden perunavarastojen perunat. Kokeet tehdään alkuperäisen todennäköisen saastuntalähteen ja saastunnan todennäköisen laajuuden määrittämisen kannalta tarvittavalle määrälle mukuloita tai kasveja, mieluiten vaaran suuruuden mukaisesti.Kokeiden jälkeen tehdään tarvittaessa uudelleen saastuntailmoitus, määritetään todennäköinen saastunnan laajuus ja rajoitetaan alue 5 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdan mukaisesti.7 artikla 1 Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti saastuneiksi ilmoitettuja mukuloita tai kasveja ei voida istuttaa ja että ne on niiden toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa:- tuhottavatai- hävitettävä muulla tavoin virallisen valvonnan alaisena toimenpiteenä liitteessä IV olevan 1 kohdan mukaisesti, edellyttäen, että on todettu, ettei minkäänlaista tunnistettavaa organismin leviämisvaaraa ole olemassa.2 Jäsenvaltioiden on säädettävä, että todennäköisesti saastuneiksi 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti ilmoitettuja mukuloita tai kasveja ei voida istuttaa ja että ne, niiden perunavarastojen perunoiden osalta, jotka polveutuvat samasta kloonista kuin saastuneet perunat, käytetään tai hävitetään asianmukaisella tavalla liitteessä IV olevan 2 kohdan mukaisesti niiden toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa siten, että varmistetaan, ettei tunnistettavaa organismin leviämisvaaraa ole, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklassa tarkoitettujen kokeiden tulosten soveltamista.3 Jäsenvaltioiden on säädettävä, että 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti saastuneiksi ilmoitetut tai 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti todennäköisesti saastuneina pidetyt välineet, ajoneuvot, säiliöt, varastot tai näiden osat sekä kaikki muut kohteet, pakkaukset mukaan lukien, on tuhottava tai puhdistettava ja desinfioitava liitteessä IV olevassa 3 kohdassa tarkoitettuja asianmukaisia menetelmiä käyttäen. Desinfioinnin jälkeen näitä kohteita ei enää pidetä saastuneina.4 Jäsenvaltioiden on säädettävä, että liitteessä IV olevassa 4 kohdassa määritellyt eri toimenpiteet on toteutettava 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti rajoitetulla alueella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden toteuttamista.8 artikla 1 Jäsenvaltioiden on säädettävä, että siemenperunoiden on täytettävä direktiivin 77/93/ETY vaatimukset ja polveuduttava suoraan aineistosta, joka on saatu virallisesti hyväksytyn suunnitelman mukaisesti ja joka on ilmoitettuvapaaksi kyseisestä organismista virallisesti tai virallisen valvonnan alaisena liitteessä I kuvaillun menetelmän mukaisesti suoritetuissa kokeissa.Edellä mainitut kokeet suoritetaan:- siinä tapauksessa, että saastunta koskee siemenperunan tuotantoa, alkuperäisestä kloonista valituista kasveista,- muissa tapauksissa joko alkuperäisestä kloonista valituista kasveista tai edustavista perussiemenperunan tai aikaisempien sukupolvien siemenperunan näytteistä.2 Seuraavat säännökset voidaan antaa direktiivin 77/93/ETY 16 a artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti:- yksityiskohtaiset säännöt 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamisesta,- edellä 1 kohdan toisen alakohdan toisen luetelmakohdan tarkoitettuja edustavia näytteitä koskevat säännöt.9 artikla Jäsenvaltioiden on kiellettävä organismin hallussapito ja käsittely.10 artikla Jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksia tämän direktiivin 6, 7 ja 9 artiklaan kokeellisia tai tieteellisiä tarkoituksia tai lajikevalintatyötä varten, jos nämä poikkeukset eivät haittaa organismin torjuntatoimenpiteitä eivätkä aiheuta minkäänlaista tämän organismin leviämisvaaraa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 77/93/ETY säännösten soveltamista.11 artikla Jäsenvaltiot voivat toteuttaa lisätoimenpiteitä tai tiukempia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen organismin torjumiseksi tai sen leviämisen estämiseksi, jos ne noudattavat direktiivin 77/93/ETY säännöksiä.Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuihin lisätoimenpiteisiin voi kuulua velvoite istuttaa ainoastaan virallisesti varmennettuja tai sellaisen virallisen tarkastuksen alaisia siemenperunoita, jonka tarkoituksena on varmistaa kasvinsuojeluvaatimusten noudattaminen. Tätä jälkimmäistä mahdollisuutta voidaan soveltaa erityisesti niissä tapauksissa, joissa viljelijöillä on lupa käyttää tilallaan siemenperunoita, jotka ovat lähtöisin niiden omasta sadosta sekä muissa tapauksissa, joissa istutetaan viljelijän tuottamaa siemenperunaa.Näiden toimenpiteiden yksityiskohdat on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle.12 artikla Tämän direktiivin liitteisiin tieteellisen tai teknisen tietämyksen lisääntymisen vuoksi tehtävät muutokset annetaan direktiivin 77/93/ETY 16 a artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.13 artikla 1 Jäsenvaltioiden on 15 päivään marraskuuta 1993 mennessä annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus niitä virallisesti julkaistaessa. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 16 päivästä marraskuuta 1993.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle viipymättä. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille.14 artikla Kumotaan direktiivi 80/665/ETY 16 päivästä marraskuuta 1993.15 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 4 päivänä lokakuuta 1993.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaW. CLAES(1) EYVL N:o C 93, 2.4.1993, s. 12(2) EYVL N:o C 176, 28.6.1993, s. 210(3) EYVL N:o C 161, 14.6.1993, s. 18(4) EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 20. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 92/103/ETY (EYVL N:o L 363, 11.12.1992, s. 1)(5) EYVL N:o L 180, 14.7.1980, s. 30LIITE I MENETELMÄ PERUNAN VAALEAN RENGASMÄDÄN AIHEUTTAVAN CLAVIBACTER MICHIGANENSIS (SMITH) DAVIS ET AL. SSP. SEPEDONICUS (SPIECKERMANN ET KOTTHOFF) DAVIS ET AL. BAKTEERIN LÖYTÄMISEKSI JA MÄÄRITTÄMISEKSI PERUNAERISTÄ 1 Näytteenotto tyvestä1.1 Juoksevan veden alla pestään 200 mukulaa ja kunkin mukulan tyvi kuoritaan leikkausveitsellä tai kuorimaveitsellä, joka desinfioidaan säännöllisesti; desinfiointi voi tapahtua kastamalla kuorimaveitsi 70 %:seen etanoliin ja liekittämällä se.1.2 Otetaan huolellisesti kartiomaisia kappaleita tyven solukosta leikkausveitsellä tai perunan kuorimaveitsellä. Pidetään suonia sisältämättömän solukon osuus mahdollisimman pienenä. Kartiot on käsiteltävä 24 tunnin kuluessa (kohta 3) niiden ottamisesta tai säilytettävä -20 °C:ssa korkeintaan kahden viikon ajan.2 Silmämääräinen perunan vaalean rengasmädän oireiden tarkasteluNäytteenoton jälkeen kukin mukula leikataan halki poikittain ja tarkastellaan perunan vaalean rengasmädän oireiden esiintymistä.Mukuloita painetaan ja katsotaan, tihkuuko suonia sisältävästä solukosta mädäntynyttä solukkoa.Ensimmäiset oireet ovat erityisesti kannan lähellä olevan solukon lievä lasimaisuus tai läpikuultavuus ilman että suoniston ympärys olisi pehmennyt. Kannassa oleva suonirengas voi olla väriltään hieman tavanomaista tummempi. Ensimmäiset oireet, jotka voidaan selvästi tunnistaa ovat suonirenkaan kellertävä väri ja se, että mukulaa kevyesti painettaessa suonista tulee ulos juustomaista ainetta. Tämä tihkuva erite sisältää miljoonia bakteereita. Tässä vaiheessa voi esiintyä suonisolukon ruskettumista. Ensi vaiheessa näiden oireiden esiintyminen voi rajoittua ainoastaan osaan rengasta, eikä välttämättä lähimpänä kantaa olevaan osaan, ennen kuin ne leviävät asteittain koko renkaaseen. Saastunnan leviämisen myötä suonisolukot tuhoutuvat. Ulkokuori voi erottua sisäkuoresta. Saastunnan myöhemmissä vaiheissa mukulan pintaan ilmestyy reunoiltaan usein punaisenruskeita halkeamia. Jonkin toisen taudinaiheuttajan, sienen tai bakteerin, aiheuttama samanaikainen saastunta voi peittää oireet, jolloin voi olla vaikeaa, jollei mahdotonta, erottaa perunan vaalean rengasmädän myöhempiä oireita muista perunan pilaajista.3 Näytteiden esikäsittely Gram-värjäystä, immunofluoresenssikoetta (IF) ja munakoisokoetta varten3.1 Kannasta otetut kartiot homogenoidaan laimennosliuoksessa, joka ei ole toksista C. m. subsp.sepedonicus -bakteerille (esimerkiksi 0,05 M fosfaattipuskuriliuoksessa (PBS), jonka pH on 7,0) alle 30 °C lämpötilassa, kunnes täydellinen homogenoituminen on juuri tapahtunut; on suositeltavaa lisätä ei-toksista dispergointiainetta ja voi olla tarpeen lisätä ei-toksista vaahdonestoainetta (lisäys 1 ja 2). On tarpeen välttää liiallista jauhautumista.3.2 Eristetään bakteeri homogenoidusta liuoksesta yhdellä seuraavista menetelmistä(1):A. a) sentrifugoidaan enintään kiihtyvyydellä 180 g 10 minuutin ajan;b) sentrifugoidaan pinnalle jäävä neste vähintään kiihtyvyydellä 4 000 g 10 minuutin ajan; dekantoidaan, sitten poistetaan pinnalle jäävä neste.B. a) annetaan massan seistä 30 minuutin ajan, jotta solukon jäännökset laskeutuisivat; dekantoidaan pinnalle jäävä neste liikuttamatta pohjasakkaa;b) suodatetaan pinnalle jäävä neste lasisintterisuodattimeen (n:o 2 = 40 100 ìm) asetetun suodatinpaperin (Whatman n:o 1) läpi vesi-imun avulla; kaadetaan suodos sentrifugointiputkeen; pestään suodatin steriilillä fosfaattipuskuriliuoksella niin, että suodosta tulee enintään 35 ml;c) sentrifugoidaan suodos vähintään kiihtyvyydellä 4 000 g 20 minuutin ajan.3.3 Suspendoidaan pohjasakka (konsentroitu uute) steriiliin 0,01 M fosfaattipuskuriliuokseen, jonka pH on 7,2 (lisäys 2), kunnes saadaan noin 1 ml konsentroitua uutetta. Jaetaan se kahteen yhtä suureen osaan ja säilytetään toinen osa vertailua varten pakastamalla -20 °C:seen(2) tai kylmäkuivaamalla. Jaetaan toinen osa kahteen yhtä suureen osaan, joista toinen on tarkoitettu immunofluoresenssikoetta ja Gram-värjäystä varten ja toinen munakoisokoetta varten.3.4 Saastunnan välttämiseksi on ehdottoman tärkeää käsitellä näytteet ja C. m. subsp. sepedonicus positiiviset vertailunäytteet toisistaan erillään sekä immunofluoresenssikokeen että munakoisokokeen osalta.4 Gram-värjäys4.1 Valmistetaan Gram-värjäys kaikille konsentroidun uutteen laimennoksille (5.2.1 kohta) ja kaikille halkaistuille mukuloille (2 kohta), joissa on lasimaisuutta, mätää tai jotakin muuta epäilyttävää oiretta. Näytteet on otettava sairaiden solukoiden reunasta.4.2 Valmistetaan Gram-värjäys tunnetuille C. m. subsp. sepedonicus -bakteerin kasvustoille, ja jos mahdollista luonnollisesti saastuneille solukoille (5.1 kohta).4.3 Määritetään, mitkä näytteet sisältävät tyypillisiä nuijanmuotoisia grampositiivisia soluja. Yleensä C. m. subsp. sepedonicus -bakteerin solut ovat 0,8 1,2 ìm pitkiä ja 0,4 0,6 ìm leveitä.Asianmukainen Gram-värjäysmenetelmä on esitetty lisäyksessä 3.Luonnollisesti saastuneista solukoista tai äskettäin eristetyistä kasvustoista valmistetuissa näytteissä on usein valtaosa kokkisauvabakteereja, jotka ovat yleensä hieman pienempiä kuin vanhemmista agarkasvustoista lähtöisin olevat solut. Suurimmassa osassa kasvualustoja C. m. subsp. sepedonicus -bakteerin solut ovat nuijamaisia pleomorfisia sauvoja, jotka voivat reagoida eri tavoin Gram-värjäyksessä. Solut ovat erillisiä, pareittain sauvabakteerien luokalle tyypillisine "kyynärpäineen", tai joskus epäsäännöllisissä ryhmissä, joita luonnehditaan usein säleaidoiksi ja kiinalaisiksi kirjoitusmerkeiksi.5 Immunofluoresenssikokeet5.1 Käytetään tunnetun C. m. subsp. sepedonicus -bakteerikannan antiseerumia ATCC 33113 (NCPPB 2137) tai NCPPB 2140. Sen immunofluoresenssipitoisuuden on oltava vähintään 1:600. Lisätään fosfaattipuskuriliuosta koelevylle vertailua varten sen määrittämiseksi, yhtyykö fluoreseiini-isotiosyanaatin (FITC) kanssa konjugoitunut kaniinin vastainen immunoglobuliini epäspesifisesti bakteerisoluihin. C. m. subsp. sepedonicus -bakteeria [ATCC 33113 (NCPPB 2137), NCPPB 2140] on käytettävä homologisena vertailuantigeeninä erillisellä levyllä. Luonnollisesti saastunutta solukkoa (kylmäkuivaamalla tai pakastamalla -20 °C:ssa säilytettyä) olisi mahdollisuuksien mukaan käytettävä vertailua varten samalla levyllä (kuva 2).5.2 Menettely5.2.1 Valmistetaan kolmen laimennoksen sarja kymmenen peräkkäisillä kerrannaisilla (101, 102 ja 103) lopullisesta konsentroidusta uutteesta tislattuun veteen (kuva 1).5.2.2 Monireikäisen levyn aukkoihin pipetoidaan aukon peittämiseen riittävä vakiomäärä (noin 25 ìl) kutakin konsentroidun uutteen laimennosta tai C. m. subsp. sepedonicus -suspensiota (noin 106 solua/ml), kuten kuvassa 1 on esitetty.Kuva 1 Näytelevy, jonka vertailuaukkoon tulee fosfaattipuskuriliuosta >VIITTAUS KAAVIOON>>KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>Kuva 2 Positiivinen vertailulevy >VIITTAUS KAAVIOON>>KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>5.2.3 Annetaan kuivua noin 37 °C ilmassa ja kiinnitetään 95 % etanolilla tai liekillä.5.2.4 Peitetään kuvan 1 mukaiset aukot suositetuissa määräsuhteissa 0,01 M fosfaattipuskuriliuoksella, jonka pH on 7,2 (lisäys 2) laimennetulla (työskentelyliuos) C. m. subsp. sepedonicus antiseerumilla (käytetään fosfaattipuskuriliuosta vertailun vuoksi FITC:tä varten). Antiseerumin työskentelyliuoksen pitoisuuden tulisi olla suunnilleen puolet immunofluoresenssin pitoisuudesta. Jos muita antiseerumin laimennoksia on käytettävä, on tarpeen valmistaa kullekin käytettävälle laimennokselle erilliset levyt.5.2.5 Annetaan inkuboitua 30 minuuttia kosteassa kammiossa huoneenlämmössä.5.2.6 Huuhdotaan huolellisesti 0,01 M fosfaattipuskuriliuoksella, jonka pH on 7,2. Tehdään kolme perättäistä 5 minuutin pesua 0,01 M fosfaattipuskuriliuoksella, jonka pH on 7,2. Vaihdetaan joka kerran pesuliuosta.5.2.7 Poistetaan huolellisesti kaikki ylimääräinen kosteus.5.2.8 Peitetään kukin aukko FITC-konjugaatilla samana laimennoksena, jota käytettiin pitoisuuden määrityksessä, ja annetaan inkuboitua 30 minuuttia kosteassa pimeässä kammiossa huoneenlämmössä.5.2.9 Huuhdotaan ja pestään kuten edellä.5.2.10 Lisätään noin 5 10 ìl 0,1 M fosfaattipuskuroitua glyseroliliuosta, jonka pH on 7,6 (tai vastaavaa, jonka pH on vähintään 7,6), kuhunkin aukkoon ja peitetään peitelevyllä (lisäys 2).5.2.11 Tutkitaan mikroskoopilla, joka on varustettu epifluoresoivalla valonlähteellä ja FITC:n kanssa työskentelyyn mukautetuilla suodattimilla. Sopiva suurennos on 400-1 000 kertainen. Tutkitaan kukin aukko kohtisuorasti kahden halkaisijan suuntaisesti ja pitkin aukon kehää.Etsitään fluoresoivat solut positiivisista vertailukohdista ja määritetään pitoisuus. Etsitään fluoresoivat solut FITC-puskurivertailusta, ja jos niitä ei ole, tutkitaan näyteaukot. Määritetään vähintään 10 mikroskooppikentästä morfologisesti tyypillisten fluoresoivien solujen keskimääräinen lukumäärä kenttää kohden ja lasketaan näiden solujen lukumäärä konsentroidun uutteen laimentamatonta millilitraa kohden (lisäys 4).Immunofluoresenssikokeisiin liittyy tiettyjä ongelmia.- Saprofyyttien bakteerien populaatioissa voi näkyä morfologisesti epätyypillisiä fluoresoivia soluja, jotka voivat reagoida ristiin. Toiset voivat olla kooltaan ja morfologialtaan samanlaisia kuin C. m. subsp. sepedonicus. Ainoastaan ne fluoresoivat solut, jotka ovat kooltaan ja morfologialtaan tyypillisiä, on otettava huomioon.Ristiin reagoimisen mahdollisuuden vuoksi immunofluoresenssikokeessa positiivisesti reagoivat näytteet olisi testattava uudelleen eri antiseerumilla.- Tämän menetelmän tekninen havaitsemisraja on 103-104 solua konsentroidun uutteen laimentamatonta millilitraa kohden. Ne näytteet, joiden tyypillisten fluorisoivien solujen lukumäärä on havaitsemisrajalla, ovat yleensä vailla C. m. subsp. sepedonicus -bakteeria, mutta ne voidaan testata munakoisokokeella.Immunofluoresenssikoe on negatiivinen kaikkien niiden näytteiden osalta, joista ei ole löydetty yhtään morfologisesti tyypillistä fluoresoivaa solua. Näitä näytteitä on pidettävä C. m. subsp. sepedonicus -bakteerin "saastuttamattomina".Niitä ei ole tarpeen testata munakoisokokeella.Immunofluoresenssikoe on positiivinen kaikkien niiden näytteiden osalta, joista on löydetty morfologisesti tyypillisiä fluoresoivia soluja.Näytteitä, joiden osalta immunofluoresenssikoe on molempien antiseerumien osalta positiivinen on pidettävä C. m. subsp. sepedonicus -bakteerin "mahdollisesti saastuttamina".Munakoisokoe on tarpeen suorittaa kunkin mahdollisesti saastuneen näytteen osalta.6 MunakoisokoeViljelyn yksityiskohdista tarkemmin ks. lisäys 5.6.1 Levitetään 3.3 kohdan mukaista konsentroitua uutetta vähintään 25:n kolmilehtiasteella olevan (lisäys 5) munakoison väliin yhdellä jäljempänä esitellyistä menetelmistä (6.2, 6.3 tai 6.4 kohta).6.2 Inokulointi viiltämällä I6.2.1 Kukin ruukku asetetaan vaakasuoraan tuen päälle [solupolystyreenikappale, jonka pinnasta on poistettu 5 cm syvä, 10 cm leveä ja 15 cm pitkä pala (kuva 3), sopii 10 cm:n ruukulle]. Jokaiselle testattavalle näytteelle on asetettava steriili alumiinifoliokaistale varren ja polystyreenikappaleen väliin. Kasvi voidaan tukea paikoilleen kappaleen ympäri kulkevalla kuminauhalla.6.2.2 Leikkausveitsellä tehdään sirkkalehtien ja ensimmäisen kasvulehden väliin pitkittäinen tai hieman vinosti poikittainen 0,5 1 cm pitkä viilto, jonka syvyys on noin kolme neljännestä varren halkaisijasta.6.2.3 Pidetään viilto avoimena leikkausveitsen terän kärjellä ja levitetään inokulaatti konsentroituun uutteeseen kastetulla siveltimellä. Levitetään loput konsentroidusta uutteesta munakoisojen väliin.6.2.4 Suljetaan viilto steriilillä vaseliinilla 2 ml:n ruiskua käyttäen.Kuva 3 >VIITTAUS KAAVIOON>>KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>6.3 Inokulointi viiltämällä II6.3.1 Pidetään kasvia kahden sormen välissä ja tiputetaan pipetillä pisara (noin 5 10 ìl) konsentroitua uutetta suspensiona varren päälle sirkkalehtien ja ensimmäisen kasvulehden väliin.6.3.2 Steriilillä leikkausveitsellä tehdään konsentroidun uutteen pisarasta lähtien vinosti poikittainen (noin 5 asteen kulmassa) 1 cm viilto, jonka syvyys on noin kaksi kolmannesta varren paksuudesta.6.3.3 Suljetaan viilto steriilillä vaseliinilla ruiskua käyttäen.6.4 Inokulointi injektoimalla6.4.1 Munakoisoja ei kastella inokulointia edeltävän vuorokauden aikana, jotta nestejännitys vähenisi.6.4.2 Inokulointi tehdään ruiskulla, joka on varustettu hypodermisellä neulalla (vähintään 23G), munakoison varsiin juuri sirkkalehtien yläpuolelle. Konsentroitu uute levitetään munakoisojen väliin.6.5 Samalla inokulointimenetelmällä (6.2, 6.3 tai 6.4 kohta) inokuloidaan 25 kasvia tunnetulla C. m. subsp. sepedonicus -viljelmällä, ja jos mahdollista luonnollisesti saastuneen mukulan uutteella (5.1 kohta).6.6 Samalla inokulointimenetelmällä (6.2, 6.3 tai 6.4 kohta) inokuloidaan 25 kasvia steriilillä 0,05 M fosfaattipuskuriliuoksella.6.7 Annetaan kasvien inkuboitua 40 päivää sopivissa olosuhteissa (lisäys 5). Ensimmäisten 8 päivän jälkeen tutkitaan säännöllisesti oireiden esiintymisen paljastamiseksi. Lasketaan, kuinka monessa kasvissa esiintyy oireita. C. m. subsp. sepedonicus -bakteeri aiheuttaa munakoisolla lehtien lakastumista, joka voi alkaa lehdenreunojen tai lehtisuonien välisen osan velttoutena. Aluksi lakastunut solukko voi muuttua tummanvihreäksi tai täplikkääksi, mutta se vaalenee ennen kuin se muuttuu nekroottiseksi. Lehtisuonien välinen lakastuminen näyttää usein rasvaiselta ja turvonneelta. Nekroottisessa solukossa on usein kirkkaan keltainen reuna. Kasvit eivät välttämättä kuole. Mitä pitemmälle oireiden esiintyminen viivästyy, sitä suurempi mahdollisuus kasveilla on jäädä henkiin. Kasvit voivat selvitä tartunnasta. Nuoret herkät munakoisot reagoivat paljon voimakkaammin heikkoihin C. m. subsp. sepedonicus -populaatioihin kuin vanhemmat kasvit, mikä selittää sen, että on tarpeen käyttää kolmilehtiasteella olevia tai sen lähes saavuttaneita kasveja.Lakastuminen voi myös olla muiden mukulasolukon konsentroidussa uutteessa esiintyvien bakteerien tai sienten populaatioiden aiheuttamaa. Näitä ovat esimerkiksi Erwinia carotovora subsp. carotovora ja E. carotovora subsp. atroseptica, Phoma exigua var. foveata sekä saprofyyttisten bakteerien voimakkaat populaatiot. Nämä lakastumiset erottuvat C. m. subsp. sepedonicus -bakteerin aiheuttamista lakastumisista, koska niissä kokonaiset lehdet tai kasvit kuihtuvat nopeasti.6.8 Valmistetaan Gram-värjäys (4 kohta) kaikille munakoisoerille, joissa esiintyy oireita, käyttäen solukon osia lakastuneista lehdistä tai kasvien varsista, ja eristetään sopivalle ravintoalustalle (7 kohta). Desinfioidaan munakoisojen lehtien ja varsien pinta pyyhkimällä ne 70 % etanolilla.6.9 Tietyissä olosuhteissa, erityisesti jos viljelyolot eivät ole optimaaliset, C. m. subsp. sepedonicus -bakteeri voi esiintyä munakoisoissa piilevänä saastuntana jopa 40 päivän inkuboinnin jälkeen. Tällainen saastunta voi aiheuttaa inokuloiduissa kasveissa kasvun hidastumista ja elinvoiman puutetta. Jos immunofluoresenssikokeen tulosta pidetään positiivisena, voidaan arvioida, että on tarpeen jatkaa kokeita. Tuolloin on tärkeää verrata kaikkien munakoisokokeen kasvien ja steriilillä 0,05 M fosfaattipuskuriliuoksella inokuloitujen vertailunäytteiden kasvulukuja ja valvoa kasvihuoneen ympäristöoloja.Kokeita jatkettaessa suositetaan seuraavaa.6.9.1 Leikataan varret inokulointikohdan yläpuolelta ja poistetaan lehdet.6.9.2 Murskataan varret 0,05 M fosfaattipuskuriliuokseen, jonka pH on 7,0, 3.1 ja 3.2 kohdan mukaisesti.6.9.3 Käytetään puolet konsentroidusta uutteesta Gram-värjäykseen (4 kohta) ja immunofluoresenssikokeeseen (kohta 5).6.9.4 Käytetään toinen puoli uuden munakoisokokeen suorittamiseen (kohta 6), jos reaktio Gram-värjäyksessä ja/tai immunofluoresenssikokeessa on positiivinen. Käytetään vertailuksi tunnettua C. m. subsp. sepedonicus -viljelmää ja steriiliä 0,05 M fosfaattipuskuriliuosta. Jos oireita ei esiinny näissä täydentävissä kokeissa, näytettä pidetään negatiivisena.7 C. m. subsp. sepedonicus -bakteerin eristäminenMääritys voidaan varmistaa ainoastaan eristämällä ja tunnistamalla (kohta 8) C. m. subsp. sepedonicus -bakteeri. Vaikka on kyse vaikeasti eristettävästä organismista, on mahdollista saada se erilleen solukosta, jossa esiintyy saastunnan oireita. Nopeasti kasvavat saprofyyttiset bakteerit voivat kuitenkin tukahduttaa sen, minkä vuoksi ei ole suotavaa eristää sitä suoraan mukulasolukon konsentroidusta uutteesta (saadaan 3.3 kohdasta). Munakoisot ovat erinomainen valikoiva lisääntymisympäristö C. m. subsp. sepedonicus -viljelmälle, ja niitä isäntäkasvina käyttäen voidaan toteuttaa erinomainen varmistuskoe.Eristykset tehdään kaikista perunoista ja munakoisoista, joissa esiintyy oireita (4 ja 6 kohta). Tarvittaessa munakoisojen varret on murskattava 3 ja 6.9 kohdassa kuvattua menetelmää noudattaen.7.1 Levitetään yhdelle seuraavista alustoista suspensiota juovina (menettelytavat lisäyksessä 6):dekstroosiravintoagaralusta (ainoastaan uudelleen istutuksille),hiiva-, peptoni- ja glukoosiagaralusta,hiiva- ja dekstroosiravintoagaralusta,hiivauute- ja mineraalisuola-agaralusta.Annetaan inkuboitua 20 päivää 21 °C:ssa.C. m. subsp. sepedonicus -bakteeri kasvaa hitaasti ja tuottaa tavallisesti 10 päivässä neulanpään kokoisia ja muotoisia, kermanvärisiä, kuperia kasvustoja.Levitetään uudelleen juovina puhtaiden viljelmien saamiseksi.Kasvu nopeutuu uudelleen istutettaessa. Tyypilliset kasvustot ovat väriltään kermanvalkoisia tai norsunluunvärisiä, pyöreitä, sileitä, kohoavia, kuperia, rakenteeltaan limaisesta nestemäiseen, reunoiltaan säännöllisen muotoisia ja halkaisijaltaan yleensä 1 3 mm.TunnistaminenMonet grampositiiviset sauvamaiset bakteerit, joiden kasvustojen ominaispiirteet vastaavat C. m. subsp. sepedonicus -bakteerin ominaispiirteitä, voidaan eristää terveistä tai sairaista perunoista tai munakoisoista. Tässä yhteydessä on mahdollista tunnistaa C. m. subsp. sepedonicus -bakteeri seuraavien kokeiden avulla:immunofluoresenssikoe (5.1 kohta),munakoisokoe,ravintokokeet ja fysiologiset kokeet (lisäys 7):- hapettumis/käymiskoe (O/F),- oksidaasikoe,- kasvu 37 °C:ssa,- ureaasin tuotanto,- eskuliinin hydrolyysi,- tärkkelyksen hydrolyysi,- 7 % natriumkloridiliuoksen sietokyky,- indolikoe,- katalaasikoe,- H2S:n tuotanto,- sitraatin käyttö,- gelatiinin hydrolyysi,- hapon muodostus glyserolista, laktoosista, ramnoosista ja salisiinista,- Gram-värjäys.Kuhunkin kokeeseen on kuuluttava tunnettu C. m. subsp. sepedonicus -kanta vertailua varten. Ravintokokeet ja fysiologiset kokeet on tehtävä inokulaatilla, joka on lähtöisin ravintoagarliuokseen uudelleen istutetuista kasvustoista. Morfologiset vertailut on tehtävä dekstroosiravintoagarliuoksen kasvustoilla.Immunofluoresenssikoetta varten solupopulaatioiden pitoisuudeksi on saatettava 106 solua/ml. Immunofluoresenssipitoisuuden on oltava sama kuin tunnetun C. m. subsp. sepedonicus -viljelmän.Munakoisokoetta varten solupopulaatioiden pitoisuudeksi on saatettava noin 107 solua/ml. Nämä kokeet on tehtävä 10 kasvilla kunkin testattavan organismin osalta; myös näissä käytetään tunnettua C. m. subsp. sepedonicus -viljelmää ja steriiliä vettä vertailua varten. Puhtailla viljelmillä tyypillisen lakastumisen olisi ilmaannuttava 20 päivässä, mutta niillä kasveilla, joilla ei esiinny oireita tämän ajanjakson päätyttyä, tulisi jatkaa inkubointia 30 päivään saakka lämpötiloissa, jotka ovat suotuisat munakoison kasvulle, mutta eivät ylitä 30 °C:tta (lisäys 5). Jos oireita ei ole ilmaantunut 30 päivän jälkeen, ei voida vakuuttua siitä, että olisi kyse C. m. subsp. sepedonicus -bakteerin patogeenisen muodon kasvustosta.>TAULUKON PAIKKA>Lisäys 1 LELLIOTTIN JA SELLARIN 1976 SUOSITTAMA HOMOGENOINTILIUOKSEN OHJE >TAULUKON PAIKKA>Lisäys 2 PUSKURILIUOKSET 0,05 M fosfaattipuskuriliuos, jonka pH on 7,0Tätä puskuriliuosta voidaan käyttää mukulasolukon homogenointiin (2.1 kohta).>TAULUKON PAIKKA>0,01 M fosfaattipuskuriliuos, jonka pH on 7,2Tätä puskuriliuosta käytetään antiseerumien laimennukseen ja immunofluoresenssin koelevyjen pesuun.>TAULUKON PAIKKA>Fosfaattipuskuroitu 0,1 M glyseroliliuos, jonka pH on 7,6Tätä puskuriliuosta käytetään tehostamaan fluoresenssia immunofluoresenssikokeessa.>TAULUKON PAIKKA>Lisäys 3 GRAM-VÄRJÄYKSEN MENETTELY (HUCKERIN MUUNNOS) (DOETSCH, 1981) KristalliviolettiliuosLiuotetaan 2 g kristalliviolettia 20 ml:aan 95 % etanolia.Liuotetaan 0,8 g ammoniumoksalaattia 80 ml:aan tislattua vettä.Sekoitetaan nämä kaksi liuosta.Lugolin jodi-jodidiliuos>TAULUKON PAIKKA>Jauhetaan kiinteät aineet yhdessä huhmaressa. Lisätään vesi ja sekoitetaan aineiden liuottamiseksi suljetussa astiassa.Värjäävä safraniiniliuosKantaliuos:>TAULUKON PAIKKA>Sekoitetaan ja varastoidaan.Laimennetaan suhteessa 1:10 työskentelyliuoksen saamiseksi.Värjäysmenettely1 Tehdään sivelykoe, kuivataan ilmassa ja kiinnitetään lämmöllä.2 Upotetaan levy kristalliviolettiliuokseen 1 minuutiksi.3 Pestään nopeasti juoksevalla vedellä.4 Upotetaan Lugolin jodi-jodidiliuokseen 1 minuutiksi.5 Pestään juoksevalla vedellä ja kuivataan imupaperilla.6 Poistetaan väri lisäämällä pisara kerrallaan 95 % etanolia, kunnes väri ei enää muutu, tai upottamalla etanoliin 30 sekunniksi kevyesti ravistaen.7 Pestään juoksevalla vedellä ja kuivataan imupaperilla.8 Upotetaan safraniiniliuokseen 10 sekunniksi.9 Pestään juoksevalla vedellä ja kuivataan imupaperilla.Grampositiiviset bakteerit ovat väriltään sinivioletteja; gramnegatiiviset bakteerit värjäytyvät ruusunpunaisesta punaiseen.Lisäys 4 IMMUNOFLUORESENSSIKOKEESSA POSITIIVISTEN SOLUJEN POPULAATION MÄÄRITYS Moniaukkoisen levyn yhden aukon pinta-ala (S):= >NUM>ðD2/>DEN>4(1)jossa D = aukon halkaisija.Näkökentän pinta-ala (s):= >NUM>ðd2/>DEN>4(2)jossa d = näkökentän halkaisija.Lasketaan kentän halkaisija (d) suoraan mittaamalla tai soveltaen seuraavia kaavoja:= >NUM>ði2/>DEN>G2K2 × 4(3)jossa i = kentän kerroin (8 24 okulaarin tyypin mukaan),K = putken kerroin (1 tai 1,25),G = objektiivin suurennos (100-kertainen, 40-kertainen jne.).(2):sta saadaan: d = √>NUM>4s/>DEN>ð√(3):sta saadaan: d = √>NUM>4 × >NUM>ði2/>DEN>G2K2 × 4/>DEN>ð√ = >NUM>i/>DEN>GK(4)Lasketaan tyypillisten fluoresoivien solujen määrä kenttää kohden (c).Lasketaan tyypillisten fluoresoivien solujen määrä aukkoa kohden (C).C = >NUM>cS/>DEN>sLasketaan tyypillisten fluoresoivien solujen määrä konsentroidun uutteen millilitraa kohti (N):N = C × >NUM>1 000/>DEN>y × Fjossa y = konsentroidun uutteen määrä (tilavuus) aukossa,F = konsentroidun uutteen laimennoskerroin.Lisäys 5 MUNAKOISOJEN VILJELY Kylvetään munakoisojen siemeniä (Solanum melongena cv. Black Beauty) pastöroidulle kylvöalustalle. Istutetaan kylvötaimet uudelleen pastöroituun istutusalustaan, kun sirkkalehdet ovat täysin kehittyneet (10 14 päivää).Käytetään munakoisoja kolmilehtiasteella, kun vähintään kaksi mutta enintään kolme lehteä on täysin auennut.Munakoisot on viljeltävä kasvihuoneessa seuraavissa olosuhteissa:>TAULUKON PAIKKA>HUOM: C. m. subsp. sepedonicus -bakteeri ei kehity yli 30 °C lämpötiloissa. Jos yölämpötila ei laske 15 °C:seen, hopeanvärisiä nekrooseja voi esiintyä.Sopivalla hyönteismyrkyllä voidaan estää skiariditoukkien aiheuttamat tuhot juuristossa.Lajikkeen Black Beauty munakoisoja voi tilata:1 AB Hammenhögs Frö270 50 HammenhögRuotsi2 Hurst Seeds Ltd.Avenue RoadWithamEssex CM8 2DXEnglanti3 ASGRO Italia SpACorso Lodi 23Milano4 KÜPPERMitteldeutsche Samen GmbHHessenring 22D 37269 EschwegeLisäys 6 CLAVIBACTER MICHIGANENSIS SUBSP. SEPEDONICUS -BAKTEERIN KASVATUKSESSA JA ERISTÄMISESSÄ KÄYTETTÄVÄ ALUSTA RavintoagaralustaDifco Bacto -ravintoagaralusta tislatussa vedessä valmistajan ilmoittamana pitoisuutena. Steriloidaan autoklaavissa 121 °C:ssa 15 minuutin ajan.Ravintoagaralusta dekstroosillaDifco Bacto -ravintoagaralusta, joka sisältää 1 % d-glukoosia (monohydraatti). Steriloidaan autoklaavissa 115 °C:ssa 20 minuutin ajan.Hiiva-, peptoni- ja glukoosiagaralusta>TAULUKON PAIKKA>Steriloidaan puolen litran erissä autoklaavissa 115 °C:ssa 20 minuutin ajan.Hiivauute- ja mineraalisuolakasvatusalusta>TAULUKON PAIKKA>Steriloidaan puolen litran erissä autoklaavissa 115 °C:ssa 20 minuutin ajan.Lisäys 7 RAVINTOKOKEET JA FYSIOLOGISET KOKEET CLAVIBACTER MICHIGANENSIS SUBSP. SEPEDONICUS -BAKTEERIN TUNNISTAMISEKSI Kaikki alustat on inkuboitava 21 °C:ssa ja tutkittava 6 päivän jälkeen. Jos minkäänlaista kasvua ei havaita, annetaan inkuboitua 20 päivään saakka.- Hapettumis- ja käymiskoe (O/F) (Hugh & Leifson, 1953)Kasvualusta:>TAULUKON PAIKKA>Sekoitetaan ja säädetään 1 N KOH:lla pH:ksi 7,0 7,2.Jaetaan 16 mm × 100 mm:n (tilavuus 12 ml) Pyrex-kasvatusputkiin, 5 ja 10 ml kuhunkin.Steriloidaan autoklaavissa 115 °C:ssa 10 minuutin ajan.Inokuloidaan kutakin viljelmää pistämällä syvään 5 ml ja 10 ml putkiin. Lisätään aseptisesti 1 2 ml steriiliä nestemäistä parafiinia 10 ml putkiin. Annetaan inkuboitua.Positiivinen reaktio:>TAULUKON PAIKKA>- Hapettumiskoe (Kovacs, 1956)Kovacsin reagenssi hapettumiskoetta varten:Tislattuun veteen tehty 1 % tetrametyyli-parafenyleenidiamiini-dihydrokloridin (BDH nr 30386) vesiliuos.Reagenssin on oltava äskettäin 1 ml:n määrinä valmistettua tai sitä voidaan varastoida ruskeassa lasipullossa 5 °C:ssa 1 4 viikkoa.Puhtaaseen petrimaljaan pannaan pisara reagenssia suodatinpaperin päälle. Levitetään välittömästi tälle hiukan koeviljelmää ravintoagaralustalta platinasilmukan avulla.Positiivinen reaktio: purppuravärin ilmaantuminen 10 sekunnin kuluessa. Viljelmiä, joihin purppuraväri ilmaantuu 10 30 sekunnin kuluessa, pidetään heikosti positiivisina.HUOM: On tärkeää käyttää platinasilmukkaa ja ravintoagaralustan viljelmiä, koska pienet rautajäännökset tai kohonneet sokeripitoisuudet viljelyalustalla voivat aiheuttaa vääriä positiivisia tuloksia.- Hapon muodostus laktoosista, ramnoosista, salisiinista ja glyserolistaValmistetaan kasvatusalustaa ilman glukoosia Hugh & Leifsonin hapetus- ja käymiskoetta varten. Jaetaan sitä putkiin 5 ml kuhunkin. Steriloidaan autoklaavissa 115 °C:ssa 10 minuutin ajan. Sulaneeseen 45 °C:een jäähtyneeseen massaan lisätään aseptisesti 0,5 ml suodattamalla steriloitua 10 % glyserolin, laktoosin, ramnoosin tai salisiinin vesiliuosta. Sekoitetaan huolellisesti.Positiivinen reaktio: sinivihreästä keltaiseen muuttuva väri osoittaa hapon muodostumista.- KatalaasikoeAsetetaan pisara vetyperoksidia (30 volyymiä) puhtaalle levylle ja emulgoidaan platinasilmukallinen kasvustoa.Positiivinen reaktio: happikuplien muodostuminen pisarassa osoittaa katalaasin esiintymisen.- Nitraattien pelkistymisen aktiivisuus ja denitrifikaatio (Bradbury, 1970)Kasvualusta:>TAULUKON PAIKKA>Jaetaan 20 ml pulloihin 10 ml kuhunkin. Steriloidaan autoklaavissa 121 °C:ssa 15 minuutin ajan.Reagenssi A:>TAULUKON PAIKKA>Reagenssi B:>TAULUKON PAIKKA>Inokuloidaan kaksi samanlaista nitraattialustaa. Testataan 10 ja 20 päivän kuluttua lisäämällä pisara Lugolin jodi-jodidiliuosta, 0,5 ml reagenssia A ja 0,5 ml reagenssia B. Jos alusta ei muutu punertavaksi, lisätään noin 50 mg sinkkijauhetta. Tarkkaillaan väriä.>TAULUKON PAIKKA>- Ureaasin tuotanto (Lelliott, 1966)Kasvatusalusta:>TAULUKON PAIKKA>Steriloidaan autoklaavissa 115 °C:ssa 20 minuutin ajan. Jäähdytetään sulanut massa 50 °C:seen ja lisätään aseptisesti 5 ml suodattamalla steriloitua urean 40 % vesiliuosta (Oxoid SR20). Sekoitetaan hyvin.Jaetaan steriileihin putkiin (16 × 100 mm) 6 ml kuhunkin ja annetaan asettua kallistetuissa putkissa.Positiivinen reaktio: väriltään oranssinkeltainen alusta muuttuu kirsikanpunaiseksi tai roosaksi, jos ureaasin aktiivisuutta esiintyy.Sitraatin käyttö (Christensen) (Skerman, 1967)>TAULUKON PAIKKA>Sekoitetaan ja liuotetaan kuumentamalla. Jaetaan putkiin 6 ml kuhunkin kuten ureaasin tuotanto -kokeessa. Steriloidaan autoklaavissa 121 °C:ssa 15 minuutin ajan ja annetaan asettua kallistetuissa putkissa.Positiivinen reaktio: sitraatin käyttöä osoittaa alustan värin vaihtuminen oranssista punaiseksi.- Rikkivedyntuotanto (Ramamurthi, 1959)Alusta:>TAULUKON PAIKKA>Liuotetaan ja jaetaan 16 × 100 mm putkiin 6 ml kuhunkin putkeen. Steriloidaan autoklaavissa 115 °C:ssa 10 minuutin ajan.Inokuloidaan ja ripustetaan aseptisesti lyijyasetaattipaperi (Merck 9511) putken reunalle. Kiinnitetään paikoilleen korkin avulla. Annetaan inkuboitua 20 päivää.Positiivinen reaktio: mustanruskean värityksen ilmaantuminen koepaperiin osoittaa H2S:n muodostumista tryptonista.- Indolin tuotanto (Ramamurthi, 1959)Alusta:samanlainen kuin H2S-kokeessa.Poistetaan lyijyasetaattipaperi, lisätään 1 2 ml etyylieetteriä ja ravistetaan kevyesti. Annetaan kerrosten erottua (5 minuuttia). Lisätään varovasti 0,5 ml Kovacsin reagenssia (Merck 9293) kallistetun putken reunaa pitkin.Positiivinen reaktio: punaisen värityksen ilmaantuminen keltaiseen kerrokseen eetteri- ja vesifaasin välille osoittaa indolin esiintymisen.- Kasvu 37 °C:ssa (Ramamurthi, 1959)Alusta:>TAULUKON PAIKKA>Sekoitetaan, liuotetaan ja jaetaan 6 ml kuhunkin putkeen.Steriloidaan autoklaavissa 121 °C:ssa 15 minuutin ajan.Inokuloidaan ja annetaan inkuboitua 37 °C:ssa.Positiivinen reaktio: kasvu- Kasvu 7 % natriumkloridissa (Ramamurthi, 1959)Alusta:>TAULUKON PAIKKA>Sekoitetaan, liuotetaan ja jaetaan 6 ml kuhunkin putkeen.Steriloidaan autoklaavissa 121 °C:ssa 15 minuutin ajan.Positiivinen reaktio: kasvu.- Gelatiinin hydrolyysi (Lelliott, Billing & Hayward, 1966)Alusta:>TAULUKON PAIKKA>Sekoitetaan, liuotetaan kuumentamalla ja jaetaan putkiin 6 ml kuhunkin.Steriloidaan autoklaavissa 121 °C:ssa 15 minuutin ajan.Positiivinen reaktio: gelatiini liukenee, vaikka lämpötila pidetään 5 °C:ssa 30 minuutin ajan.- Tärkkelyksen hydrolyysiAlusta:>TAULUKON PAIKKA>Sekoitetaan ja steriloidaan autoklaavissa 115 °C:ssa 10 minuutin ajan.Kaadetaan maljoihin. Inokuloidaan maljat täplittäin.Riittävän kasvun jälkeen (10 20 päivää) otetaan osa tuotteesta ja upotetaan se Lugolin jodi-jodidiliuokseen.Positiivinen reaktio: selvät vyöhykkeet bakteerikasvun alla tai ympärillä osoittavat, että tärkkelyksen hydrolyysiä on tapahtunut. Muu osa alustasta pysyy purppuranvärisenä.- Eskuliinin hydrolyysi (Sneath & Collins, 1974)Alusta:>TAULUKON PAIKKA>Liuotetaan sekoittaen ja jaetaan 6 ml kuhunkin putkeen.Steriloidaan autoklaavissa 115 °C:ssa 10 minuutin ajan.Alusta on kirkas, ja siinä on sinertävä fluoresenssi.Positiivinen reaktio: eskuliinin hydrolyysiä osoittaa ruskean värin kehittyminen ja fluoresenssin häviäminen. Asian varmistamiseksi käytetään ultraviolettilamppua.VIITTEETBradbury, J. F., 1970. Isolation and preliminary study of bacteria from plants. Rev. Pl. Path., 49, 213-218.Dinesen, I. G., 1984. The extraction and diagnosis of Corynebacterium sepedonicum from diseased potato tubers. EPPO Bull. 14 (2), 147-152.Doetsch, R. N., 1981. Determinative methods of light microscopy. In: Manual of methods for general bacteriology, American Society for Microbiology, Washington, 21-23.Hugh, R. and Leifson, F., 1953. The taxonomic significance of fermentative versus oxidative metabolism of carbohydrates by various gram-negative bacteria. J. Bact., 66, 24-26.Janse, J. D. and J. Van Vaerenbergh. The interpretation of the EC method for the detection of latent ring rot infections (Corynebacterium sepedonicum) in potato. EPPO Bull., No 17, 1987, pp. 1-10.Kovacs, N., 1956. Identification of Pseudomonas pyocyanea by the oxidase reaction. Nature, Lond., 178, 703.Lelliott, R. A., 1966. The plant pathogenic coryneform bacteria. J. appl. Bact., 29, 114-118.Lelliott, R. A., E. Billing and A. C. Hayward, 1966. A determinative scheme for the fluorescent plant pathogenic pseudomonads J. appl. Bact., 29, 470-489.Lelliott, R. A. and P. W., Sellar, 1976. The detection of latent ring rot (Corynebacterium sepedonicum (Spiek. et Kotth.) Skapt. et Burkh.) in potato stocks. EPPO Bull., 6 (2), 101-106.Ramamurthi, C. S., 1959. Comparative studies on some Gram-positive phytopathogenic bacteria and their relationship to the Corynebacteria. Mem. Cornell agric. Exp. Sta., 366, 52 pp.Skerman, V. B. D., 1967. A guide to the identification of the genera of bacteria. 2nd ed., William and Wilkins Company, Baltimore.Sneath, P. H. A. and V. G. Collins, 1974. A study in test reproductibility between laboratories: report of Pseudomonas working party. Antonie van Leeuwenhoek, 40, 481-527.(1) Dinesen on esittänyt toisen uuttomenetelmän v. 1984.(2) On osoitettu (Janse et Van Vaerenbergh, 1987), että pakastus voi heikentää C. m. subsp. sependonicus -bakteerin elinvoimaa. Tämän ongelman voi ratkaista käyttämällä glyserolin 10-prosenttista liuosta konsentroidun uutteen suspendoinnissa.LIITE II 1 Kaikissa epäillyissä esiintymistapauksissa, joissa on liitteessä I kuvatun menetelmän mukaisesti suoritetussa immunofluoresenssikokeessa todettu positiivinen reaktio, joka on varmistettu tai kumottu tällä menetelmällä, olisi säilytettävä ja varastoitava asianmukaisissa olosuhteissa kyseisen menetelmän loppuun saattamiseen asti:- kaikki mukulat tai kasvit, joista näyte on otettu, jos se on mahdollista,- ylimääräinen uute ja lisälevyt, jotka on valmistettu immunofluoresenssikokeita varten.2 Niissä tapauksissa, joissa organismin esiintyminen on varmistunut, olisi säilytettävä ja varastoitava asianmukaisissa olosuhteissa vähintään yhden kuukauden ajan 5 artiklan 2 kohdassa säädetyn ilmoitusmenettelyn jälkeen:- 1 kohdassa tarkoitettu aineisto,- munakoisonäyte, joka on saastutettu inokuloimalla mukula- tai kasviuutetta ja- organismin eristetty viljelmä.LIITE III 1 Edellä 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun todennäköisen saastunnan laajuuden määrittämiseksi olisi otettava huomioon seuraavat tekijät:- mukulat tai kasvit, jotka on viljelty 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti saastuneeksi ilmoitetulla tuotantopaikalla,- tuotantopaikka (-paikat) tai tilat, jotka ovat tuotantojärjestelmässä yhteydessä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti saastuneiksi ilmoitettuihin mukuloihin tai kasveihin, mukaan lukien sellaiset mukulat tai kasvit, jotka joutuvat tekemisiin samojen välineiden tai tuotantotilojen kanssa välittömästi tai yhteisen yrittäjän välityksellä,- mukulat tai kasvit, jotka on tuotettu edellisessä luetelmakohdassa tarkoitetulla tuotantopaikalla (-paikoilla), tai jotka ovat mainitulla (mainituilla) paikalla (paikoilla) aikana, jolloin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti saastuneiksi ilmoitetut mukulat tai kasvit olivat ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetuissa tiloissa tai tuotantopaikoissa.- keskusvarastot, joissa edellä mainituilta tuotantopaikoilta lähtöisin olevia perunoita on käsitelty,- kaikki laitteistot, ajoneuvot, säiliöt, varastot tai näiden osat sekä kaikki muut kohteet, mukaan lukien pakkaukset, jotka ovat voineet 12 edeltäneen kuukauden aikana tai muuna sopivana aikana olla kosketuksissa 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti saastuneiksi ilmoitettujen mukuloiden tai kasvien kanssa,- kaikki mukulat tai kasvit, jotka on varastoitu johonkin edellisessä luetelmakohdassa tarkoitetuista esineistä tai jotka ovat kosketuksissa sellaisen kanssa ennen kyseisten esineiden puhdistamista ja desinfiointia ja- 6 artiklassa tarkoitettujen kokeiden jälkeen mukulat tai kasvit, jotka ovat samaa kloonialkuperää kuin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti saastuneiksi ilmoitetut mukulat ja kasvit, joiden osalta kokeet osoittavat, että saastunta on todennäköinen.2 Edellä 5 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun mahdollisen leviämisen määrittämiseksi olisi otettava huomioon seuraavat tekijät:- muiden sellaisten tuotantopaikkojen läheisyys, joilla viljellään perunaa tai muita isäntäkasveja,- siemenperunoiden yhteinen alkuperä.3 Yksityiskohtaisiin sääntöihin 5 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta ilmoittamisesta on kuuluttava:- kaikkien saastuneiksi ilmoitettujen perunalähetysten tai -erien osalta direktiivin 77/93/ETY 7 tai 8 artiklassa säädetyt todistukset, passin numero tai rekisterinumero, tapauksesta riippuen,- lajikenimitys siemenperunavarastojen osalta, ja jos mahdollista, myös kaikissa muissa tapauksissa,- ilmoitetun saastunnan tiedot ja rajoitetun alueen kuvaus,- maininta mahdollisesti saatavilla olevasta uutteesta, immunofluoresenssikokeita varten valmistetuista levyistä, saastuneesta munakoisonäytteestä ja kokeesta, jolla organismin esiintyminen on varmistettu, lähtöisin olevan organismin eristetystä viljelmästä.LIITE IV 1 Edellä 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut virallisesti valvotut toimenpiteet 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti saastuneiksi ilmoitettujen mukuloiden tai kasvien poistamiseksi ovat:- teollinen käsittely toimittamalla suoraan ja välittömästi sellaiselle käsittelylaitokselle, jolla on käytettävissään asianmukaiset jätteidenhävitystilat ja -laitteet, joista on todettu, että minkäänlaista tunnistettavaa organismin leviämisvaaraa ei ole, sekä järjestelmä, jolla varastotilat ja laitoksesta lähtevät ajoneuvot voidaan desinfioida,- muut toimenpiteet, joista ei todeta olevan tunnistettavaa organismin leviämisvaaraa; nämä toimenpiteet on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille.2 Jäsenvaltioiden vastuussa olevien viranomaisten valvomaa asianmukaista 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti todennäköisesti saastuneina pidettyjen mukuloiden tai kasvien 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua käyttöä tai hävittämistä on:- niiden käyttö kulutukseen tarkoitettuina varastoperunoina, suoraan toimitukseen ja käyttöön valmiissa pakkauksissa, jotka eivät edellytä minkäänlaista uudelleen pakkaamista ja jotka on tarkoitettu suoraan toimitukseen ja käyttöön tai- niiden käyttö teolliseen käsittelyyn tarkoitettuina varastoperunoina, jotka toimitetaan suoraan ja välittömästi sellaiselle käsittelylaitokselle, jolla on käytettävissään asianmukaiset jätteidenhävitys- ja desinfiointitilat ja -laitteet tai- mikä tahansa muu käyttö tai hävittäminen, joka ei aiheuta tunnistettavaa organismin leviämisvaaraa.3 Asianmukaisten 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen kohteiden puhdistus- ja desinfiointimenetelmien on oltava sellaisia, joiden ei ole todettu aiheuttavan minkäänlaista tunnistettavaa organismin leviämisvaaraa; niitä on käytettävä jäsenvaltioiden vastuussa olevien viranomaisten valvonnassa.4 Jäsenvaltioiden 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti toteamalla rajoitetulla alueella toteuttamiin ja 7 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin on kuuluttava seuraavat toimenpiteet:4.1 saastuneiksi 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti ilmoitetuilla tuotantopaikoilla:a) saastuneeksi 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti ilmoitetulla pellolla:i) - ilmoitettua saastuntaa seuraavien vähintään kolmen markkinointivuoden aikana:- toteutetaan toimenpiteitä itsestään leviävien perunakasvien ja muiden itsestään kylväytyvien organismin isäntäkasvien hävittämiseksi,- yhtäkään perunan mukulaa, kasvia tai siementä, muuta itsestään kylväytyvää organismin isäntäkasvia eikä viljelystä, josta aiheutuu tunnistettavaa organismin säilymis- tai leviämisvaaraa, ei istuteta eikä kylvetä kunnes on todettu vähintään kahden perättäisen markkinointivuoden aikana, että pellolla ei ole itsestään levinneitä perunakasveja,- edellisessä luetelmakohdassa tarkoitettua kautta seuraavan ensimmäisen perunoiden korjuukauden aikana virallisesti varmennettuja siemenperunoita istutetaan ainoastaan varastoperunoiden tuottamiseksi ja virallisia tutkimuksia suoritetaan 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti,- edeltävässä luetelmakohdassa tarkoitettua kautta seuraavan perunoiden korjuukauden aikana ja sopivan viljelykierron jälkeen virallisesti varmennettuja siemenperunoita istutetaan siemenen tai varastoperunan tuottamiseksi ja virallisia tutkimuksia suoritetaan 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, taiii) - ilmoitettua saastuntaa seuraavien neljän markkinointivuoden aikana:- toteutetaan toimenpiteitä itsestään leviävien perunakasvien ja muiden itsestään kylväytyvien organismin isäntäkasvien hävittämiseksi ja- pelto jätetään joko avokesannolle, jota pidetään yllä, tai pysyväksi laitumeksi, jolloin sitä joko niitetään usein ja matalaan tai laidunnetaan intensiivisesti,- edeltävässä luetelmakohdassa tarkoitettua kautta seuraavan ensimmäisen perunoiden korjuukauden aikana virallisesti varmennettuja siemenperunoita istutetaan siemenen tai varastoperunan tuottamiseksi ja virallisia tutkimuksia suoritetaan 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti;b) muilla pelloilla:- todettua saastuntaa seuraavan markkinointivuoden aikana:- yhtään perunan mukulaa, kasvia tai siementä tai muuta itsestään kylväytyvää organismin isäntäkasvia ei istuteta tai kylvetä ja tarvittaessa toteutetaan toimenpiteitä itsestään kylväytyvien kasvien hävittämiseksi, tai- istutetaan virallisesti varmennettuja siemenperunoita ainoastaan varastoperunan tuottamiseksi, jos toimivaltaisilla viranomaisilla on varmuus siitä, että itsestään levinneistä perunakasveista ja muista itsestään kylväytyvistä organismin isäntäkasveista ei ole vaaraa,- edellisessä luetelmakohdassa tarkoitettua kautta seuraavien vähintään kahden markkinointivuoden aikana istutetaan ainoastaan virallisesti varmennettuja siemenperunoita siemenen tai varastoperunan tuottamiseksi,- edellisissä kohdissa tarkoitettujen kunkin markkinointivuoden aikana toteutetaan toimenpiteitä itsestään levinneiden perunakasvien ja itsestään kylväytyvien organismin isäntäkasvien hävittämiseksi ja virallisia tutkimuksia suoritetaan 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti,- kun virallisesti varmennettua siemenperunaa istutetaan varastoperunan tuottamiseksi todettua saastuntaa seuraavan markkinointivuoden aikana, kasvustot tarkastetaan sopivina ajankohtina ja itsestään kylväytyneet kasvit testataan organismin esiintymisen selvittämiseksi;c) välittömästi 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisen saastunnan toteamisen jälkeen ja kaikkien seuraavien markkinointivuosien aikana ensimmäiseen a kohdassa esitettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti hyväksyttyyn perunan viljelykauteen asti ja kyseinen kausi mukaan lukien saastuneiksi todetuilla pelloilla kaikki aineisto ja tuotantopaikan varastotilat, jotka ovat yhteydessä perunan tuotantoon, puhdistetaan ja desinfioidaan tarvittaessa sopivin menetelmin 3 kohdan mukaisesti;d) niissä tuotantojärjestelmissä, joissa kasvualustan vaihtaminen kokonaan on mahdollista:- mukuloita, kasveja tai siemeniä saa istuttaa tai kylvää ainoastaan, jos tuotantoyksikkö on virallisessa valvonnassa olevien sellaisten toimenpiteiden alainen, joiden tarkoituksena on organismin ja kaikkien perunoiden tai muiden koisokasvien heimoon kuuluvien kasvien hävittäminen, mukaan lukien vähintään kasvualustan vaihtaminen kokonaan sekä tuotantoyksikön ja kaikkien välineiden puhdistus ja desinfiointi, ja jos vastuussa olevat viranomaiset ovat tämän seurauksena hyväksyneet sen perunan tuotantoon,- perunoita tuotetaan virallisesti varmennetuista siemenperunoista tai testatuista lähteistä lähtöisin olevista minimukuloista tai mikrokasveista.4.2 Rajoittamatta 4.1 kohdassa lueteltujen toimenpiteiden soveltamista, jäsenvaltioiden on rajoitetun alueen sisällä:a) todetun saastunnan jälkeen ja vähintään kolmen kasvukauden ajan viipymättä:- määrättävä vastuussa olevat viranomaiset valvomaan tiloja, joissa harjoitetaan perunan mukuloiden viljelyä, varastointia tai käsittelyä, sekä niiden yritysten tiloja, jotka käyttävät perunantuotannossa laitteita sopimuksen perusteella,- vaadittava tarvittaessa näiden tilojen välineiden ja varastojen puhdistusta ja desinfiointia 3 kohdassa tarkoitetuilla asianmukaisilla menetelmillä,- vaadittava, että ainoastaan varmennettua siementä istutetaan kyseisen alueen kaikilla viljelmillä,- vaadittava, että kaikissa alueen yrityksissä siemenperuna ja varastoperuna käsitellään erillään,- toteutettava viralliset tutkimukset 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti;b) laadittava tarvittaessa ohjelma kaikkien siemenperunavarastojen korvaamiseksi sopivan ajanjakson kuluessa.Edellä olevan 4.2 kohdan mukaisesti toteutetut toimenpiteet sekä tuottajien, rajoitetulla alueella sijaitsevien yhteisvarastojen ja lähetyskeskusten rekisterinumerot on ilmoitettava vuosittain muille jäsenvaltioille ja komissiolle.


Avis juridique important

|

31978L0891

Komission direktiivi 78/891/ETY, annettu 28 päivänä syyskuuta 1978, valmispakkauksista annettujen neuvoston direktiivien 75/106/ETY ja 76/211/ETY liitteiden mukauttamisesta tekniikan kehitykseen

Virallinen lehti nro L 311 , 04/11/1978 s. 0021 - 0028 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0112  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 7 s. 0181  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0112  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 9 s. 0074  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 9 s. 0074

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 28 päivänä syyskuuta 1978,valmispakkauksista annettujen neuvoston direktiivien 75/106/ETY ja 76/211/ETY liitteiden mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (78/891/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon mittauslaitteita ja metrologisia tarkastusömenetelmiä koskeviin yleisiin säännöksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetun neuvoston direktiivin 71/316/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna liittymisasiakirjalla(2), ja erityisesti sen 17, 18 ja 19 artiklan,ottaa huomioon tiettyjen nesteiden pakkaamista valmispakkauksiin tilavuuden mukaan koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 19 päivänä joulukuuta 1974 annetun neuvoston direktiivin 75/106/ETY(3),ottaa huomioon tiettyjen tuotteiden pakkaamista valmispakkauksiin painon tai tilavuuden mukaan tapahtuvaa täyttöä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä tammikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/211/ETY(4),sekä katsoo, ettädirektiivin 76/211/ETY säännösten soveltaminen on osoittanut tarpeen tarkistaa sallittavat negatiiviset virheet ja valmisteiden luokittelu,valmispakkausten yksinkertaisempi luokittelu vain helpottaa valmistusta kauppaa varten ja tekee mahdolliseksi tarjota kuluttajalle laajemman valikoiman valmiiksi pakattuja tuotteita,merkinnät pienissä pakkauksissa voivat tietyissä tapauksissa olla pienemmät kuin se korkeus, joka on vahvistettu direktiiveissä 75/106/ETY ja 76/211/ETY, kuitenkin huden on oltava vielä riittävän näkyviä ja helposti luettavia,nykyaikaiset tilastolliset valvontamenetelmät tekevät mahdolliseksi pienentää näytteenottosuunnitelmien laajuutta, joka on määritelty mainitussa kahdessa direktiivissä, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat mittauslaitteiden kaupan teknisten esteiden poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Korvataan direktiivin 75/106/ETY liitteessä I olevat 3.1, 4 ja 5 kohdat tämän direktiivin liitteessä I olevilla vastaavilla kohdilla.2 artikla Korvataan direktiivin 76/211/ETY liitteessä I olevat 2.4, 3.1 ja 5 kohdat tämän direktiivin liitteessä II olevilla vastaavilla kohdilla.Kumotaan liitten I 2.5 ja 2.6 kohdat.3 artikla Korvataan direktiivien 75/106/ETY ja 76/211/ETY liitteissä II olevat kohdat kohtaan 2.2 saakka, mainittu kohta mukaan lukien, tämän direktiivin liitteellä III.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään tammikuuta 1980 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 28 päivänä syyskuuta 1978.Komission puolestaÉtienne DAVIGNONKomission jäsen  (1) EYVL N:o L 202, 6.9.1971, s. 1(2) EYVL N:o L 73, 27.3.1972, s. 14(3) EYVL N:o L 42, 15.2.1975, s. 1(4) EYVL N:o L 46, 21.2.1976, s. 1LIITE I MUUTOKSET NEUVOSTON DIREKTIIVIN 75/106/ETY LIITTEESEEN 13.1 Sisällön nimellistilavuus ilmaistuna litroina, senttilitroina tai millilitroina ja merkittynä numeroina, jotka ovat vähintään:6 mm korkeita, jos sisällön nimellistilavuus on enemmän kuin 100 cl;4 mm korkeita, jos se on vähemmän kuin 100 cl, mutta enemmän kuin 20 cl;3 mm korkeita, jos tilavuus on 20 cl tai vähemmän, mutta enemmän kuin 5 cl;2 mm korkeita, jos se on enintään 5 cl,jonka jälkeen mittausyksikön tunnus tai tarvittaessa yksikön nimi direktiivin 71/354/ETY mukaisesti, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 76/770/ETY;siirtymäkauden aikana, jolloin virallisten englanninmittayksiköiden käyttö neuvoston direktiivin 71/354/ETY liitteestä II ilmenevällä tavalla on sallittu yhteisössä, voidaan SI yksiköissä edellisen kohdan mukaista sisällön määrän nimellistilavuuden merkintää täydentää vastaavalla englanninmittayksikön arvolla, joka on laskettu seuraavien muuntokertoimien perusteella:yksi millilitra = 0,0352 nesteunssiayksi litra = 1,760 pinttiä tai 0,220 gallonaa.Jäsenvaltiot voivat pitäessään sitä tarpeellisena, vaatia kyseisen toisen merkinnän valmisteisiin, jotka on tarkoitettu myyntiin niiden kansallisilla alueilla.Englanninyksiköillä tehtyjen merkintöjen kirjaimet tai numerot eivät saa olla kooltaan suurempia kuin vastaavat SI-yksiköillä tehdyt merkinnät.4. PAKKAAJAN TAI MAAHANTUOJAN VASTUUPakkaaja tai maahantuoja on vastuussa siitä, että valmispakkaukset ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaiset.Valmispakkauksen nestemäisen sisällön määrän eli sisällön todellisen tilavuuden mittaaminen ja tarkistus on pakkaajan taikka maahantuojan vastuulla. Mittaus tai tarkistus on tehtävä virallisilla mittausvälineillä, jotka soveltuvat kyseisten tarpeellisten toimenpiteiden suorittamiseen.Tarkistus voidaan toteuttaa ottamalla näytteitä.Jos sisällön todellista tilavuutta ei mitata, pakkaajan suorittama tarkistus on suoritettava siten, että mainitun sisällön nimellistilavuus varmistetaan tehokkaasti tämän direktiivin säännösten mukaisesti.Täyttääkseen tämän vaatimuksen pakkaajan on suoritettava tuotannon tarkistuksia jäsenvaltion toimivaltaisten tarkastuslaitosten hyväksymien menettelyiden mukaisesti ja pidettävä näiden tarkastuslaitosten käytettävissä asiakirjat, jotka sisältävät kyseisenlaisten tarkistusten tulokset sen varmistamiseksi, että ne tarkistukset ja korjaukset ja säätelyt, joita laitokset ovat pitäneet tarpeellisina on oikein ja tarkasti suoritettu.Kun tavaroita tuodaan maahan kolmansista maista, maahantuoja voi mittauksen ja tarkistuksen sijasta toimittaa näyttöä siitä, että hänellä on hallussaan kaikki tarvittavat vakuudet siten, että hän voi kantaa vastuun.Useita mittaus- ja tarkistusvaatimukset täyttäviä menetelmiä on käytettävissä korvattaessa valmispakkaus mittaussäiliöllä, joka on sellaista tyyppiä kuin on määritelty asianomaisessa direktiivissä ja täytetty olosuhteissa, jotka on kuvattu tässä direktiivissä ja mitta-astiapulloista annetussa direktiivissä.5. TARKISTUKSET, JOTKA TOIMIVALTAISTEN TARKASTUSLAITOSTEN ON SUORITETTAVA PAKKAAJAN, MAAHANTUOJAN TAI TÄMÄN YHTEISÖÖN SIJOITTAUTUNEEN EDUSTAJAN TILOISSAJäsenvaltioiden toimivaltaisen tarkastuslaitoksen on tehtävä tarkastukset varmistuakseen, että valmispakkaukset ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaisia ottamalla näytteitä pakkaajan tiloissa taikka, jos tämä ei ole mahdollista, maahantuojan tai tämän yhöteisöön sijoittautuneen edustajan tiloissa.Tämä tilastollinen näytteenotto on suoritettava laadun hyväksymistarkastukseen hyväksyttyjen menetelmien mukaisesti. Sen tehokkuuden on vastattava liitteessä II tarkemmin määritellyn vertailumenetelmän tehokkuutta.Minimisisällön ehtojen osalta jäsenvaltion käyttämän näytteenottosuunnitelman katsotaan vastaavan liitteessä II suositeltua näytteenottosuunnitelmaa, jos ensimmäisen suunnitelman (erän hyväksyttävyyden todennäköisyys = 0.10) ominaiskäyrän 0.10 ordinaattakohtaa vastaava abskissa poikkeaa vähemmän kuin 15 % liitteessä II suositellun näytteenottosuunnitelman ominaiskäyrän vastaavan kohdan abskissasta.Standardipoikkeamamenetelmällä laskettujen keskiarvon kriteerien osalta jäsenvaltion käyttämän näytteenottosuunnitelman katsotaan vastaavan liitteessä II suositeltua näytteenotötosuunnitelmaa, jos, ottaen lukuun, että näissä kahdessa suunnitelmassa käytettyjen ominaisökäyrien abskissa-akselina on Vn - m(1) s , ensimmäisen suunnitelman (erän hyväksyttävyyden todennäköisyys = 0.10) ominaiskäyrän 0.10 ordinaattakohtaa vastaava abskissa poikkeaa vähemmän kuin 0.05 liitteessä II suositellun näytteenottosuunnitelman käyrän vastaavan kohdan abskissasta. (1) m = erän todellinen keskiarvo.LIITE II MUUTOKSET DIREKTIIVIN 76/211/ETY LIITTEESEEN I2.4 Valmispakkauksen sisällön sallittu negatiivinen virhe määräytyy seuraavan taulukon mukaisesti:>TAULUKON PAIKKA>Taulukkoa käytettäessä negatiivisten virheiden sallitut arvot, jotka taulukossa on ilmaistu prosentteina, laskettuina paino- tai tilavuusyksikköinä, pyöristetään ylöspäin lähimpään gramman tai millilitran kymmenesosaan.3.1 Nimellismäärä (nimellispaino tai nimellistilavuus) ilmaistuna kilogrammoina, grammoina, litroina, senttilitroina tai millilitroina ja merkittynä numeroilla, jotka ovat vähintään6 mm korkeita, jos nimellismäärä enemmän kuin 1000 g tai 100 cl,4 mm korkeita, jos määrä on 1000 g tai 100 cl tai vähemmän mutta enemmän kuin 200 g tai 20 cl;3 mm korkeita, jos määrä on 200 g tai 20 cl tai vähemmän, mutta enemmän kuin 50 g tai 5 cl;2 mm korkeita, jos määrä on enintään 50 g tai 5 cl,sekä käytetyn mittayksikön tunnusmerkki ja tarvittaessa yksikön nimi direktiivin 71/354/ETY mukaisesti, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 76/770/ETY.Englanninyksiköillä (UK) tehdyt kirjaimet tai numerot eivät saa olla suurempia kuin vastaavat merkinnät SI-yksiköillä.5. TARKASTUKSET, JOTKA TOIMIVALTAISTEN TARKASTUSLAITOKSEN ON SUORITETTAVA PAKKAAJAN, MAAHANTUOJAN TAI TÄMÄN PYSYVÄSTI YHTEISÖÖN SIJOITTAUTUNEEN EDUSTAJAN TILOISSAJäsenvaltioiden toimivaltaisten tarkastuslaitoksen on tehtävä tarkastukset varmistuakseen, että valmispakkaukset ovat tämän direktiivin mukaisia, ottamalla näytteitä pakkaajan tiloissa taikka, jos tämä ei ole mahdollista, maahantuojan tai tämän yhteisöön sijoittautuneen edustajan tiloissa.Tämä tilastollinen näytteenotto on suoritettava laadun hyväksymistarkastukseen hyväksyttyjen menetelmien mukaisesti. Sen tehokkuuden on vastattava liitteessä II tarkemmin määritellyn vertailumenetelmän tehokkuutta.Mitä tulee hyväksyttävän minimisisällön kriteereihin, jäsenvaltion käyttämän näytteenottosuunnitelman katsotaan vastaavan liitteessä II suositeltua näytteenottosuunnitelmaa, jos ensimmäisen suunnitelman (erän hyväksyttävyyden todennäköisyys = 0.10) ominaiskäyrän 0.10 ordinaattakohtaa vastaava abskissa poikkeaa vähemmän kuin 15 % liitteessä II suositellun näytteenottosuunnitelman ominaiskäyrän vastaavan kohdan abskissasta.Keskiarvon kriteerien osalta, jotka on laskettu standardipoikkeamamenetelmällä, jäsenvaltion käyttämän näytteenottosuunnitelman katsotaan vastaavan liitteessä II suositeltua näytteenotötosuunnitelmaa, jos ottaen huomioon, että näissä kahdessa suunnitelmassa käytettävien ominaiskäyrien abskissa-akselina on Qn - m(1)s , ensimmäisen suunnitelman (erän hyväksyttävyyden todennäköisyys = 0.10) ominais käyrän 0.10 ordinaattakohtaa vastaava abskissa poikkeaa vähemmän kuin 0.05 liitteessä II suositellun näytteenottosuunnitelman käyrän vastaavan kohdan abskissasta. (1) m = erän todellinen keskiarvo.LIITE III MUUTOKSET DIREKTIIVIEN 75/106/ETY JA 76/211/ETY LIITTEISIIN IILIITE IITässä liitteessä vahvistetaan valmispakkausten tilastolliseen testaukseen tarkoitettujen vertailumenetelmien menettelytavat, jotta ne täyttävät direktiivin 3 artiklan ja direktiivin liitteessä I olevan 5 kohdan vaatimukset.1. VALMISPAKKAUSTEN TODELLISEN SISÄLLÖN MITTAUKSEN VAATIMUKSETValmispakkausten todellinen sisältö voidaan mitata suoraan punnituslaitteilla taikka tilavuusmittauslaitteilla tai nesteiden kyseessä ollessa, epäsuorasti punnitsemalla ennalta pakattu tuote ja mittaamalla sen tiheys.Riippumatta käytetystä menetelmästä virhe, joka tehdään valmispakkausten todellista sisältöä mitattaessa, ei saa ylittää viidettä osaa sallitusta negatiivisesta virheestä, joka on annettu valmispakkauksen nimellismäärälle.Valmispakkausten todellisen sisällön määritysmenettelyille voidaan kussakin jäsenmaassa antaa omia kansallisia määräyksiä.2. VALMISPAKKAUSERIEN TARKASTUSVAATIMUKSETValmispakkausten tarkastus on suoritettava näytteitä ottamalla ja kahdessa osassa:- tarkastus, joka kattaa jokaisen näytteessä olevan valmispakkauksen todellisen sisällön;- toinen tarkastus, joka koskee näytteessä olevien valmispakkausten todellisen sisällön keskitasoa.Valmispakkauserä on hyväksyttävä, jos kyseisten molempien tarkastusten tulokset täyttävät hyväksymiskriteerit.Kummallekin näistä tarkastuksista on kaksi näytteenottosuunnitelmaa:- toinen ei-hajottavalle testille eli testaukselle, johon ei kuulu pakkauksen avaaminen,- toinen hajottavalle testille eli testaukselle, johon kuuluu pakkauksen aukaiseminen taikka rikkominen.Taloudellisten ja käytännön syiden takia jälkimmäisen testin käyttö on rajoitettava ehdottoman välttämättömään minimiin; se on vähemmän tehokas kuin ei-hajottava testi.Hajottavaa testiä on sen vuoksi käytettävä vain silloin, kun ei-hajottava testi on mahdoton. Yleisenä sääntönä voidaan sanoa, että sitä ei tule soveltaa eriin, joissa on vähemmän kuin 100 yksikköä.2.1 Valmispakkauserät2.1.1 Erän on käsitettävä kaikki ne valmispakkaukset, joilla on sama nimellistilavuus, jotka ovat saman tyyppisiä ja samalta tuotantolinjalta, jotka on pakattu samassa paikassa ja jotka on tarkoitettu tarkastettaviksi. Erän koko on rajoitettava jäljempänä esitettyihin määriin.2.1.2 Kun valmispakkaukset tarkastetaan pakkauslinjan lopussa, jokaisen erän lukumäärän on oltava sama kuin pakkauslinjan tunnin enimmäisteho, ilman eräkokoon liittyviä rajoituksia.Muissa tapauksissa eräkoko on rajoitettava 10 000:een.2.1.3 Erissä, joissa valmispakkauksia on vähemmän kuin 100, ei-hajottavan testin, jos sitä käytetään, on oltava 100-prosenttinen.2.1.4 Ennen kuin 2.2 ja 2.3 kohdassa tarkoitetut testit suoritetaan, on riittävä määrä valmispakkauksia erotettava umpimähkään erästä niin, että tarkastus, joka vaatii suuremman näytemäärän, voidaan suorittaa.Toista tarkastusta varten tarvittava näyte pitää erottaa umpimähkään ensimmäisestä näytteestä ja merkitä.Tämä merkitseminen on saatettava loppuun ennenkuin mittaustoimenpiteet aloitetaan.2.2 Valmispakkauksen todellisen sisällön tarkistusHyväksyttävä vähimmäissisältö lasketaan vähentämällä kyseessä olevan sisällön sallittu negatiivinen virhe valmispakkauksen nimellismäärästä.Erään sisältyvät valmispakkaukset, joiden todellinen sisältö on pienempi kuin hyväksyttävän sisällön vähimmäismäärä, on katsottava viallisiksi.2.2.1 Ei-hajottava testausEi-hajottava testaus suoritetaan kaksoisnäytteenottosuunnitelman mukaisesti, joka esitetään jäljempänä olevan taulukon mukaan:Tarkastettujen valmispakkausten ensimmäisen lukumäärän on oltava sama kuin yksiköiden lukumäärä ensimmäisessä näytteessä, kuten suunnitelma osoittaa:- jos havaittujen virheellisten yksiköiden lukumäärä ensimmäisessä näytteessä on pienempi kuin tai yhtä suuri kuin ensimmäinen hyväksymiskriteeri, erää pidetään hyväksyttävänä tässä tarkastuksessa;- jos ensimmäisessä näytteessä havaittujen virheellisten yksiköiden lukumäärä on yhtä suuri tai suurempi kuin ensimmäinen hylkäyskriteeri, erä on hylättävä;- jos ensimmäisessä näytteessä havaittujen virheellisten yksiköiden lukumäärä on ensimmäisen hyväksymiskriteerin ja ensimmäisen hylkäämiskriteerin välillä, on tarkastettava toinen näyte, jossa yksiköiden lukumäärä on suunnitelmassa osoitettu.Ensimmäisessä ja toisessa näytteessä löydetyt virheelliset yksiköt on laskettava yhteen ja:- jos virheellisten yksiköiden kokonaismäärä on pienempi tai yhtä suuri kuin toinen hyväksymiskriteeri, erää on pidettävä hyväksyttävänä tässä tarkastuksessa,- jos virheellisten yksiköiden kokonaismäärä on suurempi tai yhtä suuri kuin toinen hylkäyskriteeri, erä on hylättävä.>TAULUKON PAIKKA>2.2.2 Hajottava testausHajottava testaus on toimitettava jäljempänä esitetyn yksinkertaisen näytteenottosuunnitelman mukaisesti ja sitä ei saa käyttää muissa erissä kuin joissa yksiköitä on 100 tai sitä enemmän.Tarkastettavien valmispakkausten lukumäärän on oltava 20.- Jos löydettyjen virheellisten yksiköiden lukumäärä näytteessä on pienempi tai yhtä suuri kuin hyväksymiskriteerit, valmispakkauserää on pidettävä hyväksyttävänä.- Jos virheellisten yksiköiden lukumäärä näytteessä on yhtä suuri tai suurempi kuin hylkäyskriteeri, valmispakkauserä on hylättävä.>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31977L0538

Neuvoston direktiivi 77/538/ETY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1977, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen takasumuvalaisimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 220 , 29/08/1977 s. 0060 - 0071 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 7 s. 0200  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 6 s. 0199  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 7 s. 0200  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 7 s. 0212  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 7 s. 0212

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 28 päivänä kesäkuuta 1977,moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen takasumuvalaisimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (77/538/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettätekniset vaatimukset, jotka moottoriajoneuvojen on kansallisen lainsäädännön mukaan täytettävä, liittyvät muun muassa moottoriajoneuvojen takasumuvalaisimiin,nämä vaatimukset eroavat jäsenvaltioittain; sen vuoksi on tarpeen, että jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko voimassa olevien määräystensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti, jotta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/156/ETY(3) säädetty ETY-tyyppihyväksyntämenettely voidaan ottaa käyttöön kaikkien ajoneuvotyyppien osalta,neuvosto antoi yhteiset vaatimukset moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen valaisimien ja merkkivalolaitteiden asennuksesta direktiivissä 76/756/ETY(4),yhdenmukaistettu takasumuvalaisimien osan tyyppihyväksyntämenettely mahdollistaa sen, että kukin jäsenvaltio voi tarkastaa yhteisten rakenne- ja testivaatimusten noudattamisen ja ilmoittaa muille jäsenvaltioille havainnoistaan lähettämällä näille jäljennöksen kutakin suuntavalaisintyyppiä varten täytetystä osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksesta; osan ETY-tyyppihyväksyntämerkin laittaminen kaikkiin hyväksytyn tyypin mukaisesti valmistettuihin takasumuvalaisimiin tekee tarpeettomaksi näiden valaisimien tekniset tarkastukset muissa jäsenvaltioissa,on suotavaa laatia tekniset vaatimukset niin, että niillä on sama tavoite kuin Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomissiossa tehtävällä vastaavalla työllä, jamoottoriajoneuvoja koskevan kansallisen lainsäädännön lähentäminen edellyttää, että jäsenvaltioiden yhteisten vaatimusten mukaisesti suorittamat tarkastukset tunnustetaan vastavuoroisesti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Kaikkien jäsenvaltioiden on annettava osan ETY-tyyppihyväksyntä kaikille takasumuvalaisintyypeille, jotka täyttävät liitteissä 0, II ja III vahvistetut rakenne- ja testausvaatimukset.2. Osan ETY-tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen tarkastamiseksi, että tuotantomallit ovat hyväksytyn tyypin mukaisia, sikäli kuin sen on tarpeen ja tarvittaessa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Tällainen tarkastus suoritetaan pistokokein.2 artiklaJäsenvaltioiden on annettava kunkin 1 artiklan mukaisesti hyväksytyn takasumuvalaisintyypin valmistajalle tai tämän edustajalle liitteessä II esitetyn mallin mukainen osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet estääkseen sellaisten merkkien käytön, jotka saattaisivat aiheuttaa sekaannusta 1 artiklan mukaisesti hyväksyttyjen takasumuvalaisimien ja muiden laitteiden välillä.3 artikla1. Jäsenvaltio ei saa kieltää takasumuvalaisimien saattamista markkinoille niiden rakenteeseen tai toimintatapaan liittyvistä syistä, jos niissä on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.2. Jäsenvaltio voi kuitenkin kieltää saattamasta markkinoille takasumuvalaisimia, joissa on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki, mutta jotka toistuvasti poikkeavat hyväksytystä tyypistä.Kyseisen valtion on viipymättä ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle toteutetuista toimenpiteistä ja perusteltava päätöksensä.4 artiklaJäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa lähetettävä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille jäljennökset kaikista takasumuvalaisimien osalta täytetyistä, joko annetuista tai evätyistä liitteessä I esitetyn mukaisista osan tyyppihyväksyntätodistuksista.5 artikla1. Jos osan ETY-tyyppihyväksynnän antanut jäsenvaltio havaitsee, että useat samalla osan ETY-tyyppihyväksyntämerkillä varustetut takasumuvalaisimet eivät ole sen hyväksymän tyypin mukaisia, sen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tuotantomallit ovat hyväksytyn tyypin mukaisia. Edellä tarkoitetun valtion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille toteutetuista toimenpiteistä, jotka saattavat, kun kyseessä toistuva tapaus, johtaa osan ETY-tyyppihyväksynnän peruuttamiseen. Kyseisten viranomaisten on toteutettava vastaavanlaiset toimenpiteet, jos toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat, ettei valaisin ole hyväksytyn tyypin mukainen.2. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa ilmoitettava toisilleen osan ETY-tyyppihyväksynnän peruuttamisesta ja toimenpiteen perusteista.6 artiklaKaikkien tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annettujen säännösten nojalla tehdyt päätökset, jotka koskevat takasumuvalaisimelle annetun osan ETY-tyyppihyväksynnän eväämistä, peruuttamista tai valaisimen markkinoille saattamisen tai käytön kieltämistä on perusteltava yksityiskohtaisesti. Päätöksestä on ilmoitettava asianosaiselle, jolle on samanaikaisesti ilmoitettava jäsenvaltion voimassa olevan lainsäädännön mukaan käytettävissä olevista muutoksenhakukeinoista ja määräajoista muutoksenhaulle.7 artiklaJäsenvaltio ei saa evätä ajoneuvolta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää takasumuvalaisimiin liittyvistä syistä, jos näissä on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki ja jos ne on asennettu direktiivissä 76/756/ETY vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.8 artiklaJäsenvaltio ei saa kieltää tai estää ajoneuvojen myyntiä, rekisteröintiä, liikkeelle laskemista tai käyttöä takasumuvalaisimiin liittyvistä syistä, jos näissä on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki ja jos ne on asennettu direktiivin 76/756/ETY vaatimusten mukaisesti.9 artiklaTässä direktiivissä "ajoneuvolla" tarkoitetaan kaikkia tieliikenteeseen tarkoitettuja, korilla varustettuja tai ilman sitä olevia, vähintäin nelipyöräisiä moottoriajoneuvoja, joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 25 km/h, ja niiden perävaunuja, lukuun ottamatta kiskoilla kulkevia ajoneuvoja, maatalous- ja metsätraktoreita ja -työkoneita sekä moottorityökoneita.10 artiklaTarvittavat muutokset liitteiden vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen annetaan noudattaen direktiivin 70/156/ETY 13 artiklassa säädettyä menettelyä.11 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden antamat tässä direktiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.12 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 28 päivänä kesäkuuta 1977.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaW. RODGERS(1) EYVL N:o C 118, 16.5.1977, s. 29(2) EYVL N:o C 114, 11.5.1977, s. 2(3) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1(4) EYVL N:o L 262, 27.9.1976, s. 1LIITE 0MÄÄRITELMÄT, YLEISET VAATIMUKSET, SÄTEILEVÄN VALON VALOVOIMA, TESTAUSMENETTELY, LÄMMÖNKESTÄVYYSTESTI, SÄTEILEVÄN VALON VÄRI, TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS1. MÄÄRITELMÄT 1.1 Takasumuvalaisin"Takasumuvalaisimella" tarkoitetaan valaisinta, jolla tiheässä sumussa ajoneuvo saatetaan takaa helpommin havaittavaksi.1.2 Vertailuakseli"Vertailuakselilla" tarkoitetaan merkkivalolle ominaista akselia, jonka valmistaja on määrännyt valoteknisten mittausten ja valaisimen ajoneuvoon asennuksen vertailusuunnaksi (H = 0°, V = 0°).1.3 Vertailukeskipiste"Vertailukeskipisteellä" tarkoitetaan vertailuakselin ja valoa säteilevän pinnan leikkauspistettä, jonka valaisimen valmistaja on määrännyt.1.4 Valoa säteilevä pinta"Valoa säteilevällä pinnalla" tiettyyn havaintosuuntaan, tarkoitetaan valoa säteilevän pinnan kohtisuoraa projektiota havaintosuuntaa vastaan kohtisuoralla tasolla.1.5 Takasumuvalaisintyyppi"Takasumuvalaisintyypillä" tarkoitetaan takasumuvalaisimia, jotka eivät eroa sellaisilta olennaisilta osin kuin:1.5.1 kaupallinen merkki tai tavaramerkki,1.5.2 optisen järjestelmän ominaisuudet,1.5.3 valaisimen sisältämät heijastamalla, taittamalla tai absorboimalla optisia ominaisuuksia muuttamaan kykenevät osat,1.5.4 hehkulampun tyyppi.2. YLEISET VAATIMUKSET 2.1 Jokaisen liitteessä II olevassa 1.2.3 kohdassa tarkoitetun näytekappaleen on vastattava jäljempänä olevissa kohdissa vahvistettuja teknisiä vaatimuksia.2.2 Takasumuvalaisimet on suunniteltava ja valmistettava siten, että tavanomaisessa käytössä niiden toiminta pysyy luotettavana ja ne säilyttävät tässä direktiivissä edellytetyt ominaisuudet niihin mahdollisesti kohdistuvasta tärinästä huolimatta.3. SÄTEILEVÄN VALON VALOVOIMA 3.1 Kummastakin liitteessä II olevassa 1.2.3 kohdassa tarkoitetusta, jäljempänä 5 kohdan vaatimusten mukaisesta näytekappaleesta säteilevän valon valovoima ei saa olla pienempi kuin alla annettu vähimmäisvoimakkuus eikä suurempi kuin alla annettu enimmäisvoimakkuus ja se on mitattava vertailuakselin suhteen alla esitettyihin suuntiin (ilmoitettu asteina vertailuakselista).3.2 Valovoima H-akselilla, välillä 10° vasemmalle ja 10° oikealle, ja V-akselilla, välillä 5° ylös ja 5° alas, ei saa olla pienempi kuin 150 cd. Valovoima akseleiden välillä ei saa alittaa 75 cd.3.3 Säteilevän valon valovoima niihin suuntiin, joihin valaisin näkyy, ei saa olla suurempi kuin 300 cd.3.4 Valoa säteilevä pinta vertailuakselin suuntaan ei saa olla suurempi kuin 140 cm².3.5 Liitteessä III annetaan tarkemmat tiedot käytettävistä mittausmenetelmistä.4. TESTAUSMENETTELY Kaikki mittaukset on suoritettava värittömällä vakiohehkulampulla, joka on takasumuvalaisimeen suositeltua tyyppiä ja joka on säädetty tuottamaan tavallisen sen tyyppiselle lampulle vaaditun valovirran.5. LÄMMÖNKESTÄVYYSTESTI 5.1 Valaisimen on oltava 20 minuutin esilämmityskäytön jälkeen tunnin pituisessa yhtäjaksoisessa koekäytössä. Ympäristön lämpötilan on oltava 23 ± 5 °C. Käytettävän hehkulampun on oltava valaisimeen suositeltua luokkaa, ja siihen on syötettävä virtaa sellaisella jännitteellä, että se antaa testausjännitettä vastaavan määritellyn keskimääräisen tehon.5.2 Jos vain suurin teho on määritelty, testi on suoritettava säätämällä jännite tuottamaan 90 %:n teho määritellystä tehosta. Joka tapauksessa edellä tarkoitettu keskimääräinen tai suurin teho on valittava 6, 12 tai 24 V jännitealueelta siten, että se saavuttaa suurimman arvonsa.5.3 Ympäristön lämpötilaan vakiinnuttuaan valaisimessa ei saa olla havaittavissa vääristymiä, muodonmuutoksia, säröilyjä tai värimuutoksia.6. SÄTEILEVÄN VALON VÄRI Valaisimen on säteiltävä punaista valoa. Valon värin, mitattuna käyttäen värilämpötilaltaan 2854 K:n valonlähdettä, joka vastaa Kansainvälisen valaistustoimikunnan (CIE) A-valonlähdettä, on sijaittava värikoordinaatistolla seuraavissa rajoissa:raja keltaiseen päin: y ≤ 0.335,raja purppuraan päin: z ≤ 0.008.7. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS Kaikkien osan ETY-tyyppihyväksyntämerkillä varustettujen takasumuvalaisimien on vastattava hyväksyttyä tyyppiä ja täytettävä 3 ja 6 kohdassa määritellyt valotekniset vaatimukset. Kuitenkin, kun kyseessä on sarjavalmisteisista takasumuvalaisimista satunnaisesti poimittu valaisin, sen säteilevän valon vähimmäisvalovoima (4 kohdassa viitatulla vakiohehkulampulla mitattuna) saa rajoittua, olennaisissa suunnissa, 80 %:iin edellä 3 kohdassa määritellystä vähimmäisarvosta.LIITE IMALLI OSAN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUKSESTA>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE IIOSAN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ JA MERKINTÄVAATIMUKSET1. OSAN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS 1.1 Kaupallisen merkin tai tavaramerkin haltijan tai tämän edustajan on jätettävä osan ETY-tyyppihyväksyntähakemus.1.2 Jokaista takasumuvalaisintyyppiä koskevaan hakemukseen on liitettävä:1.2.1 lyhyt tekninen kuvaus, mainiten erityisesti suositellun hehkulampun tyyppi (tyypit), jonka (joiden) on vastattava Kansainvälisen sähköteknisen toimikunnan (IEC) vaatimuksia,1.2.2 riittävän yksityiskohtaiset tyypin tunnistamisen mahdollistavat piirustukset (kolmena kappaleena), jotka esittävät geometrisesti sen asennon, jossa laite asennetaan ajoneuvoon, havaintoakselin, joka otetaan testeissä vertailuakseliksi (vaakasuora kulma H = 0°, pystysuora kulma V = 0°) ja pisteen, joka otetaan kyseisissä testeissä vertailukeskipisteeksi,1.2.3 kaksi näytekappaletta; jos takasumuvalaisin voidaan asentaa vain ajoneuvon toiselle puolelle, näytekappaleet voivat olla samanlaisia ja soveltua vain oikean- tai vasemmanpuoleiseen asennukseen,1.2.4 ylimääräinen näytekappale laboratoriolle säilytettäväksi mahdollisia myöhempiä tarkastuksia varten.2. MERKINNÄT 2.1 Osan ETY-tyyppihyväksyntää varten toimitetuissa takasumuvalaisintyypin näytekappaleissa on oltava:2.1.1 hakijan kaupallinen merkki tai tavaramerkki helposti luettavissa ja pysyvästi merkittynä,2.1.2 helposti luettava ja pysyvä merkintä valaisimeen suositeltavan hehkulampun tyypistä,2.1.3 riittävän suuri tila osan ETY-tyyppihyväksyntämerkille ja 4 kohdassa esitetyille lisätunnuksille; tämä tila on esitettävä 1.2.2 kohdassa tarkoitetuissa piirustuksissa.3. OSAN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ 3.1 Jos 1.2.3 kohdan mukaisesti toimitetut kaksi näytekappaletta täyttävät liitteiden 0, II ja III vaatimukset, osan ETY-tyyppihyväksyntä on annettava ja osan tyyppihyväksyntänumero ilmoitettava.3.2 Tätä numeroa ei saa antaa muille takasumuvalaisintyypeille.3.3 Jos osan ETY-tyyppihyväksyntää haetaan takasumuvalaisimesta ja muista valaisimista koostuvalle valaisin- ja merkkivalolaitetyypille, yhteinen osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki voidaan antaa edellyttäen, että takasumuvalaisin täyttää tämän direktiivin vaatimukset ja että muut valaisimet, jotka muodostavat kyseisen valaisin- ja merkkivalolaitteen, jolle osan ETY-tyyppihyväksyntää haetaan, ovat niitä koskevien erityisdirektiivien mukaisia.4. MERKIT 4.1 Jokaisessa tämän direktiivin mukaisesti hyväksytyn tyypin mukaisessa takasumuvalaisimessa on oltava osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.4.2 Tämä merkki koostuu suorakulmiosta, joka ympyröi pientä "e"-kirjainta, ja sitä seuraavaa osan tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion tunnuskirjainta, -kirjaimia tai -numeroa:>TAULUKON PAIKKA>Merkissä on oltava myös kyseiselle takasumuvalaisintyypille annetun osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen numeroa vastaava osan ETY-tyyppihyväksyntänumero.4.3 Osan ETY-tyyppihyväksyntämerkkiä on täydennettävä lisäksi tunnuksella "F".4.4 Osan ETY-tyyppihyväksyntänumeron on sijaittava sopivassa paikassa lähellä "e"-kirjainta ympäröivää suorakulmiota.4.5 Osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki ja lisätunnus on laitettava valaisimen linssiin tai yhteen linsseistä pysyvästi ja siten, että ne ovat helposti luettavia myös silloin kun takasumuvalaisin on kiinnitetty ajoneuvoon.4.6 Lisäyksessä 1 on esimerkki osan ETY-tyyppihyväksyntämerkistä ja lisätunnuksesta.4.7 Kun yhteinen osan ETY-tyyppihyväksyntänumero on 3.3 kohdan vaatimusten mukaisesti annettu takasumuvalaisimesta ja muista valaisimista koostuvalle valaisin- ja merkkivalolaitteelle, saadaan kiinnittää vain yksi osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki, joka koostuu:- suorakulmiosta, joka ympyröi "e"-kirjainta ja sitä seuraavaa osan tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion tunnuskirjainta, -kirjaimia tai -numeroa,- osan ETY-tyyppihyväksyntänumerosta,- eri direktiiveissä, joiden mukaisesti osan ETY-tyyppihyväksyntä on annettu, vaadituista lisätunnuksista.4.8 Tämän merkin eri osien koot eivät saa alittaa suurinta asianomaisissa ETY-tyyppihyväksyntää koskevissa direktiiveissä annettua, eri merkinnöille määriteltyä vähimmäismittaa.4.9 Lisäyksessä 2 on esimerkkejä useasta valaisimesta koostuvan laitteen osan tyyppihyväksyntämerkistä.Lisäys 1 Esimerkki osan ETY-tyyppihyväksyntämerkistä>VIITTAUS KAAVIOON>Edellä esitetty osan ETY-tyyppihyväksyntämerkillä varustettu laite on takasumuvalaisin, joka on ETY-tyyppihyväksytty Yhdistyneessä kuningaskunnassa (e 11) numerolla 1471.Lisäys 2 Esimerkki osan ETY-tyyppihyväksyntämerkeistä>VIITTAUS KAAVIOON>Edellä esitetty osan ETY-tyyppihyväksyntämerkillä varustettu laite koostuu 2-luokan suuntavalaisimesta, jarru-, taka- ja takasumuvalaisimesta sekä luokan I heijastimesta ja se on ETY-tyyppihyväksytty Belgiassa (e 6) numerolla 270. Nuoli näyttää mihin asentoon tämä laite, joka voidaan asentaa vain toiselle puolelle ajoneuvoa, asennetaan. Nuoli osoittaa kohti ajoneuvon etuosaa.>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE IIIVALOTEKNISET MITTAUKSET1. Valoteknisten mittausten aikana hajaheijastukset on estettävä tarkoituksenmukaisella rajauksella.2. Mittaukset on tehtävä seuraavasti:2.1. mittausetäisyyden on oltava sellainen, että etäisyyden neliöjuurilakia voidaan soveltaa,2.2 mittauslaitteen on oltava sellainen, että ilmaisimen avauskulma, katsottuna valaisimen vertailukeskuksesta, on 10' ja 1° välillä,2.3 valovoimavaatimus havaintosuuntaan täyttyy, jos tämä vaatimus täyttyy suuntaan, joka ei poikkea enempää kuin 15' havaintosuunnasta.3. Suunta H = 0° ja V = 0° vastaa vertailuakselia (jonka valaisimen ollessa ajoneuvoon asennettu on oltava vaakasuorassa, ajoneuvon pituusakselin suuntainen ja suuntauduttava haluttuun näkyvyyssuuntaan). Se kulkee vertailukeskipisteen kautta.>VIITTAUS KAAVIOON>3.1 Valovoimat akselien ulkopuolella on mitattava äärisuuntien rajaaman vinoneliön sisällä (katso piirrosta yllä).>VIITTAUS KAAVIOON>