Avis juridique important

|

31997L0079

Neuvoston direktiivi 97/79/EY, annettu 18 päivänä joulukuuta 1997, direktiivien 71/118/ETY, 72/462/ETY, 85/73/ETY, 91/67/ETY, 91/492/ETY, 91/493/ETY, 92/45/ETY ja 92/118/ETY muuttamisesta kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkinnällisten tarkastusten järjestämisen osalta

Virallinen lehti nro L 024 , 30/01/1998 s. 0031 - 0032

NEUVOSTON DIREKTIIVI 97/79/EY,annettu 18 päivänä joulukuuta 1997,direktiivien 71/118/ETY, 72/462/ETY, 85/73/ETY, 91/67/ETY, 91/492/ETY, 91/493/ETY, 92/45/ETY ja 92/118/ETY muuttamisesta kolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkinnällisten tarkastusten järjestämisen osalta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettäkolmansista maista yhteisöön tuotavien tuotteiden eläinlääkärintarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista annettu neuvoston direktiivi 90/675/ETY (4) kumottiin ja korvattiin selvyyden ja tarkoituksenmukaisuuden vuoksi direktiivillä 97/78/EY (5),direktiivin 90/675/ETY korvaaminen direktiivillä 97/78/EY vaikuttaa seuraavien neuvoston direktiivien tekstisisältöön:- terveyttä koskevista ongelmista tuoreen siipikarjanlihan kaupassa 15 päivänä helmikuuta 1971 annettu direktiivi 71/118/ETY (6),- terveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista nautaeläinten ja sikojen sekä tuoreen lihan tuonnissa kolmansista maista 12 päivänä joulukuuta 1972 annettu direktiivi 72/462/ETY (7),- direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY tarkoitettujen eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta (muutettu ja kodifioitu) 29 päivänä tammikuuta 1985 annettu direktiivi 85/73/ETY (8),- eläinten terveyttä koskevista edellytyksistä saatettaessa vesiviljeltyjä eläimiä ja tuotteita markkinoille 28 päivänä tammikuuta 1991 annettu direktiivi 91/67/ETY (9),- terveyttä koskevista vaatimuksista elävien kaksikuoristen simpukoiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 15 päivänä heinäkuuta 1991 annettu direktiivi 91/492/ETY (10),- terveyttä koskevista vaatimuksista kalastustuotteiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille 22 päivänä heinäkuuta 1991 annettu direktiivi 91/493/ETY (11),- kansanterveyttä ja eläinten terveyttä koskevista ongelmista luonnonvaraisen riistan tappamisessa ja luonnonvaraisen riistan lihan markkinoille saattamisessa 16 päivänä kesäkuuta 1992 annettu direktiivi 92/45/ETY (12),- eläinten terveyttä ja kansanterveyttä koskevista vaatimuksista sellaisten tuotteiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa, joita eivät koske direktiivin 89/662/ETY ja, taudinaiheuttajien osalta, direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I luvussa mainittujen erityisten yhteisön säädösten kyseiset vaatimukset 17 päivänä joulukuuta 1992 annettu direktiivi 92/118/ETY (13), jatämän vuoksi edellä mainitut direktiivit olisi mukautettava direktiivin 97/78/EY sisältöön,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Muutetaan direktiivi 71/118/ETY seuraavasti:a) poistetaan 14 a artiklan 2 kohdan a alakohdan toinen virke,b) poistetaan 17 artiklan toinen alakohta.2. Muutetaan direktiivi 72/462/ETY seuraavasti:a) korvataan 31 a artiklassa ilmaisu "direktiivin 90/675/ETY 17 artikla" ilmaisulla "direktiivin 97/78/EY 18 artikla",b) poistetaan 31 artikla.3. Korvataan direktiivin 85/73/ETY 3 artiklan 1 kohdan ilmaisu "direktiivin 90/675/ETY 20 artikla" ilmaisulla "direktiivin 97/78/EY 23 artikla".4. Muutetaan direktiivi 91/67/ETY seuraavasti:a) korvataan 23 artikla seuraavasti:"23 artiklaDirektiiveissä 91/496/ETY ja 97/78/EY säädettyjä periaatteita ja sääntöjä on sovellettava erityisesti jäsenvaltioiden tekemien tarkastusten järjestelyn ja jatkotoimenpiteiden sekä täytäntöönpantavien suojatoimenpiteiden osalta.",b) poistetaan 24 artikla.5. Poistetaan direktiivin 91/492/ETY 10 artiklan toinen alakohta.6. Muutetaan direktiivi 91/493/ETY seuraavasti:a) korvataan 10 artiklan toisen alakohdan ilmaisu "direktiivin 90/675/ETY 18 artiklan 3 kohta" ilmaisulla "direktiivin 97/78/EY 19 artiklan 2 kohta",b) poistetaan 12 artiklan 2 kohta.7. Muutetaan direktiivi 92/45/ETY seuraavasti:a) poistetaan 17 artiklan 2 kohta,b) poistetaan 19 artiklan toinen alakohta.8. Muutetaan direktiivi 92/118/ETY seuraavasti:a) korvataan 12 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ilmaisu "direktiivin 90/675/ETY 8 artiklan 2 kohta" ilmaisulla "direktiivin 97/78/EY 4 artiklan 4 kohdan b alakohta",b) poistetaan 12 artiklan 2 kohta.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 1 päivään heinäkuuta 1999 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä heinäkuuta 1999.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne keskeiset kansalliset säännökset, jotka ne antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 18 päivänä joulukuuta 1997.Neuvoston puolestaF. BODENPuheenjohtaja(1) EYVL C 258, 23.8.1997, s. 7.(2) EYVL C 85, 17.3.1997, s. 76.(3) EYVL C 66, 3.3.1997, s. 43.(4) EYVL L 373, 31.12.1990, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 96/43/EY (EYVL L 162, 1.7.1996, s. 1).(5) Ks. tämän virallisen lehden sivu 9.(6) EYVL L 55, 8.3.1971, s. 23. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 96/23/EY (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10).(7) EYVL L 302, 31.12.1972, s. 28. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 96/91/EY (EYVL L 13, 16.1.1997, s. 27).(8) EYVL L 32, 5.2.1985, s. 14. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 96/43/EY (EYVL L 162, 1.7.1996, s. 1).(9) EYVL L 46, 19.2.1991, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 95/22/EY (EYVL L 243, 11.10.1995, s. 1).(10) EYVL L 268, 24.9.1991, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 97/61/EY (EYVL L 295, 29.10.1997, s. 35).(11) EYVL L 268, 24.9.1991, s. 15. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 96/23/EY (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10).(12) EYVL L 268, 14.9.1992, s. 35. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 96/23/EY (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10).(13) EYVL L 62, 15.3.1993, s. 49. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 96/90/EY (EYVL L 13, 16.1.1997, s. 24).


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/52/EY, annettu 21 päivänä toukokuuta 2008 , tietyistä sovittelun näkökohdista siviili- ja kauppaoikeuden alalla

text:
               24.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 136/3

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/52/EY,
   annettu 21 päivänä toukokuuta 2008,
   tietyistä sovittelun näkökohdista siviili- ja kauppaoikeuden alalla
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan ja 67 artiklan 5 kohdan toisen luetelmakohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Yhteisö on asettanut tavoitteekseen pitää yllä ja kehittää vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta, jolla taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus. Tätä varten yhteisö toteuttaa muun muassa yksityisoikeudellisia asioita koskevan oikeudellisen yhteistyön alalla toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan turvaamiseksi.

               (2)

               Oikeussuojan saatavuuden periaate on perustavan tärkeä, ja oikeussuojan saatavuuden helpottamiseksi Eurooppa-neuvosto kehotti Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 pidetyssä kokouksessaan jäsenvaltioita kehittämään vaihtoehtoisia, tuomioistuinten ulkopuolisia riidanratkaisumenettelyjä.

               (3)

               Neuvosto antoi toukokuussa 2000 päätelmät vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä siviili- ja kauppaoikeuden alalla ja totesi, että alalle on laadittava perusperiaatteet, jotta voidaan kehittää asianmukaiset ja toimivat tuomioistuinten ulkopuoliset menettelyt riitojen ratkaisemiseksi siviili- ja kauppaoikeuden alalla ja näin yksinkertaistaa ja parantaa oikeussuojan saatavuutta.

               (4)

               Komissio esitti huhtikuussa 2002 vihreän kirjan vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa ottaen huomioon Euroopan unionissa käytössä olevat vaihtoehtoiset riidanratkaisumenettelyt ja käynnisti laajamittaisen jäsenvaltioiden ja asianomaisten sidosryhmien kuulemisen sellaisten toimenpiteiden kehittämiseksi, joilla voidaan lisätä sovittelun käyttöä.

               (5)

               Tavoitteena oleva oikeussuojan saatavuuden tehokkaampi turvaaminen on osa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseen tähtäävää Euroopan unionin politiikkaa, ja sen olisi katettava riidanratkaisukeinot niin tuomioistuimissa kuin niiden ulkopuolella. Tällä direktiivillä olisi edistettävä sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja erityisesti sovittelupalvelujen saatavuutta.

               (6)

               Sovittelu voi olla kustannustehokas ja nopea tuomioistuinten ulkopuolinen riidanratkaisukeino siviili- ja kauppaoikeuden alalla, koska menettely räätälöidään vastaamaan osapuolten tarpeita. On todennäköisempää, että sovittelulla aikaansaatuja sopimuksia noudatetaan vapaaehtoisesti, ja lisäksi sovittelussa osapuolten välit säilyvät todennäköisemmin sopuisina ja kestävinä. Nämä edut korostuvat entisestään tilanteissa, joihin liittyy rajatylittäviä seikkoja.

               (7)

               On tarpeen antaa puitelainsäädäntöä erityisesti siviiliprosessin keskeisistä kysymyksistä, jotta voidaan lisätä entisestään sovittelun käyttöä ja taata sovitteluun turvautuville osapuolille ennustettava lainsäädäntöympäristö.

               (8)

               Tämän direktiivin säännöksiä olisi sovellettava ainoastaan rajatylittäviä riitoja koskevaan sovitteluun, mutta jäsenvaltioiden olisi voitava soveltaa tällaisia säännöksiä myös kansallisiin sovittelumenettelyihin.

               (9)

               Tämä direktiivi ei saisi millään tavalla estää nykyaikaisen viestintätekniikan käyttöä sovittelumenettelyssä.

               (10)

               Tätä direktiiviä olisi sovellettava menettelyihin, joissa kaksi tai useampi rajatylittävän riidan osapuoli pyrkii itse vapaaehtoisesti ratkaisemaan riitansa sovinnollisesti sovittelijan avustuksella. Direktiiviä olisi sovellettava siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa. Sitä ei kuitenkaan olisi sovellettava oikeuksiin ja velvoitteisiin, joista osapuolet eivät asianomaisen sovellettavan lain nojalla saa määrätä itse. Tällaiset oikeudet ja velvoitteet ovat erityisen yleisiä perheoikeuden ja työoikeuden alalla.

               (11)

               Tätä direktiiviä ei tulisi soveltaa sopimusta edeltäviin neuvotteluihin eikä kolmannen osapuolen ratkaisuihin johtaviin menettelyihin, kuten tiettyihin tuomioistuimen sovintomenettelyihin, kuluttajavalitusmenettelyihin, välimiesmenettelyyn, asiantuntijapäätöksiin tai menettelyihin, joissa jokin henkilö tai taho antaa virallisen suosituksen kiistan ratkaisuksi riippumatta siitä, onko suositus oikeudellisesti sitova.

               (12)

               Tätä direktiiviä olisi sovellettava tapauksiin, joissa tuomioistuin ohjaa riidan osapuolet sovitteluun tai kansallinen lainsäädäntö edellyttää sovittelua. Tätä direktiiviä olisi myös sovellettava sovitteluun, jota johtaa tuomari, joka ei ole vastuussa mistään riidan kohdetta koskevasta oikeudenkäynnistä, jos tuomari kansallisen lainsäädännön mukaan voi toimia sovittelijana. Tätä direktiiviä ei kuitenkaan olisi sovellettava tuomioistuimen tai tuomarin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, yrityksiin sovitella riitaa sitä koskevan oikeudenkäynnin yhteydessä tai tapauksiin, joissa tuomioistuin tai tuomari, jonka tutkittavaksi asia on saatettu, pyytää apua tai neuvoja pätevältä henkilöltä.

               (13)

               Tässä direktiivissä säädetyn sovittelun olisi oltava vapaaehtoinen menettely, jossa osapuolet itse ovat vastuussa menettelystä ja voivat järjestää sen haluamallaan tavalla ja päättää sen milloin tahansa. Tuomioistuinten olisi kuitenkin kansallisen lainsäädännön mukaisesti voitava asettaa sovittelumenettelylle määräaikoja. Lisäksi niiden olisi voitava kiinnittää osapuolten huomio sovittelumahdollisuuksiin aina kun se on aiheellista.

               (14)

               Tämän direktiivin säännökset eivät saisi vaikuttaa kansalliseen lainsäädäntöön, jonka perusteella sovittelu on pakollista tai sovitteluun liittyy erilaisia kannustimia tai seuraamuksia, edellyttäen, että kyseinen lainsäädäntö ei estä riidan osapuolia käyttämästä oikeuttaan saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi. Tämän direktiivin säännökset eivät myöskään saisi vaikuttaa olemassa oleviin itsesäänteleviin sovittelujärjestelmiin, mikäli ne koskevat asioita, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.

               (15)

               Oikeusvarmuuden turvaamiseksi tässä direktiivissä olisi määritettävä ajankohta, jonka perusteella voidaan määritellä, onko riita, jonka osapuolet yrittävät ratkaista sovittelulla, rajatylittävä riita. Jos kirjallista sopimusta ei ole, osapuolten olisi katsottava sopineen sovittelun käyttämisestä sinä ajankohtana, jona ne ryhtyvät erityisiin toimiin sovittelumenettelyn aloittamiseksi.

               (16)

               Jotta varmistetaan tarvittava keskinäinen luottamus sovittelun luottamuksellisuuteen, vaikutukseen määrä- ja vanhentumisaikoihin sekä sovittelulla aikaansaatujen sopimusten tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon, jäsenvaltioiden olisi edistettävä sopiviksi katsomillaan järjestelyillä sovittelijoiden koulutusta ja sovittelupalvelujen tarjontaan soveltuvien toimivien laadunvalvontajärjestelyjen käyttöönottoa.

               (17)

               Jäsenvaltioiden olisi määritettävä tällaiset järjestelyt, jotka voivat käsittää markkinalähtöisiä ratkaisuja, mutta niiden ei olisi edellytettävä antavan tältä osin rahoitusta. Järjestelyillä olisi pyrittävä pitämään sovittelumenettely joustavana, säilyttämään osapuolten määräämisvalta ja varmistamaan, että sovittelu hoidetaan tehokkaasti, puolueettomasti ja asiantuntevasti. Sovittelijoille olisi tiedotettava olemassa olevasta sovittelijoita koskevasta eurooppalaisesta menettelysäännöstä, joka olisi myös tuotava yleisön saataville internetissä.

               (18)

               Komissio on antanut suosituksen (3), jossa määritellään kuluttajariitojen sovinnolliseen ratkaisemiseen osallistuville tuomioistuinten ulkopuolisille elimille sovittelun laatua koskevat vähimmäiskriteerit sovittelun käyttäjien aseman turvaamiseksi. Kaikkia tämän suosituksen piiriin kuuluvia sovittelijoita ja organisaatioita olisi kannustettava noudattamaan sen periaatteita. Helpottaakseen tällaisia elimiä koskevan tiedon levittämistä komission olisi perustettava tietokanta niistä tuomioistuinten ulkopuolisista järjestelmistä, jotka jäsenvaltioiden mukaan täyttävät suosituksen periaatteet.

               (19)

               Sovittelua ei olisi pidettävä oikeudenkäyntiä huonompana vaihtoehtona sen vuoksi, että sovittelulla aikaansaatujen sopimusten noudattaminen riippuu osapuolten hyvästä tahdosta. Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi varmistettava, että sovittelulla aikaansaadun kirjallisen sopimuksen osapuolet voivat pyytää, että heidän sopimuksensa sisältö vahvistetaan täytäntöönpanokelpoiseksi. Jäsenvaltio saisi kieltäytyä vahvistamasta sopimusta täytäntöönpanokelpoiseksi ainoastaan siinä tapauksessa, että sopimuksen sisältö on sen lainsäädännön vastainen, sen kansainvälinen yksityisoikeus mukaan luettuna, tai sen lainsäädäntö ei mahdollista asianomaisen sopimuksen sisällön saattamista täytäntöönpanokelpoiseksi. Näin voi olla tilanteessa, jossa sopimuksen mukaista velvoitetta ei sen luonteen vuoksi voida panna täytäntöön.

               (20)

               Jossakin jäsenvaltiossa täytäntöönpanokelpoiseksi vahvistetun, sovittelulla aikaansaadun sopimuksen sisältö olisi tunnustettava ja julistettava täytäntöönpanokelpoiseksi muissa jäsenvaltioissa asiassa sovellettavan yhteisön tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Näin esimerkiksi tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (4) tai tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa 27 päivänä marraskuuta 2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (5) nojalla.

               (21)

               Asetuksessa (EY) N:o 2201/2003 edellytetään nimenomaisesti, että ollakseen täytäntöönpanokelpoinen toisessa jäsenvaltiossa osapuolten välisen sopimuksen on oltava täytäntöönpanokelpoinen siinä jäsenvaltiossa, jossa se on tehty. Sellaisessa tapauksessa, jossa perheoikeudellista asiaa koskevan, sovittelulla aikaansaadun sopimuksen sisältö ei ole täytäntöönpanokelpoinen jäsenvaltiossa, jossa sopimus on tehty ja jossa sen vahvistamista täytäntöönpanokelpoiseksi pyydetään, tämä direktiivi ei saisi rohkaista riidan osapuolia kiertämään kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntöä pyytämällä sopimuksen vahvistamista täytäntöönpanokelpoiseksi toisessa jäsenvaltiossa.

               (22)

               Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa jäsenvaltioiden sääntöihin, jotka koskevat sovittelun avulla aikaansaatujen sopimusten täytäntöönpanoa.

               (23)

               Luottamuksellisuus sovittelumenettelyssä on tärkeää, ja tässä direktiivissä olisi näin ollen säädettävä, että riita-asian oikeudenkäyntimenettelyä koskevien sääntöjen on oltava sen kanssa yhteensopivat vähintään siltä osin, kuinka sovittelun luottamuksellisuus turvataan mahdollisessa myöhemmässä siviili- ja kauppaoikeudellista asiaa koskevassa oikeudenkäynnissä tai välimiesmenettelyssä.

               (24)

               Jotta osapuolia rohkaistaisiin käyttämään sovittelua, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden säännöt määrä- ja vanhentumisajoista eivät estä osapuolia viemästä asiaa tuomioistuimen käsiteltäväksi tai välimiesmenettelyyn, jos osapuolten sovitteluyritykset epäonnistuvat. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tähän tulokseen päästään, vaikka tällä direktiivillä ei yhdenmukaisteta kansallisia sääntöjä määrä- ja vanhentumisajoista. Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa jäsenvaltioiden täytäntöönpanemissa kansainvälisissä sopimuksissa määrättyihin määrä- ja vanhentumisaikoihin, esimerkiksi kuljetusoikeuden alalla.

               (25)

               Jäsenvaltioiden olisi kannustettava antamaan yleisölle tietoa siitä, miten sovittelijoihin ja sovittelupalveluja tarjoaviin organisaatioihin voidaan ottaa yhteyttä. Niiden olisi lisäksi kannustettava oikeusalalla toimivia tiedottamaan asiakkailleen sovittelumahdollisuudesta.

               (26)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (6) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita rohkaistaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.

               (27)

               Tällä direktiivillä pyritään edistämään perusoikeuksia, ja siinä otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet.

               (28)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta, vaan se voidaan toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

               (29)

               Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän direktiivin antamiseen ja soveltamiseen.

               (30)

               Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän direktiivin antamiseen, eikä tämä direktiivi sido sitä eikä sitä sovelleta siihen,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Tavoite ja soveltamisala
   1.   Tämän direktiivin tavoitteena on parantaa vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen saatavuutta ja edesauttaa riitojen sovinnollista ratkaisua edistämällä sovittelun käyttöä ja varmistamalla, että sovittelu ja tuomioistuinkäsittely ovat tasapainoisessa suhteessa toisiinsa.
   2.   Tätä direktiiviä sovelletaan rajatylittävissä riidoissa siviili- ja kauppaoikeudellisiin asioihin lukuun ottamatta oikeuksia ja velvoitteita, joista osapuolet eivät asianomaisen sovellettavan lain nojalla saa sopia. Erityisesti direktiiviä ei sovelleta vero-, tulli- tai hallinto-oikeudellisiin asioihin eikä valtion vastuuseen teoista ja laiminlyönneistä, jotka on tehty julkista valtaa käytettäessä (”acta iure imperii”).
   3.   Tässä direktiivissä jäsenvaltiolla tarkoitetaan kaikkia muita jäsenvaltioita paitsi Tanskaa.
   2 artikla
   Rajatylittävät riidat
   1.   Tässä direktiivissä rajatylittävällä riidalla tarkoitetaan riitaa, jossa vähintään yhden osapuolen kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka sijaitsee muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa toisen osapuolen kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka sijaitsee ajankohtana, jolloin

               a)

               osapuolet sopivat sovittelusta riidan syntymisen jälkeen,

               b)

               tuomioistuin päättää sovittelun aloittamisesta,

               c)

               kansallisen lainsäädännön mukaan on aloitettava sovittelu, tai

               d)

               osapuolille on esitetty 5 artiklan mukainen kehotus.

         2.   Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, 7 ja 8 artiklaa sovellettaessa riita on rajatylittävä myös silloin, kun sovittelun jälkeinen oikeudenkäynti tai välimiesmenettely alkaa muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa osapuolilla oli kotipaikka tai vakituinen asuinpaikka 1 kohdan a, b tai c alakohdassa tarkoitettuna ajankohtana.
   3.   Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa sovellettaessa kotipaikka määritetään asetuksen (EY) N:o 44/2001 59 ja 60 artiklan mukaisesti.
   3 artikla
   Määritelmät
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan

               a)

               ’sovittelulla’, siitä käytetystä nimestä riippumatta, jäsenneltyä menettelyä, jossa riidan molemmat tai useammat osapuolet pyrkivät itse vapaaehtoisesti ratkaisemaan riitansa sovinnollisesti sovittelijan avustuksella. Sovittelu voi alkaa osapuolten aloitteesta, tuomioistuin voi suositella sovittelua tai päättää sovittelun aloittamisesta, taikka sovitteluvelvoitteesta voidaan säätää jäsenvaltion lainsäädännössä.
               Käsite kattaa asian sovittelun, jonka suorittaa tuomari, joka ei osallistu kyseiseen riita-asiaan mahdollisesti liittyvään oikeudenkäyntiin. Siihen eivät kuitenkaan kuulu tuomioistuimen tai tuomarin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, yritykset sovitella riitaa sitä koskevan oikeudenkäynnin yhteydessä;

               b)

               ’sovittelijalla’ kolmatta henkilöä, jota pyydetään hoitamaan sovittelua tehokkaasti, puolueettomasti ja asiantuntevasti riippumatta hänen ammatti- tai virkanimikkeestään kyseisessä jäsenvaltiossa tai siitä, miten hänet on tehtävään nimetty tai määrätty.

         4 artikla
   Sovittelun laadun varmistaminen
   1.   Jäsenvaltioiden on rohkaistava sopiviksi katsomillaan keinoin sovittelijoita ja sovittelupalveluja tarjoavia organisaatioita laatimaan vapaaehtoisia menettelysääntöjä ja noudattamaan niitä sekä sovittelupalvelujen tarjontaan sovellettavia muita tehokkaita laadunvalvontakeinoja.
   2.   Jäsenvaltioiden on edistettävä sovittelijoiden perus- ja jatkokoulutusta sen varmistamiseksi, että sovittelu hoidetaan riidan osapuolten kannalta tehokkaasti, puolueettomasti ja asiantuntevasti.
   5 artikla
   Sovittelun käyttäminen
   1.   Tuomioistuin, jossa asia on pantu vireille, voi tarvittaessa ja otettuaan huomioon kaikki asiaan liittyvät seikat kehottaa asianosaisia käyttämään sovittelua riidan ratkaisemiseksi. Tuomioistuin voi myös kehottaa asianosaisia osallistumaan sovittelun käyttöä koskevaan tiedotustilaisuuteen, jos tällaisia tilaisuuksia järjestetään ja niihin osallistuminen on vaivatonta.
   2.   Tämä direktiivi ei vaikuta sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltamiseen, jonka mukaan sovittelun käyttö on pakollista tai sovitteluun liittyy erilaisia kannustimia tai seuraamuksia joko ennen oikeudenkäyntiä tai sen aikana, edellyttäen, että tällainen lainsäädäntö ei estä riidan osapuolia käyttämästä oikeuttaan saattaa asia tuomioistuimen ratkaistavaksi.
   6 artikla
   Sovittelulla aikaansaatujen sopimusten täytäntöönpano
   1.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että osapuolet voivat tai yksi osapuolista voi toisten nimenomaisella suostumuksella pyytää sovittelulla aikaansaadun kirjallisen sopimuksen sisällön vahvistamista täytäntöönpanokelpoiseksi. Tällaisen sopimuksen sisältö vahvistetaan täytäntöönpanokelpoiseksi, paitsi jos kyseisessä tapauksessa joko sopimuksen sisältö on sen jäsenvaltion lainsäädännön vastainen, jossa pyyntö esitetään, tai jos kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntö ei mahdollista sen täytäntöönpanoa.
   2.   Sopimuksen sisällön täytäntöönpanokelpoisuus voidaan vahvistaa tuomioistuimen tai jonkin muun toimivaltaisen viranomaisen antamalla tuomiolla, päätöksellä tai virallisella asiakirjalla sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jossa pyyntö on esitetty.
   3.   Jäsenvaltiot ilmoittavat komissiolle ne tuomioistuimet tai muut viranomaiset, joilla on toimivalta vastaanottaa 1 ja 2 kohdan mukaisia hakemuksia.
   4.   Tämä artikla ei vaikuta sääntöihin, joita sovelletaan 1 kohdan mukaisesti täytäntöönpanokelpoiseksi vahvistetun sopimuksen tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon toisessa jäsenvaltiossa.
   7 artikla
   Sovittelun luottamuksellisuus
   1.   Koska sovittelu on tarkoitus toteuttaa luottamuksellisesti, jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, elleivät osapuolet toisin sovi, että sovittelijat tai sovittelumenettelyyn osallistuvat henkilöt eivät ole velvollisia todistamaan siviili- tai kauppaoikeudellisessa oikeudenkäynnissä tai välimiesmenettelyssä sovittelumenettelyn yhteydessä esiin tulleista seikoista, paitsi

               a)

               jos tämä on tarpeen asianomaisen jäsenvaltion yleiseen järjestykseen liittyvistä pakottavista syistä, erityisesti kun on tarpeen varmistaa lasten etujen suojaaminen tai estää henkilöiden ruumiillisen tai henkisen koskemattomuuden loukkaaminen; tai

               b)

               jos sovittelulla aikaansaadun sopimuksen sisällön julkituominen on tarpeen kyseisen sopimuksen toteuttamiseksi tai täytäntöönpanemiseksi.

         2.   Edellä oleva 1 kohta ei estä jäsenvaltioita säätämästä tiukempia toimenpiteitä sovittelun luottamuksellisuuden suojaamiseksi.
   8 artikla
   Sovittelun vaikutus määrä- ja vanhentumisaikoihin
   1.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että sovittelumenettelyn aikana tapahtuva määrä- tai vanhentumisaikojen umpeutuminen ei estä niitä osapuolia, jotka ovat valinneet sovittelun riidan ratkaisukeinoksi, panemasta myöhemmin vireille kyseiseen riita-asiaan liittyvää oikeudenkäyntiä tai välimiesmenettelyä.
   2.   Edellä oleva 1 kohta ei vaikuta sellaisissa kansainvälisissä sopimuksissa, joiden osapuolia jäsenvaltiot ovat, oleviin määrä- tai vanhentumisaikoja koskeviin määräyksiin.
   9 artikla
   Yleisölle tiedottaminen
   Jäsenvaltioiden on edistettävä sopiviksi katsomillaan keinoilla sitä, että yleisön saatavilla on erityisesti internetsivustoilla tietoa siitä, miten sovittelijoihin ja sovittelupalveluja tarjoaviin organisaatioihin voidaan ottaa yhteyttä.
   10 artikla
   Tiedot toimivaltaisista tuomioistuimista ja viranomaisista
   Komissio saattaa jäsenvaltioiden sille 6 artiklan 3 kohdan nojalla ilmoittamat tiedot toimivaltaisista tuomioistuimista tai viranomaisista yleisön saataville asianmukaisin tavoin.
   11 artikla
   Uudelleentarkastelu
   Komissio toimittaa viimeistään 21 päivänä toukokuuta 2016 Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta. Kertomuksessa tarkastellaan sovittelun kehitystä koko Euroopan unionissa ja tämän direktiivin vaikutusta jäsenvaltioissa. Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia tämän direktiivin muuttamiseksi.
   12 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 21 päivänä toukokuuta 2011, lukuun ottamatta 10 artiklaa, jonka noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset on saatettava voimaan viimeistään 21 päivänä marraskuuta 2010. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   13 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   14 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 21 päivänä toukokuuta 2008.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. LENARČIČ

      (1)  EUVL C 286, 17.11.2005, s. 1.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 29. maaliskuuta 2007 (EUVL C 27 E, 31.1.2008, s. 129), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 28. helmikuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 23. huhtikuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (3)  Komission suositus 2001/310/EY, annettu 4 päivänä huhtikuuta 2001, kuluttajariitojen sovitteluun osallistuvia tuomioistuinten ulkopuolisia elimiä koskevista periaatteista (EYVL L 109, 19.4.2001, s. 56).

      (4)  EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1791/2006 (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 1).

      (5)  EUVL L 338, 23.12.2003, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2116/2004 (EUVL L 367, 14.12.2004, s. 1).

      (6)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.


Avis juridique important

|

31980L1177

Neuvoston direktiivi 80/1177/ETY, annettu 4 päivänä joulukuuta 1980, alueellisten tilastojen osana olevista rautateiden tavarakuljetusten tilastoista

Virallinen lehti nro L 350 , 23/12/1980 s. 0023 - 0040 Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 2 s. 0151  Kreikank. erityispainos: Luku 16 Nide 2 s. 0027  Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 2 s. 0151  Espanjank. erityispainos: Luku 07 Nide 2 s. 0237  Portugalink. erityispainos: Luku 07 Nide 2 s. 0237

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 4 päivänä joulukuuta 1980,alueellisten tilastojen osana olevista rautateiden tavarakuljetusten tilastoista (80/1177/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 213 artiklan,ottaa huomioon komission laatiman direktiiviluonnoksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäkomissiolla on sille perustamissopimuksessa annettujen tehtävien suorittamiseksi oltava käytettävissään yhtenäiset, samanaikaiset ja säännölliset tilastotiedot rautateiden tavarakuljetusten määrästä ja kehityksestä jäsenvaltioissa; kyseisten tietojen on oltava vertailukelpoiset sekä valtioiden kesken että muiden kuljetusmuotojen tietojen kanssa ja niiden on katettava kansallinen, kansainvälinen ja kauttakulkuliikenne,ottaen huomioon yhdistetyn kuljetuksen taloudelliset ja ympäristöä koskevat edut, kyseisiä kuljetuksia koskevat tilastotiedot tulisi esittää erikseen,riittävien rautateiden tavaraliikennemarkkinoita koskevien tietojen varmistamiseksi tulisi kyseiset tiedot esittää erikseen kustakin pääkuljetusyhteydestä,eri jäsenvaltioissa jo käytettävissä olevat tavarakuljetustilastot tulisi edelleen yhdenmukaistaa yhteisön tasolla,ehdotettujen säännösten täytäntöönpanon helpottamiseksi tarvittavien tilastotietojen toimittamiselle tulisi säätää tietyt määräajat,komissio antaa neuvostolle kertomuksen, jotta se voisi tutkia, voidaanko tämän direktiivin tavoitteet saavuttaa esitettyjen tilastotietojen avulla; siksi se harkitsee mahdollisuutta esittää parannuksia kyseisten tilastojen laatimisessa käytettyihin menetelmiin; komission ehdotuksen pohjalta neuvosto päättää alueiden välisen kansainvälisen liikenteen tilastojen ja erillisten täysien junakuormien tilastojen käyttöönotosta, jatilastotiedot ovat tarpeen tavarakuljetusten määrän ja kehityksen toteamiseksi; sen vuoksi yhteisö alkuvaiheessa avustaa jäsenvaltioita rahallisesti tähän liittyvässä työssä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Jäsenvaltioiden on laadittava tilastot alueillaan olevien ja julkisille liikenteelle avointen päärataverkkojen tavarakuljetuksista.2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a)päärataverkoilla: kaikkia seuraavien laitosten käyttämiä ratoja ja laitteita:SNCB/NMBS: Société nationale des chemins de fer belges/Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen, Belgia;DSB: Danske Statsbaner, Tanska;DB: Deutsche Bundesbahn, Saksan liittotasavalta;(ÏÓÅ): ¼ñãáíéóìüò Óéäçñïäñüìùí ôÞò ¸ëëÜäïò, Kreikka;SNCF: Société nationale des chemins de fer français, Ranska;CIE: Coras Iompair Eireann, Irlanti:FS: Azienda Autonoma delle Ferrovie dello Stato, Italia;CFL: Société nationale des chemins de fer luxembourgeois, Luxemburg;NS: Naamloze Vennootschap Nederlandsche Spoorwegen, Alankomaat;BR: British Railways Board, Yhdistynyt kuningaskunta;NIR: Northern Ireland Railway Company, Yhdistynyt kuningaskunta.b)rautateiden tavarakuljetuksilla: tavaroiden kuljetusta käyttäen rautatievaunuja kuormaus- ja purkauspaikan välillä.3. Tätä direktiiviä sovelletaan myös tavarakuljetuksiin rautatievaunuissa, jotka kulkevat osan matkasta lautalla.4. Tätä direktiiviä ei sovelleta rautateiden tavarakuljetuksiin: P palveluliikenteenä muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin; P matkustajien mukana seuraavaan matkatavaraan tai autoihin; P postiviranomaisten nimissä olevaan postiin.5. Ensimmäiset tilastot laaditaan 1 päivästä tammikuuta 1982 alkaen.2 artikla 1. Seuraavat tiedot on rekisteröitävä tavarakuljetuksista päärataverkoilla:a)tavaroiden paino tonneissa;b)pääasialliset liikenneyhteydet, toisin sanoen: P kansallinen liikenne, jossa tavarat kuormataan ja puretaan saman ilmoittavan jäsenvaltion alueella, rautatievaunun käyttämästä reitistä riippumatta, P kansainvälinen liikenne, jossa tavaroiden kuormaus tai purkaus, eivät kuitenkaan molemmat, tapahtuu ilmoittavassa jäsenvaltiossa, erittelemällä kuormattu ja purettu tavara, P kauttakulkuliikenne, jossa tavarat kulkevat ilmoittavan jäsenvaltion kautta ilman kuormausta, purkausta tai siirtokuormausta;c)lähetyslaji: P täysi vaunukuorma tai täysi junakuorma: tavaralähetys, mukaan lukien yhteenkuormattu kappaletavara, jonka osalta veloitetaan koko vaunun tai junan käytöstä riippumatta siitä, käytetäänkö kuormauskapasiteetti kokonaan hyväksi, P kappaletavara: muut tavaralähetykset, kiitotavara mukaan lukien;d)täysien vaunukuormien tai täysien junakuormien osalta: P tavaralaji liitteen I vasemmassa sarakkeessa esitettyjen ryhmien mukaisesti, P kansallisen liikenteen kuormaus- ja purkausalueet liitteen II maantieteellisen luokituksen mukaisesti, P kansainvälisen ja kauttakulkuliikenteen kuormaus- ja purkausmaat liitteen III luettelon mukaisesti;e)etäisyys kilometreinä kansallisilla päärataverkoilla.2. Päärataverkoilla tapahtuvista yhdistetyistä kuljetuksista on laadittava seuraavat lisätilastot (tarvittaessa arvioihin perustuvat):a)suurkontit, ulkopituus vähintään 6,1 m (20 jalkaa): P kontin ja kuljetettavien tavaroiden bruttopaino, P tyhjien ja kuormattujen konttien lukumäärä;b)maantie/rautatiekuljetukset: kuorma-autot, perävaunut, puoliperävaunut (vetovaunun kanssa tai ilman), puoliperävaunut ja vaihtokuormatilat: P kuljetettavan tavaran bruttopaino, maantieajoneuvojen paino mukaan lukien; P kuormattujen rautatievaunujen lukumäärä.3 artikla 1. Lukuun ottamatta kansallisen lainsäädännön mukaan salassapidettäviä tilastotietoja, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tilastotiedot mahdollisimman pian ja viimeistään neljän kuukauden kuluttua kyseisen viiteajanjakson päättymisestä. Liitteessä IV olevien taulukkojen 1 b, 5 b, 6 b ja 7 osalta määräaika pidennetään kuitenkin kahdeksaan kuukauteen.2. Tulokset on ilmoitettava liitteessä IV esitettyjen taulukoiden mallien muodossa.3. Tietokoneella käsitellyt tulokset voidaan esittää koneella luettavissa olevassa muodossa, jonka tyypin ja muodon komissio määrää kuultuaan asianomaisia jäsenvaltioita.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle 31 päivään joulukuuta 1981 mennessä yksityiskohtainen selvitys tilastojen laatimiseen käytettävistä menetelmistä tietojenkäsittelyn ja tonnikilometrilukujen laskennan osalta.2. Komissio tutkii yhteistoiminnassa jäsenvaltioiden kanssa tilastojen laatimiseen liittyviä metodologisia ja teknisiä ongelmia sellaisten ratkaisujen löytämiseksi, joiden avulla tiedot saadaan mahdollisimman yhdenmukaisiksi ja vertailukelpoisiksi.5 artikla 1. Komissio julkaisee aiheelliset tilastotiedot.2. Komissio antaa 1 päivään tammikuuta 1985 mennessä neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta saadusta kokemuksesta ja tekee ehdotukset tarvittaviksi parannuksiksi.3. Kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta neuvosto päättää komission ehdotuksesta alueiden välisen kansainvälisen liikenteen tilastojen ja erillisten täysien junakuormien tilastojen käyttöönotosta.6 artikla Jäsenvaltiot saavat kolmena ensimmäisenä vuonna, jolloin tässä direktiivissä säädetyt tilastotiedot kerätään, rahallista avustusta niille aiheutuvista kuluista, Euroopan yhteisöjen talousarviossa kyseiseen tarkoitukseen varattujen määrärahojen rajoissa.7 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1982.8 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 4 päivänä joulukuuta 1980.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. BARTHEL() EYVL N:o C 85, 8.4.1980, s. 75() EYVL N:o C 300, 18.11.1980, s. 3LIITE I >TAULUKON PAIKKA>LIITE II ALUEIDEN MAANTIETEELLINEN LUOKITUS BelgiaVlaams gewest, Antwerpeniä lukuun ottamattaAntwerpenRégion wallonneBrussels gewest/Région bruxelloiseTanskaDanmarkSaksan liittotasavaltaSchleswig-HolsteinHamburgNordostteil von NiedersachsenWestteil von NiedersachsenSüdostteil von NiedersachsenBremen (Land)Nordteil von Nordrhein-WestfalenRuhrgebietSüdwestteil von Nordrhein-WestfalenOstteil von Nordrhein-Westfalen (Sieger-Sauerland und Ostteil von Westfalen)Nordteil von HessenSüdteil von HessenNordteil von Rheinland-PfalzSüdteil von Rheinland-PfalzNordbadenSüdbadenWürttembergNordbayern (Franken)Ostbayern (Oberpfalz und Niederbayern)Südbayern (Schwaben und Oberbayern)SaarlandBerlin (West)KreikkaÂüñåéá ¸ëëÜò (Ìáêåäïíßá-ÈñÜêç-¹ðåéñïò)ÊåíôñéêÞ ¸ëëÜò (ÓôåñåÜ ¸ëëÜòÈåóóáëßá)Íüôéá ¸ëëÜò (Ðåëïðüííçóïò)RanskaÎle-de-FranceChampagne-ArdennesPicardieHaute-NormandieCentreBasse-NormandieBourgogneNord-Pas-de-CalaisLorraineAlsaceFranche-ComtéPays de la LoireBretagnePoitou-CharentesAquitaineMidi-PyrénéesLimousinRhône-AlpesAuvergneLanguedoc-RoussillonProvence-Alpes-Côte d'AzurCorseIrlantiIrelandItaliaPiemonteValle d'AostaLiguriaLombardiaTrentino-Alto AdigeVenetoFriuli-Venezia GiuliaEmilia-RomagnaToscanaUmbriaMarcheLazioCampaniaAbruzziMolisePugliaBasilicataCalabriaSiciliaSardegnaLuxemburgLuxembourgAlankomaatNoordWest, Rijnmondia ja IJmondia lukuun ottamattaRijnmondIJmondZuidwestZuidOostYhdistynyt kuningaskuntaNorthYorkshire and HumbersideEast MidlandsEast AngliaSouth EastSouth WestWest MidlandsNorth WestWalesScotlandNorthern IrelandLIITE III LUETTELO MAISTA JA MAIDEN RYHMISTÄ I. Euroopan yhteisöt01. Belgia02. Tanska03. Saksan liittotasavalta04. Kreikka05. Ranska06. Irlanti07. Italia08. Luxemburg09. Alankomaat10. Yhdistynyt kuningaskuntaII. Yhteisöön kuulumattomat valtiot11. Sveitsi12. Itävalta13. Jugoslavia14. Turkki15. Espanja16. Portugali17. Norja18. Ruotsi19. Suomi20. SNTL21. Saksan demokraattinen tasavalta22. Puola23. T Osekkoslovakia24. Unkari25. Romania26. Bulgaria27. Lähi- ja Keski-idän maat28. Muut maatLIITE IV MALLITAULUKOT>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31986L0280

Neuvoston direktiivi 86/280/ETY, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1986, direktiivin 76/464/ETY liitteen luetteloon I sisältyvien tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista

Virallinen lehti nro L 181 , 04/07/1986 s. 0016 - 0027 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 7 s. 0134  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 7 s. 0134

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 12 päivänä kesäkuuta 1986,direktiivin 76/464/ETY liitteen luetteloon I sisältyvien tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (86/280/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 ja 235 artiklan,ottaa huomioon tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY(1), ja erityisesti sen 6 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(2),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(3),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(4),sekä katsoo, ettäyhteisön vesiympäristön suojelemiseksi tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta otetaan direktiivin 76/464/ETY 3 artiklassa käyttöön ennakkolupajärjestelmä, jossa mainitun direktiivin liitteen luettelon I aineiden päästöille vahvistetaan päästöstandardit; saman direktiivin 6 artiklassa säädetään, että tällaisille päästöstandardeille on vahvistettava raja-arvot ja laatutavoitteet niitä vesiympäristöjä varten, joihin näiden aineiden päästöt vaikuttavat,jäsenvaltioiden olisi sovellettava raja-arvoja, paitsi niissä tapauksissa, joissa ne voivat käyttää laatutavoitteita,vaaralliset aineet, joita tämä direktiivi koskee, on valittu pääasiassa direktiivissä 76/464/ETY vahvistetuin arviointiperustein,useat teollisuudenalat aiheuttavat päästöjä, joista vesiympäristön pilaantuminen johtuu ja siksi on tarpeen asettaa erityiset päästöjen raja-arvot kyseisen teollisuuden lajien mukaisesti sekä asettaa laatutavoitteet sille vesiympäristölle, joihin näitä aineita päästetään,raja-arvojen ja laatutavoitteiden tarkoituksena on poistaa niiden vesiympäristöjen eri osien pilaantuminen, joihin näiden aineiden päästöt saattavat vaikuttaa,tällaiset raja-arvot ja laatutavoitteet on annettava tätä tarkoitusta varten, eikä kuluttajansuojelua tai vesiympäristöstä saatavien tuotteiden markkinoille saattamista koskevaa sääntelyä varten,on säädettävä komissiolle annettavista, kutakin valittua ja sovellettua laatutavoitetta koskevista kertomuksista, jotta jäsenvaltiot pystyvät osoittamaan, että laatutavoitteet täytetään,jäsenvaltioiden on pyrittävä varmistamaan, että tämän direktiivin mukaisesti toteutettavilla toimenpiteillä ei lisätä maaperän tai ilman pilaantumista,tämän direktiivin tehokasta täytäntöönpanoa varten olisi lisäksi säädettävä jäsenvaltioiden tehtävistä kyseisten aineiden päästöjen vaikutusten piiriin kuuluvan vesiympäristön valvomiseksi; direktiivissä 76/464/ETY ei anneta valtuuksia tällaista valvontaa varten; koska perustamissopimuksessa ei anneta tältä osin erityisvaltuuksia, on sovellettava sen 235 artiklaa,kyseen ollessa näiden aineiden merkittävistä päästölähteistä, jotka eivät kuulu yhteisön raja-arvojen tai kansallisten päästöstandardien piiriin, olisi laadittava erityisohjelmia pilaantumisen poistamiseksi; direktiivissä 76/464/ETY ei ole tähän tarvittavia valtuuksia; koska perustamissopimuksessa ei anneta tältä osin erityisvaltuuksia, on sovellettava sen 235 artiklaa,pohjavesi jätetään tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, koska siitä säädetään direktiivissä 80/68/ETY(5),tämän direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon kannalta on tärkeää, että komissio antaa neuvostolle joka viides vuosi vertailevan arvion siitä, miten jäsenvaltiot ovat panneet sitä täytäntöön, jatätä direktiiviä on komission ehdotusten mukaisesti muutettava ja täydennettävä, jos pääasiassa tieteellisessä tietämyksessä mainittujen aineiden myrkyllisyydestä, pysyvyydestä ja niiden kertymisestä eläviin organismeihin ja sedimentteihin tapahtuu muutos, tai jos parhaat käytettävissä olevat tekniset keinot kehittyvät; tätä varten on tarpeen säätää tämän direktiivin täydentämisestä muita vaarallisia aineita koskevien toimenpiteiden osalta, ja liitteiden sisällön muuttamisesta,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Tässä direktiivissä:- vahvistetaan direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen aineiden päästöstandardien raja-arvot tämän direktiivin 2 artiklan e alakohdassa määriteltyjen teollisuuslaitosten päästöjä varten;- vahvistetaan direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti laatutavoitteet tämän direktiivin 2 artiklan a alakohdassa tarkoitetuille aineille;- asetetaan direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti määräajat, joihin mennessä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten myöntämissä luvissa nykyisille päästöille määritellyt edellytykset on täytettävä;- vahvistetaan direktiivin 76/464/ETY 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti vertailumittausmenetelmä, joka tekee mahdolliseksi päästöissä ja vesiympäristössä olevien tämän direktiivin 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen aineiden pitoisuuksien määrittämisen;- järjestetään direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti valvontamenettely;- velvoitetaan jäsenvaltiot toimimaan yhteistyössä, kun on kyse päästöistä, jotka vaikuttavat useamman kuin yhden jäsenvaltion vesiin;- velvoitetaan jäsenvaltioita laatimaan ohjelmat 5 artiklassa tarkoitetuista lähteistä peräisin olevan pilaantumisen välttämiseksi tai sen poistamiseksi;- vahvistetaan liitteessä I yleiset määräykset, joita voidaan soveltaa kaikkiin 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuihin aineisiin, ja jotka liittyvät erityisesti päästöstandardien raja-arvoihin (A otsikko), laatutavoitteisiin (B otsikko) ja vertailumittausmenetelmiin (C otsikko);- vahvistetaan liitteessä II erityismääräykset, jotka vahvistavat ja täydentävät noita otsikkoja yksittäisten aineiden osalta.2 Tätä direktiiviä sovelletaan direktiivin 76/464/ETY 1 artiklassa tarkoitettuihin vesiin pohjavettä lukuun ottamatta.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `aineilla`niitä vaarallisia aineita, jotka kuuluvat direktiivin 76/464/ETY liitteen I luettelossa esiintyvien aineiden luokkiin ja ryhmiin, ja jotka on eritelty tämän direktiivin liitteessä II;b)`raja-arvoilla`liitteessä II olevan A otsikon alla eriteltyjä arvoja a alakohdassa tarkoitettujen aineiden osalta;c) `laatutavoitteilla`liitteessä II olevan B otsikon alla eriteltyjä vaatimuksia a alakohdassa tarkoitettujen aineiden osalta;d) `aineiden käsittelyllä`kaikkia teollisuusprosesseja, joihin kuuluu jonkin a alakohdassa tarkoitetun aineen tuotanto, käsittely tai käyttö, tai jokin muu teollisuusprosessi, jolle on ominaista tällaisten aineiden mukanaolo;e) `teollisuuslaitoksella`laitosta, jossa a alakohdassa tarkoitettuja aineita tai muita niitä sisältäviä aineita käsitellään;f) `olemassa olevalla laitoksella`teollisuuslaitosta, joka on käyttövalmis 12 kuukauden kuluttua tämän direktiivin tiedoksiantopäivän jälkeen tai 12 kuukauden kuluttua jonkin tätä direktiiviä muuttavan ja tuollaiseen laitokseen sovellettavan direktiivin tiedoksiantopäivän jälkeen;g) `uudella laitoksella`- teollisuuslaitosta, joka on käyttövalmis myöhemmin kuin 12 kuukauden kuluttua tämän direktiivin tiedoksiantopäivän jälkeen tai tarvittaessa myöhemmin kuin 12 kuukauden kuluttua jonkin tätä direktiiviä muuttavan ja tuollaiseen laitokseen sovellettavan direktiivin tiedoksiantopäivän jälkeen,- olemassa olevaa teollisuuslaitosta, jonka aineidenkäsittelykapasiteetti olennaisesti kasvaa myöhemmin kuin 12 kuukauden kuluttua tämän direktiivin tiedoksiantopäivästä tai tarvittaessa myöhemmin kuin 12 kuukauden kuluttua jonkin tätä tuollaiseen laitokseen sovellettavan, tätä direktiiviä muuttavan direktiivin tiedoksiantopäivästä.3 artikla 1 Raja-arvot, niiden noudattamiselle asetetut määräajat ja päästöjen valvontamenettelyt vahvistetaan liitteissä olevien A otsikoiden alla.2 Raja-arvot ovat tavallisesti voimassa pisteessä, jossa 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja aineita sisältävät jätevedet johdetaan ulos teollisuuslaitoksesta.Jos tiettyjen aineiden osalta pidetään tarpeellisena vahvistaa muita pisteitä, joissa raja-arvot ovat voimassa, nämä pisteet on lueteltava liitteessä II.Kun näitä aineita sisältäviä jätevesiä käsitellään teollisuuslaitoksen ulkopuolella sijaitsevassa, niiden poistoa varten tarkoitetussa käsittelylaitoksessa, jäsenvaltio voi sallia raja-arvojen soveltamisen pisteessä, jossa jätevedet johdetaan ulos käsittelylaitoksesta.3 Direktiivin 76/464/ETY 3 artiklassa tarkoitettujen lupien on sisällettävä yhtä tiukat ehdot, kuin ne, jotka on annettu tämän direktiivin liitteissä olevien A otsikoiden alla, paitsi siinä tapauksessa, että jäsenvaltio noudattaa direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohtaa tämän direktiivin liitteessä B olevien otsikoiden mukaan.Lupia on tarkasteltava uudelleen vähintään joka neljäs vuosi.4 Jäsenvaltiot voivat, tämän rajoittamatta kuitenkaan 1, 2 ja 3 kohdan ja direktiivin 76/464/ETY soveltamista, myöntää luvan uusille laitoksille vain, jos nuo laitokset soveltavat parhaita käytettävissä olevien teknisten keinojen mukaisia standardeja, kun se on tarpeen pilaantumisen poistamiseksi mainitun direktiivin 2 artiklan mukaisesti tai kilpailun vääristymisen estämiseksi.Kun suunnitellut toimenpiteet eivät teknisten seikkojen vuoksi vastaa parhaita käytettävissä olevia teknisiä keinoja, jäsenvaltion on toimitettava käytetystä menetelmästä riippumatta komissiolle ennen luvan myöntämistä selvitykset näistä teknisistä seikoista.Komissio toimittaa nämä selvitykset välittömästi muille jäsenvaltioille ja lähettää kaikille jäsenvaltioille viipymättä kertomuksen, jossa se antaa lausuntonsa toisessa alakohdassa tarkoitetusta poikkeuksesta. Tarvittaessa se tekee samalla aiheelliset ehdotukset neuvostolle.5 Analyysin vertailumenetelmä, jota käytetään määritettäessä 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen aineiden esiintyminen, on vahvistettu liitteessä II olevan C otsikon alla. Muita menetelmiä voidaan käyttää edellyttäen, että tällaisten menetelmien toteamis-, toistettavuus- ja tarkkuusrajat ovat vähintään yhtä hyvät kuin liitteessä II olevan C otsikon alla vahvistetut rajat.6 Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei tämän direktiivin mukaiset toimenpiteet lisää näiden aineiden aiheuttamaa muiden ympäristön osien, etenkin maaperän ja ilman pilaantumista.4 artikla Asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava teollisuuslaitoksista ja muista merkittävistä päästölähteistä tulevien päästöjen vaikutusten alaisten vesiympäristöjen valvonta.Päästöjen vaikuttaessa useamman kuin yhden jäsenvaltion vesiin, asianomaisten jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä valvontamenettelyn yhdenmukaistamiseksi.5 artikla 1 Jäsenvaltioiden on laadittava niitä aineita varten, joihin on erityisesti viitattu liitteessä II, erityiset ohjelmat näiden aineiden aiheuttaman pilaantumisen välttämiseksi tai poistamiseksi, joka on peräisin merkittävistä yhteisön raja-arvosääntöjen tai kansallisten päästöstandardien alaan kuulumattomista näiden aineiden päästölähteistä (mukaan lukien kerrannaiset lähteet ja hajakuormitus).2 Ohjelmiin tulee sisältyä tarkoituksenmukaisimmat keinot ja tekniikat 1 kohdassa tarkoitettujen aineiden korvaamiseksi, pidättämiseksi tai kierrättämiseksi.3 Erityiset ohjelmat on pantava täytäntöön viimeistään viiden vuoden kuluttua kyseistä ainetta erityisesti koskevan direktiivin tiedoksiantopäivästä.6 artikla 1 Komissio laatii vertailevan arvion siitä, miten jäsenvaltiot ovat panneet tämän direktiivin täytäntöön käyttäen perusteena direktiivin 76/464/ETY 13 artiklan mukaisesti ja komission tapauksittain esittämästä pyynnöstä toimittamia tietoja, joissa erityisesti on oltava:- yksityiskohtaiset tiedot luvista, joissa vahvistetaan aineita koskevia päästöstandardeja;- kartoitus 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin vesiin päästetyistä aineista;- maininta siitä, noudatetaanko liitteessä II olevan A ja B otsikon alla vahvistettuja raja-arvoja vai laatutavoitteita;- päästöjen vaikutuksen alaisen vesialueen 4 artiklassa tarkoitetun valvonnan tulokset;- erityiset poistamisohjelmat, joita tarkoitetaan 5 artiklassa.2 Komissio antaa 1 kohdassa tarkoitetun vertailuun perustuvan arvion neuvostolle joka viides vuosi ja ensimmäisen kerran neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin tiedoksi antamisesta.3 Jos tieteellinen tietämys pääasiassa 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen aineiden myrkyllisyydestä, pysyvyydestä ja niiden kertymisestä eläviin organismeihin ja sedimentteihin muuttuu, tai jos parhaat käytettävissä olevat tekniset keinot kehittyvät, komissio tekee neuvostolle aiheelliset ehdotukset raja-arvojen ja laatutavoitteiden tiukentamiseksi tarvittaessa tai uusien raja-arvojen ja täydentävien laatutavoitteiden laatimiseksi.7 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan 1 päivään tammikuuta 1988 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle viipymättä.8 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 12 päivänä kesäkuuta 1986.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. WINSEMIUS(1) EYVL N:o L 129, 18.5.1976, s. 23(2) EYVL N:o C 70, 18.3.1985, s. 15(3) EYVL N:o C 120, 20.5.1986(4) EYVL N:o C 188, 29.7.1985, s. 19(5) EYVL N:o L 20, 26.1.1980, s. 43LIITE I YLEISIÄ MÄÄRÄYKSIÄ Tämä liite koostuu kolmesta otsakkeesta, joissa esitetään kaikkiin kyseisiin aineisiin sovellettavat yleiset määräykset:- A otsikko: päästöstandardien raja-arvot;- B otsikko: laatutavoitteet;- C otsikko: vertailumittausmenetelmät.Yleisiä määräyksiä täsmennetään ja täydennetään liitteessä II yksittäisiin aineisiin sovellettavien erityismääräyksillä.A OTSIKKO Raja-arvot, niiden noudattamiseksi asetetut päivämäärät ja päästöjen valvontamenettelyt 1 Raja-arvot ja niiden noudattamiseksi asetetut päivämäärät määrätään kyseisten erilaisten teollisuuslaitosten suhteen liitteessä II olevan A otsikon alla.2 Päästettyjen aineiden määrät ilmaistaan teollisuuslaitoksessa samana aikana tuotetun, käsitellyn tai käytetyn aineen määränä tai direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti muuta tuolle toiminnalle luonteenomaista parametriä käyttäen.3 Neuvosto määrittelee tarvittaessa myöhemmin raja-arvot 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja aineita päästäville teollisuuslaitoksille, joita ei mainita liitteessä II olevan A otsikon alla. Jäsenvaltiot asettavat tätä ennen itsenäisesti direktiivin 76/464/ETY mukaisesti tällaisille aineille päästöstandardit. Tällaisten standardien on otettava huomioon parhaat käytettävissä olevat tekniset keinot, ja niiden tulee olla vähintään yhtä tiukat kuin liitteessä II olevan A otsikon alla annettujen lähinnä verrannollisten raja-arvojen.Tätä kohtaa sovelletaan myös silloin kun teollisuuslaitoksella on muita toimintoja kuin ne, joille liitteessä II olevan A otsikon alla on asetettu raja-arvot, ja jotka todennäköisesti ovat 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen aineiden päästölähde.4 Pitoisuuksina ilmaistut raja-arvot, joita periaatteessa ei saa ylittää, on kyseisten teollisuuslaitosten suhteen annettu liitteessä II olevan A otsikon alla. Kun enimmäispitoisuuksina ilmaistut raja-arvot eivät ole ainoat sovellettavat arvot, ne eivät missään tapauksessa saa olla suuremmat kuin raja-arvot, jotka ilmaistaan painona jaettuna pilaannuttavalle toiminnalle luonteenomaisen yksikön vaatimalla vesimäärällä. Koska näiden aineiden pitoisuus jätevesissä kuitenkin riippuu käytetyn veden määrästä, joka vaihtelee prosesseittain ja laitoksittain, on aina noudatettava raja-arvoja, jotka ilmaistaan päästetyn aineen painona suhteessa liitteessä II olevan A otsikon alla esitetylle toiminnalle luonteenomaisiin parametreihin.5 On muodostettava valvontamenettely, sen tarkastamiseksi, noudatetaanko 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen aineiden päästöjen suhteen päästöstandardeja.Tällä menettelyllä on säädettävä näytteenotosta ja analysoinnista sekä päästön virtaaman ja käsiteltyjen aineiden määrän mittauksesta tai, tarvittaessa, pilaantumista aiheuttavan toiminnan liitteessä II olevan A otsikon alla esitettyjen luonteenomaisten parametrien mittauksesta.Erityisesti, jos käsiteltyjen aineiden määrä on mahdoton määrittää tarkkailumenettely voi perustua luvan perustana olevan tuotantokapasiteetin funktiona arvioituun ainemäärään.6 Näyte on otettava siten, että se edustaa päästöä 24 tunnin ajalta. Kuukauden kuluessa päästettyjen aineiden määrät lasketaan päivittäin päästettyjen ainemäärien perusteella.Liitteessä II voidaan kuitenkin asettaa tiettyjen aineiden päästöille määrälliset rajat, joiden alapuolella jäsenvaltiot voivat soveltaa yksinkertaistettua valvontamenettelyä.7 Edellä 5 kohdassa säädetty näytteenotto ja virtaamamittaus suoritetaan yleensä 3 artiklan 2 kohdassa säädettyjen raja-arvojen sovelluspisteessä.Jos kuitenkin on tarpeen varmistaa mittauksien täyttävän näiden liitteiden C otsikon alla olevat vaatimukset, jäsenvaltiot voivat sallia näytteenoton ja virtaamamittauksen ennen raja-arvojen soveltamispistettä sijaitsevassa toisessa pisteessä, edellyttäen että:- mittauksissa otetaan huomioon kaikki laitoksesta johdetut vedet, jotka mahdollisesti ovat kyseisen aineen pilaaamia;- säännölliset tarkastukset osoittavat, että mittaukset vastaavat täysin raja-arvojen sovelluspisteessä laskettuja määriä tai ovat aina korkeammat.B OTSIKKO Laatutavoitteet, niiden noudattamiseksi asetetut päivämäärät ja niiden noudattamisen valvontamenettely 1 Direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohdassa säädettyä poikkeusta käyttäviä jäsenvaltioita varten määrätään päästöstandardit, jotka niiden on laadittava ja joita niiden on sovellettava tuon direktiivin 5 artiklan mukaisesti, siten, että jäljempänä olevien 2 ja 3 kohdan mukaisesti määrättävä sopiva laatutavoite tai määrättävät sopivat laatutavoitteet täytetään alueilla, joihin 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen aineiden päästöt vaikuttavat. Toimivaltainen viranomainen määrittelee kussakin tapauksessa vaikutuksen alaisen alueen ja valitsee alla olevien 2 ja 3 kohdan mukaisesti määrätyistä laatutavoitteista tavoitteen tai tavoitteet, joita se pitää asianmukaisina ottaen huomioon vaikutuksen alaisen alueen käyttötarkoituksen ja sen, että tämän direktiivin tarkoituksena on poistaa kaikki pilaantuminen.2 Direktiivissä 76/464/ETY määritellyn pilaantumisen poistamiseksi ja tuon direktiivin 2 artiklan mukaisesti annetut laatutavoitteet ja niiden noudattamiseksi asetetut päivämäärät esitetään liitteessä II olevan B otsikon alla.3 Kaikki laatutavoitteina mainitut pitoisuudet tarkoittavat vuoden kuluessa saatujen tulosten aritmeettista keskiarvoa, jollei liitteessä II olevan B otsikon alla toisin määrätä.4 Sovellettaessa jonkin alueen vesiin useampaa kuin yhtä laatutavoitetta, veden laadun on täytettävä kaikki nuo tavoitteet.5 Kutakin tämän direktiivin mukaisesti myönnettyä lupaa varten toimivaltainen viranomainen määrittää yksityiskohtaiset säännöt, valvontamenettelyt ja päivämäärät kyseisen laatutavoitteen tai kyseisten laatutavoitteiden noudattamisen varmistamiseksi.6 Direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot raportoivat komissiolle kaikkien valittujen ja sovellettujen laatutavoitteiden osalta seuraavista:- päästöpisteet ja leviämistavat;- laatutavoitteen soveltamisalue;- näytteenottopisteiden sijainti;- näytteenottotiheys;- näytteenotto- ja mittausmenetelmät;- saadut tulokset.7 Näytteet on otettava pisteessä, joka on riittävän lähellä päästöpistettä edustaakseen päästöjen vaikutuksen alaisen alueen vesiympäristön laatua, ja näytteenottotiheyden on oltava riittävä, jotta vesiympäristön muutokset käyvät siitä ilmi, ottaen huomioon erityisesti hydrologisten olojen luonnollinen vaihtelu.C OTSIKKO Vertailumittausmenetelmät ja toteamisraja 1 Jäsenvaltioissa juomaveden valmistamiseen tarkoitetun päällysveden määritys menetelmistä sekä näytteenotto- ja analyysitiheydestä 9 päivänä lokakuuta 1979 annetussa neuvoston direktiivissä 79/869/ETY(1) annettuja määritelmiä sovelletaan tämän direktiivin yhteydessä.2 Kyseisten aineiden pitoisuuksien määrittelyssä käytettävät vertailumittausmenetelmät ja toteamisraja kyseisessä ympäristössä annetaan liitteessä II olevan C otsikon alla.3 Menetelmän toteamisraja, tarkkuus ja toistettavuus on eritelty kunkin aineen osalta liitteessä II olevan C otsikon alla.4 Jäteveden virtaamamittaukset on suoritettava ± 20 %:n tarkkuudella.(1) EYVL N:o L 271, 29.10.1979, s. 44LIITE II ERITYISMÄÄRÄYKSIÄ 1 Hiilitetrakloridista2 DDT:stä3 PentakloorifenolistaTässä liitteessä lueteltujen aineiden numerointi vastaa komission neuvostolle 22 päivänä kesäkuuta 1982 antaman tiedonannon(1) sisältämää 129 aineen luetteloa.Jos tähän liitteeseen tulevaisuudessa lisätään aineita, joita ei esitetä edellä mainitussa luettelossa, ne on numeroitava lisäämisen aikajärjestyksessä numerosta 130 alkaen.I Erityismääräyksiä hiilitetrakloridista (N:o 13)(2)CAS N:o 56-23-5(3)>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>C otsikko (13): Vertailumittausmenetelmät1 Kaasukromatografia on vertailumittausmenetelmä, jota käytetään määritettäessä, onko jätevesissä ja vedessä hiilitetrakloridia.Herkkää ilmaisinta on käytettävä pitoisuustasojen ollessa alle 0,5 mg/l, ja tässä tapauksessa määritysraja(4) on 0,1 ìg/l. Kun pitoisuudet ovat korkeampia kuin 0,5 mg/l, hyväksyttävä määritysraja(5) on 0,1 mg/l.2 Menetelmän tarkkuuden ja toistettavuuden on oltava ± 50 % pitoisuudessa, joka edustaa kaksinkertaista määritysrajan(6) arvoa.II Erityismääräyksiä DDT:stä (N:o 46)(7)(8)CAS N:o 50-29-3(9)SEISAUTTAMINEN: Vesiympäristön, sedimenttien ja/tai nilviäisten ja/tai äyriäisten ja/tai kalojen DDT-pitoisuus ei saa ajan kuluessa merkittävästi nousta.>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>C otsikko (46): Vertailumittausmenetelmä1 Kaasukromatografia varustettuna elektroninsieppausilmaisimella soveliaan liuottimen avulla tapahtuvan uuttamisen jälkeen on vertailumittausmenetelmä, jota käytetään määritettäessä DDT:n määrä jätevesissä varustettuna vesiympäristössä. Kokonais-DDT:n määritysraja(10) on vesiympäristölle noin 4 ìg/l ja jätevesille 1 ìg/l, riippuen näytteessä olevien vieraiden aineiden määrästä.2 Vertailumenetelmä, jota käytetään määritettäessä DDT:n määrä sedimenteissä ja organismeissa, on kaasukromatografia varustettuna elektroninsieppausilmaisimella näytteiden asianmukaisen valmistelun jälkeen. Määritysraja(11) on 1 ìg/kg.3 Menetelmän tarkkuuden ja toistettavuuden on oltava ± 50 % pitoisuudessa, joka edustaa kaksinkertaista määritysrajan(12) arvoa.III Erityismääräyksiä pentakloorifenolista (N:o 102)(13)(14)CAS N:o 87-86-5(15)SEISAUTTAMINEN: Sedimenttien ja/tai nilviäisten ja/tai äyriäisten ja/tai kalojen pentakloorifenolipitoisuus ei saa ajan kuluessa merkittävästi nousta.>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>C otsikko (102): Vertailumittausmenetelmä1 Korkeapaineinen nestekromatografia tai kaasukromatografia varustettuna elektroninsieppausilmaisimella soveliaan liuottimen avulla tapahtuvan uuttamisen jälkeen on vertailumittausmenetelmä, jota käytetään määritettäessä pentakloorifenolin määrä jätevesissä ja vesiympäristössä. Määritysraja(16) jätevesille on 2 ìg/l ja vesiympäristölle 0,1 ìg/l.2 Korkeapaineinen nestekromatografia tai kaasukromatografia varustettuna elektroninsieppausilmaisimella näytteiden asianmukaisen valmistelun jälkeen on vertailumenetelmä, jota käytetään määritettäessä pentakloorifenolin määrä sedimenteissä ja organismeissa. Määritysraja(17) on 1 ìg/kg.3 Menetelmän tarkkuuden ja toistettavuuden on oltava ± 50 % pitoisuudessa, joka edustaa kaksinkertaista määritysrajan(18) arvoa.(1) EYVL N:o C 176, 14.7.1982, s. 3(2) 5 artikla koskee erityisesti hiilitetrakloridin käyttöä teollisissa pesuloissa.(3) CAS-numero (Chemical Abstract Service)(4) Rajoittamatta direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohdan säännösten soveltamista, yksinkertaistettu valvontamenettely voidaan ottaa käyttöön, kun mikään ei viittaa siihen, että yllä esitettyjen laatutavoitteiden jatkuvassa täyttämisessä olisi vaikeuksia.(5) Aineen 'määritysrajalla` xg tarkoitetaan pienintä määrää, joka työskentelymenetelmän pohjalta on kvantitatiivisesti mitattavissa näytteestä ja joka vielä voidaan erottaa nollasta.(6) Seuraavien isomeerien summa 1,1,1-trikloro-2,2 bis (p-klorofenyyli) etaani,1,1,1-trikloro-2-(o-klorofenyyli)-2-(p-klorofenyyli) etaani,1,1,1-dikloro-2,2 bis (p-klorofenyyli) eteeni ja1,1,1-dikloro-2,2 bis (p-klorofenyyli) etaani.(7) 5 artikla koskee DDT:tä, jos havaitaan muita lähteitä kuin tässä liitteessä mainitut lähteet.(8) CAS-numero (Chemical Abstract Service)(9) Uusien laitosten osalta on parhaiden käytettävissä olevien teknisten keinojen avulla olla mahdollista antaa DDT:tä varten päästöstandardit, jotka ovat alemmat kuin 1 g/t tuotettua ainetta.(10) Tämän direktiivin täytäntöönpanosta saadun kokemuksen pohjalta komissio tekee neuvostolle tämän direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyvissä ajoin ehdotuksia, joiden tavoitteena on tiukempien, vuoteen 1994 mennessä voimaan tulevien raja-arvojen antaminen.(11) Aineen 'määritysrajalla` xg tarkoitetaan pienintä määrää, joka työskentelymenetelmän pohjalta on kvantitatiivisesti mitattavissa näytteestä ja joka vielä voidaan erottaa nollasta.(12) Kemiallinen yhdiste 2,3,4,5,6-pentakloro-1-hydroksibentseeni ja sen suolat.(13) Direktiivin 5 artikla koskee pentakloorifenolia ja erityisesti sen käyttöä puun käsittelyyn.(14) CAS-numero (Chemical Abstract Service)(15) Aineen `määritysrajalla`xg tarkoitetaan pienintä määrää, joka työskentelymenetelmän pohjalta on kvantitatiivisesti mitattavissa näytteestä, ja joka vielä voidaan erottaa nollasta.


Avis juridique important

|

31984L0467

Neuvoston direktiivi 84/467/Euratom, annettu 3 päivänä syyskuuta 1984, direktiivin 80/836/Euratom muuttamisesta perusnormien vahvistamisen osalta väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta

Virallinen lehti nro L 265 , 05/10/1984 s. 0004 - 0156 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 6 s. 0006  Espanjank. erityispainos: Luku 12 Nide 4 s. 0125  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 6 s. 0006  Portugalink. erityispainos: Luku 12 Nide 4 s. 0125

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 3 päivänä syyskuuta 1984,direktiivin 80/836/Euratom muuttamisesta perusnormien vahvistamisen osalta väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta (84/467/Euratom) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan atomienergiajärjestön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 31 ja 32 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka se on esittänyt saatuaan lausunnon asiantuntijaryhmältä, jonka tieteellis-tekninen komitea on nimennyt jäsenvaltioiden tieteellisten asiantuntijoiden keskuudesta,ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettäEuroopan atomienergiajärjestön perustamissopimuksessa määrätään, että perusnormit väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta, sellaisina kuin ne ovat esitettyinä erityisesti 30 artiklassa, on vahvistettava, sen varmistamiseksi, että kukin jäsenvaltio voi laatia 33 artiklan mukaisesti lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä varmistaakseen normien noudattamisen, toteuttaa tarvittavat toimenpiteet opetuksen, koulutuksen ja ammatillisen kasvatuksen osalta ja laatia tällaisia säännöksiä yhteensopiviksi muissa jäsenvaltioissa tässä suhteessa sovellettavien säädösten kanssa,neuvosto antoi 2 päivänä helmikuuta 1959 tällaiset perusnormit vahvistavat direktiivit(3), joita on muutettu viimeksi direktiivillä 80/836/Euratom(4),direktiivin 80/836/Euratom liiteiden I ja III osittainen tarkistus on osoittautunut tarpeelliseksi, säteilysuojelua koskevan tieteellisen tietämyksen kehityksen perusteella,väestön ja työntekijöiden terveyden suojeleminen edellyttää, että kaikkea toimintaa, johon liittyy ionisoivasta säteilystä aiheutuvia vaaroja, säädellään säännöksin,perusnormit on mukautettava ydinenergian käyttöolosuhteisiin ja normit vaihtelevat sen mukaan, onko kyse yksittäisen ionisoivalle säteilylle altistuvan työntekijän turvallisuudesta vai väestön suojelemisesta,direktiivin 80/836/Euratom liitteessä I ja III vahvistetut arvot ovat ainoastaan osittain viimeisimmän tieteellisen tietämyksen mukaisia,jotta voitiin vahvistaa osa näistä arvoista, oli väliaikaisesti tarpeellista käyttää aikaisemmin vuosien 1959, 1962, 1966 direktiiveissä vahvistettuja suurimpia sallittuja pitoisuuksia,vuonna 1980 ei ollut mahdollista tehdä laskelmia kaikista kyseisistä radionuklideista, jatalous- ja sosiaalikomitea arvioi 7 päivänä heinäkuuta 1983 antamassa lausunnossaan, että on tarpeen muuttaa direktiivin 80/836/Euratom 9 ja 12 artiklassa vahvistettuja vuosittaisia annosmääriä silmän mykiöille, jotta voidaan ottaa huomioon kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan viimeisimmät suositukset, joka merkitsee liitteessä III vahvistettujen krypton-arvojen muuttamista; on tarpeen toteuttaa nämä muutokset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 80/836/Euratom seuraavasti:1. Korvataan 1 artiklan b alakohdassa (Radiologiset, biologiset ja lääketieteelliset käsitteet) ranskankielisessä toisinnossa ilmaisu "dose effective" ilmaisulla "dose efficace";2. Korvataan 6 artiklan a alakohta seuraavasti:"a) kaiken toiminnan, josta aiheutuu altistus ionisoivalle säteilylle, on oltava ennalta perusteltua siitä saatavilla eduilla(1);(1) Ottaen huomioon lääketieteellisen toiminnan osalta lääketieteellisissä tutkimuksessa ja hoidossa olevien henkilöiden säteilysuojelua koskevista perustoimenpiteistä 3 päivänä syyskuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/466/Euratom (EYVL N:o L 265, 5.10.1984, s. 1).";3. Korvataan 9 artiklan a alakohta seuraavasti:"a) efektiiviseksi annosrajaksi, jota käytetään pääasiassa sisäisen altistuksen arvioimiseksi käytännössä(1) liitteessä II olevassa E jaksossa vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan, vahvistetaan 50 mSv (5 remiä) vuodessa; kunkin kyseisen elimen ja kudoksen keskimääräinen annos ei saa olla yli 500 mSv (50 rem) vuodessa;(1) Tämä efektiivinen annosraja otetaan huomioon liitteessä III annettujen vuosittaisen saantorajojen laskemisessa, jonka avulla voidaan määrittää johdetut konsentraatiorajat muun muassa ilmassa ja vedessä.";4. Korvataan 9 artiklan b alakohdan ensimmäinen luetelmakohta seuraavasti:"- silmän mykiön annosrajaksi vahvistetaan 150 mSv (15 rem) vuodessa,";5. Korvataan 12 artiklan 3 kohdan a alakohta seuraavasti:"a) efektiiviseksi annosrajaksi, jota käytetään pääasiassa sisäisen altistuksen arvioimiseksi käytännössä(1) liitteessä II olevassa E jaksossa vahvistettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan, vahvistetaan 5 mSv (0,5 rem) vuodessa; kunkin kyseisen elimen ja kudoksen keskimääräinen annos ei saa olla yli 50 mSv (5 rem) vuodessa;(1) Tämä efektiivinen annosraja otetaan huomioon liitteessä III annettujen vuosittaisen saantorajojen laskemisessa, jonka avulla voidaan määrittää johdetut konsentraatiorajat muun muassa ilmassa ja vedessä.";6. Korvataan 12 artiklan 3 kohdan b alakohdan ensimmäinen luetelmakohta seuraavasti:"- silmän mykiön annosrajaksi vahvistetaan 15 mSv (1,5 rem) vuodessa,";7. Korvataan liite I tämän direktiivin liitteellä I;8. Korvataan liitteessä II olevan E kohdan ensimmäisellä ja toisella rivillä ranskankielisessä toisinnossa ilmaisu "dose effective" ilmaisulla "dose efficace";9. Korvataan liite III tämän direktiivin liitteellä III.2 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahdeksantoista kuukauden kuluessa sen julkaisemisesta.Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa säännökset komissiolle.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 3 päivänä syyskuuta 1984.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. BARRY(1) EYVL N:o C 127, 14.5.1984, s. 120(2) EYVL N:o C 286, 24.10.1983, s. 15(3) EYVL N:o 11, 20.2.1959, s. 221/59(4) EYVL N:o L 246, 17.9.1980, s. 1LIITE I 1. Radionuklidien 4 artiklan a kohdan mukaiset suurimmat sallitut aktiivisuusarvot(1):Erittäin säteilymyrkylliset: 5 × 103 Bq; 1,4 × 10-7 Ci (luokka 1)Säteilymyrkylliset: 5 × 104 Bq; 1,4 × 10-6 Ci (luokka 2)Kohtalaisen säteilymyrkylliset: 5 × 105 Bq; 1,4 × 10-5 Ci (luokka 3)Lievästi säteilymyrkylliset: 5 × 106 Bq; 1,4 × 10-4 Ci (luokka 4)2. Keskeiset radioaktiiviset nuklidit luokitellaan niiden suhteellisen säteilymyrkyllisyyden perusteella seuraavasti.a) Erittäin säteilymyrkylliset (luokka 1):>VIITTAUS KAAVIOON>b) Säteilymyrkylliset (luokka 2):>VIITTAUS KAAVIOON>c) Kohtalaisen säteilymyrkylliset (luokka 3):>VIITTAUS KAAVIOON>d) Lievästi säteilymyrkylliset (luokka 4):>VIITTAUS KAAVIOON>3. Nuklidien 115In, 144Nd, 87Rb, 187Re ja 147Sm osalta ei voida soveltaa ennaltailmoittamis- ja hyväkösymismenettelyä käytetyistä määristä riippumatta.4. Kun on kyse muiden kuin Th luon. ja U luon. radionuklidien seoksista, jotka kuuluvat muihin säteilymyrkyllisyysluokkiin, ennaltailmoittamis- ja hyväkösymismenettelyä ei voida soveltaa, jos kunkin radionuklidin aktiivisuuden suhteiden summa 1 kohdassa vahvistetun rajan suhteen on enintään 1 sen luokan osalta, johon radionuklidi kuuluu.5. Radioluminesenssimaalien osalta ei voida soveltaa ennaltailmoittamis- ja hyväkösymismenettelyä, jos radioaktiivisten aineiden kokonaisaktiivisuus on enintään 2 × 109 tritiumia (5,4 × 10-2 Ci), 1 × 108 Bq 147Pm:ia (2,7 × 10-3 Ci) tai 5 × 105 Bq 226Ra (1,4 × 10-5 Ci) ja jos kyseisiä maaleja säilytetään ja käytetään 4 artiklan c kohdassaä tarkoitettujen laitteiden ja koneistojen valmistukseen tai korjaukseen.6. Toimivaltainen viranomainen määrää aina tarvittaessa ne radionuklidit, joita ei esitetä tässä liitteessä, kuuluvaksi johonkin säteilymyrkyllisyysluokkaan.7. Thoriumilla kyllästettyjen kaasuvaippojen osalta ei voida soveltaa ennaltailmoittamis- ja hyväkösymismenettelyä, paitsi niiden valmistuksessa.Alkuaineiden aakkosellinen luettelo>TAULUKON PAIKKA>(1) Alkuaineiden aakkosellinen luettelo on tämän liitteen lopussa.(2*) 234 92 U ja 238 92 U aktiivisuussuhde ei saa olla yli 1LIITE III1. Vuosisaantorajat hengittämällä ja johdetut radionuklidien konsentraatiorajat hengitysilmassa altistuneille työntekijöille ja johdetut radionuklidien konsentraatioiden saantorajat hengittämällä ja nielemällä väestölleNe arvot, joita ei esitetä taulukoissa a ja b, vastaavat 8, 9 ja 12 artiklassa altistuneille työntekijöille ja väestölle vahvistettuja vuosiannosrajoja.Arvot on laskettu aikuisille. Lasten osalta on otettava huomioon anatomiset ja fysiologiset ominaisuudet, jotka voivat edellyttää arvojen muuttamista.2. Radionuklidien seokseta) Jos seosta ei tunneta, mutta varmuudella voidaan sulkea pois tiettyjen radionuklidien esiintyminen siinä, käytetään seoksessa mahdollisesti mukana oleville radionuklideille vahvistettuja alimpia rajoja.b) Jos seoksen yksityiskohtaista koostumusta ei tiedetä, mutta jos seoksen radionuklidit tiedetään, käytetään seoksessa mukana oleville radionuklideille vahvistettuja alimpia rajoja.c) Jos seoksen jonkin radionuklidin konsentraatio ja myrkyllisyys ovat määräävässä asemassa, käytetään kyseiselle radionuklidille 1 kohdassa säädettyjä vuosisaantorajoja.d) Kun on kyse radionuklidiseoksesta, jonka koostumus tiedetään, yhden seuraavista ehdoista on täytyttävä:??S j Ij Ij,L ≤ 1eller??S j Cj Cj,L ≤ 1missä Ij on radionuklidin vuosisaanto j ja Ij,L on kyseisen radionuklidin vuosisaantoraja, Cj on radionuklidin j keskimääräinen vuosikonsentraatio ilmassa ja Cj,L on johdettu radionuklidin konsentraatioraja ilmassa.>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>