title: Komission direktiivi 2008/49/EY, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2008 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/36/EY liitteen II muuttamisesta yhteisön lentoasemia käyttävien ilma-alusten asematasotarkastusten suorittamisperusteiden osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               19.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 109/17

      KOMISSION DIREKTIIVI 2008/49/EY,
   annettu 16 päivänä huhtikuuta 2008,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/36/EY liitteen II muuttamisesta yhteisön lentoasemia käyttävien ilma-alusten asematasotarkastusten suorittamisperusteiden osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon yhteisön lentoasemia käyttävien kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuudesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/36/EY (1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivillä 2004/36/EY otetaan käyttöön yhdenmukaistettu lähestymistapa kansainvälisten turvallisuusvaatimusten tehokkaaksi täytäntöönpanemiseksi yhteisössä siten, että yhdenmukaistetaan säännöt ja menettelyt, joita sovelletaan jäsenvaltioissa sijaitseville lentoasemille laskeutuvien kolmansien maiden ilma-alusten asematasotarkastuksiin. Direktiivissä edellytetään, että jäsenvaltiot suorittavat yhdenmukaisen menettelyn mukaisesti asematasotarkastuksia kolmansien maiden ilma-aluksille, jotka laskeutuvat jollekin niiden kansainväliselle lentoliikenteelle avoimista lentoasemista, ja että jäsenvaltiot osallistuvat suoritettuja asematasotarkastuksia koskevien tietojen keräämiseen ja vaihtoon.

               (2)

               Jäsenvaltiot voivat toteuttaa direktiivistä 2004/36/EY johtuvat yhteisön velvoitteet suureksi osaksi osallistumalla Euroopan siviili-ilmailukonferenssin (ECAC) vuonna 1996 käynnistämään ulkomaisten ilma-alusten turvallisuuden arviointia (Safety Assessment of Foreign Aircraft, SAFA) koskevaan ohjelmaan, jonka hallinnointi annettiin aluksi Euroopan ilmailuviranomaisten yhteistyöjärjestön (JAA) tehtäväksi.

               (3)

               SAFA-ohjelma siirtyi 1 päivästä tammikuuta 2007 alkaen yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan, ja sitä hallinnoi nykyisin komissio, jota avustaa tässä tehtävässä Euroopan lentoturvallisuusvirasto (EASA) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/36/EY täytäntöönpanosta yhteisön lentoasemia käyttävien ilma-alusten turvallisuutta ja tietojärjestelmän hallinnointia koskevien tietojen keruun ja vaihtamisen osalta 19 päivänä toukokuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 768/2006 (2) mukaisesti.

               (4)

               SAFA-ohjelmaa olisi täydennettävä aiheellisilla toimenpiteillä sen varmistamiseksi, että asematasotarkastusten suorittamiseen sovelletaan yhteisiä vaatimuksia, esimerkiksi asematasotarkastuksia koskevaa käsikirjaa.

               (5)

               Direktiivin 2004/36/EY liitteessä II vahvistetaan ainoastaan hyvin yleiset perusteet, sillä direktiivin antamisen aikaan yksityiskohtaisia teknisiä ohjeita ja menettelyjä julkaisi ja ajantasaisti säännöllisesti JAA, ja niiden täytäntöönpano SAFA-ohjelmaan osallistuvissa ECAC-valtioissa oli vapaaehtoista.

               (6)

               Koska SAFA-ohjelma on siirretty yhteisön toimivaltaan ja komissio on alkanut kiinnittää entistä enemmän huomiota SAFA-ohjelman mukaisten asematasotarkastusten tuloksiin tehdessään päätöksiä lentoliikenteen harjoittajien sisällyttämisestä toimintakieltoon asetettuja lentoliikenteen harjoittajia koskevaan yhteisön luetteloon, joka vahvistetaan yhteisössä toimintakieltoon asetettuja lentoliikenteen harjoittajia koskevan yhteisön luettelon laatimisesta ja lennon suorittavan lentoliikenteen harjoittajan ilmoittamisesta lentomatkustajille sekä direktiivin 2004/36/EY 9 artiklan kumoamisesta 14 päivänä joulukuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2111/2005 mukaisesti, on tarpeen määritellä asematasotarkastusten suorittamista koskevan käsikirjan keskeiset osat.

               (7)

               Käsikirjan keskeiset osat muodostavat asematasotarkastusten suorittamisen olennaiset vaatimukset, joten ne olisi – erityisesti nyt kun SAFA-ohjelma on siirretty yhteisön toimivaltaan – sisällytettävä mahdollisimman nopeasti direktiivin 2004/36/EY liitteeseen II, jossa vahvistetaan menettelyt asematasotarkastusten suorittamiseksi.

               (8)

               EASA on tehnyt ehdotuksen direktiivin 2004/36/EY liitteen II muuttamiseksi komission asetuksen (EY) N:o 768/2006 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

               (9)

               Sen vuoksi direktiiviä 2004/36/EY olisi muutettava.

               (10)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3922/1991 (3) 12 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Direktiivin 2004/36/EY muuttaminen
   Korvataan direktiivin 2004/36/EY liite II tämän direktiivin liitteessä olevalla tekstillä.
   2 artikla
   Ohjeet
   Kun Euroopan lentoturvallisuusvirasto (EASA) laatii tämän direktiivin liitteessä tarkoitetut ohjeet, joita jäsenvaltioiden on sovellettava, sen on vahvistettava jäsenvaltioiden kuulemista varten avoin menettely, jossa käytetään hyväksi jäsenvaltioiden ilmailualan sääntelyviranomaisten asiantuntemusta ja käytetään tarvittaessa asianomaisten osapuolten asianmukaisia asiantuntijoita. Se voi perustaa tätä varten työryhmän.
   3 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kuuden kuukauden kuluttua direktiivin voimaantulosta.
   Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   4 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   5 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä huhtikuuta 2008.

            Komission puolesta

         Jacques BARROT

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EUVL L 143, 30.4.2004, s. 76. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2111/2005 (EUVL L 344, 27.12.2005, s. 15).

      (2)  EUVL L 134, 20.5.2006, s. 16.

      (3)  EYVL L 373, 31.12.1991, s. 4. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 216/2008 (EUVL L 79, 19.3.2008, s. 1).

      LIITE
      ”
            LIITE II
            EY:n SAFA-asematasotarkastusten käsikirja – keskeiset osat
            1.   YLEISET OHJEET
            1.1   SAFA-asematasotarkastuksia suorittavilla tarkastajilla on oltava riittävät tiedot tarkastettavalta alalta ja erityisesti riittävät tekniset, operatiiviset ja lentokelpoisuutta koskevat tiedot, jos tarkastetaan kaikki tarkistuslistan kohdat. Jos asematasotarkastusta suorittaa vähintään kaksi tarkastajaa, tarkastuksen pääkohdat eli ilma-aluksen ulkoinen silmämääräinen tarkastus sekä ohjaamon ja matkustamon ja/tai rahtitilojen tarkastaminen voidaan jakaa tarkastajien kesken.
            1.2   Tarkastajien on ilmoittauduttava ilma-aluksen päällikölle tai – jos päällikköä ei tavoiteta – jollekin ohjaamomiehistön jäsenistä taikka ilma-aluksen käyttäjän johtavan tason edustajalle ennen kuin asematasotarkastuksen ilma-aluksessa suoritettava osuus aloitetaan. Jos ei ole mahdollista ilmoittautua ilma-aluksen käyttäjän edustajalle tai jos tällaista edustajaa ei ole tavattavissa ilma-aluksessa tai sen läheisyydessä, yleisenä periaatteena on, että SAFA-asematasotarkastusta ei saa suorittaa. Erityisolosuhteissa voidaan kuitenkin päättää tehdä SAFA-asematasotarkastus, mutta sen on rajoituttava ainoastaan ilma-aluksen ulkoiseen silmämääräiseen tarkastukseen.
            1.3   Tarkastuksen on oltava niin kattava kuin käytettävissä olevan ajan ja resurssien puitteissa on mahdollista. Tämä tarkoittaa sitä, että jos aika tai resurssit eivät riitä kaikkien kohteiden tarkastamiseen, niistä voidaan tarkastaa vain osa. SAFA-asematasotarkastuksessa tarkastettavat kohteet valitaan käytettävissä olevan ajan ja resurssien mukaan ottaen huomioon EY:n SAFA-ohjelman tavoitteet.
            1.4   Asematasotarkastus ei saa viivästyttää tarkastettavan ilma-aluksen lähtöä kohtuuttomasti. Mahdollisia viivästymisen syitä ovat muuan muassa lennon valmistelun asianmukaisuuteen tai ilma-aluksen lentokelpoisuuteen kohdistuvat epäilyt taikka muut seikat, jotka vaikuttavat suoraan ilma-aluksen ja siinä olevien henkilöiden turvallisuuteen.
            2.   TARKASTAJIEN PÄTEVYYS
            2.1   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 päivästä tammikuuta 2009 lähtien kaikki niiden alueella suoritettavat SAFA-asematasotarkastukset ovat pätevien tarkastajien tekemiä.
            2.2   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden tarkastajat täyttävät jäljempänä esitetyt pätevyysvaatimukset
            2.3   Pätevyysvaatimukset
            2.3.1   Kelpoisuusvaatimukset
            Jäsenvaltioiden on varmistettava, että SAFA-tarkastajiksi ehdolla olevien henkilöiden pätevyyden kelpuuttaminen edellyttää asianmukaista ilmailualan koulutusta ja/tai käytännön kokemusta tarkastettavalta alalta tai tarkastettavilta aloilta, joita ovat:

                        a)

                        lentotoiminta;

                        b)

                        henkilöstön lupakirjat;

                        c)

                        ilma-aluksen lentokelpoisuus;

                        d)

                        vaaralliset aineet.

                  2.3.2   Koulutusta koskevat vaatimukset
            Ennen pätevyyden saavuttamista ehdokkaiden on suoritettava koulutus, joka muodostuu seuraavista:

                        —

                        2.4 kohdan mukaisesti määritellyn SAFA:n koulutusorganisaation antama teoreettinen koulutus,

                        —

                        2.4 kohdan mukaisesti määritellyn SAFA:n koulutusorganisaation tai jäsenvaltion 2.5 kohdan mukaisesti nimittämän, SAFA:n koulutusorganisaatiosta riippumattoman ylitarkastajan antama käytännön koulutus,

                        —

                        työpaikkakoulutus, joka muodostuu jäsenvaltion 2.5 kohdan mukaisesti nimittämän ylitarkastajan suorittamista tarkastuksista.

                  2.3.3   Pätevyyden säilyttämistä koskevat vaatimukset
            Jäsenvaltioiden on varmistettava, että pätevöityneet tarkastajat säilyttävät pätevyytensä

                        a)

                        osallistumalla jatkokoulutukseen, joka muodostuu 2.4 kohdan mukaisesti määritellyn SAFA:n koulutusorganisaation antamasta teoreettisesta koulutuksesta;

                        b)

                        suorittamalla viimeisimmän SAFA-koulutuksen jälkeen vähimmäismäärän asematasotarkastuksia kunkin 12 kuukauden jakson aikana, ellei tarkastaja ole samalla jonkin jäsenvaltion kansallisen ilmailuviranomaisen pätevä lentotoiminnan tai lentokelpoisuuden tarkastaja, joka suorittaa säännöllisesti kotimaisten käyttäjien ilma-alusten tarkastuksia.

                  2.3.4   Ohjeet
            EASA laatii ja julkaisee viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2008 jäsenvaltioille tarkoitetut yksityiskohtaiset ohjeet 2.3.1, 2.3.2 ja 2.3.3 kohdan täytäntöönpanosta.
            2.4   SAFA:n koulutusorganisaatiot
            2.4.1   SAFA:n koulutusorganisaatio voi olla osa jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista tai ulkopuolinen organisaatio.
            Ulkopuolinen organisaatio voi olla:

                        —

                        osa toisen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista,

                        —

                        riippumaton yksikkö.

                  2.4.2   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden kansallisten viranomaisten toteuttama koulutus, jota tarkoitetaan 2.3.2 kohdassa ja 2.3.3 kohdan a alakohdassa, vastaa vähintään EASA:n laatimia ja julkaisemia koulutusvaatimuksia.
            2.4.3   Jäsenvaltioiden, jotka ovat antaneet SAFA:an liittyvän koulutuksen ulkopuolisen organisaation hoidettavaksi, on perustettava järjestelmä tällaisen organisaation arvioimiseksi. Järjestelmän on oltava yksinkertainen, selkeä ja oikeasuhteinen, ja siinä on otettava huomioon EASA:n laatimat ja julkaisemat ohjeet. Lisäksi järjestelmässä voidaan ottaa huomioon muiden jäsenvaltioiden toteuttamat arvioinnit.
            2.4.4   Ulkopuolista organisaatiota saa käyttää vain, jos arviointi osoittaa, että koulutusta annetaan EASA:n laatimien ja julkaisemien koulutusvaatimusten mukaisesti.
            2.4.5   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden toimivaltaisten viranomaisten koulutusohjelmia ja/tai niiden järjestelmiä ulkopuolisten koulutusorganisaatioiden arvioimiseksi muutetaan, jos se on tarpeen suositusten perusteella, joita EASA on antanut komission asetuksessa (EY) N:o 736/2006 (1) säädettyjen työmenetelmien mukaisesti tehtyjen standardointitarkastusten johdosta.
            2.4.6   Jäsenvaltio voi pyytää EASA:a arvioimaan koulutusorganisaation ja antamaan neuvoja, joihin jäsenvaltio voi perustaa oman arviointinsa.
            2.4.7   EASA:n on laadittava ja julkaistava viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2008 jäsenvaltioille tarkoitetut yksityiskohtaiset ohjeet tämän kohdan täytäntöönpanosta.
            2.5   Ylitarkastajat
            2.5.1   Jäsenvaltio voi nimittää ylitarkastajia, joiden on täytettävä kyseisen jäsenvaltion erikseen vahvistamat pätevyysvaatimukset.
            2.5.2   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2.5.1 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten mukaisesti edellytetään, että nimitettävä henkilö

                        —

                        on ollut pätevä SAFA-tarkastaja vähintään kolme vuotta ennen nimitystä,

                        —

                        on tehnyt vähintään 36 SAFA-tarkastusta nimitystä edeltävien kolmen vuoden aikana.

                  2.5.3   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden ylitarkastajien antama käytännön koulutus ja/tai työpaikkakoulutus perustuu EASA:n laatimiin ja julkaisemiin koulutusvaatimuksiin.
            2.5.4   Jäsenvaltiot voivat myös määrätä ylitarkastajansa antamaan käytännön koulutusta ja/tai työpaikkakoulutusta muista jäsenvaltioista oleville harjoittelijoille.
            EASA:n on laadittava ja julkaistava viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2008 jäsenvaltioille tarkoitetut yksityiskohtaiset ohjeet tämän kohdan täytäntöönpanosta.
            2.6   Siirtymätoimenpiteet
            2.6.1   SAFA-tarkastajia, jotka täyttävät 2.3.1 kohdassa tarkoitetut kelpoisuusvaatimukset ja 2.3.3 kohdan b alakohdassa tarkoitetut kokemusvaatimukset komission direktiivin 2008/49/EY 3 artiklan mukaisesti vahvistettuna ajankohtana, pidetään pätevinä toimimaan tarkastajina tässä luvussa esitettyjen vaatimusten mukaisesti.
            2.6.2   Sen estämättä, mitä 2.3.3 kohdan a alakohdassa säädetään, 2.6.1 kohdan mukaisesti pätevinä pidettävien tarkastajien on osallistuttava SAFA:n koulutusorganisaation vaiheittain antamaan jatkokoulutukseen 1 päivään heinäkuuta 2010 mennessä ja sen jälkeen 2.3.3 kohdan a alakohdan mukaisesti.
            3.   VAATIMUKSET
            3.1   ICAO:n vaatimukset ja ICAO:n Eurooppaa koskevat alueelliset lisävaatimukset muodostavat perustason, jonka suhteen ilma-alus ja sen käyttäjä tarkastetaan EY:n SAFA-ohjelmassa. Lisäksi ilma-aluksen teknisen kunnon tarkastamisessa on otettava huomioon ilma-aluksen valmistajan vaatimukset.
            4.   TARKASTUSMENETTELY
            Tarkistuslistan kohdat
            4.1   Tarkastettavat kohteet valitaan SAFA:n asematasotarkastusilmoituksessa olevasta tarkistuslistasta, jossa on yhteensä 54 kohtaa. (Ks. lisäys 1.)
            4.2   Tehty tarkastus ja sen yhteydessä mahdollisesti tehdyt havainnot on ilmoitettava SAFA:n asematasotarkastusilmoituksessa, kun tarkastus on saatu päätökseen.
            SAFA:n yksityiskohtaiset ohjeet
            4.3   SAFA-asematasotarkastusilmoituksessa olevan tarkistuslistan jokaisesta kohdasta laaditaan yksityiskohtainen kuvaus, jossa täsmennetään tarkastuksen laajuus ja menetelmä. Lisäksi ilmoitetaan viittaus ICAO:n liitteiden asiaa koskeviin vaatimuksiin. Näistä laaditaan ja julkaistaan EASA:n yksityiskohtaiset ohjeet, joita muutetaan tarvittaessa uusimpien sovellettavien vaatimusten huomioon ottamiseksi.
            Ilmoitusten tallentaminen SAFA:n keskitettyyn tietokantaan
            4.4   Ilmoitus tarkastuksesta on tallennettava SAFA:n keskitettyyn tietokantaan mahdollisimman pian ja joka tapauksessa viimeistään 15 työpäivän kuluttua tarkastuspäivästä riippumatta siitä, onko tarkastuksessa todettu havaintoja.
            5.   HAVAINTOJEN LUOKITTELU
            5.1   Jokaisen tarkastettavan kohdan osalta havainnot luokitellaan kolmeen ryhmään sen mukaan, millainen poikkeama 3.1 kohdassa tarkoitetuista vaatimuksista on kyseessä. Havaintojen ryhmät ovat seuraavat:

                        —

                        ryhmä 1: havainnolla katsotaan olevan vähäinen vaikutus turvallisuuteen

                        —

                        ryhmä 2: havainnolla voi olla merkittävä vaikutus turvallisuuteen

                        —

                        ryhmä 3: havainnolla voi olla huomattava vaikutus turvallisuuteen.

                  5.2   Havaintojen luokittelusta laaditaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka julkaistaan EASA:n yksityiskohtaisina ohjeina ja joita muutetaan tarvittaessa alan tieteen ja tekniikan kehittymisen huomioon ottamiseksi.
            6.   SEURANTATOIMET
            6.1   SAFA-tarkastuksen päättyessä siitä on laadittava todistus, johon on sisällyttävä vähintään lisäyksessä 2 luetellut seikat, ja jäljennös todistuksesta on annettava ilma-aluksen päällikölle tai – jos päällikköä ei tavoiteta – jollekin ohjaamomiehistön jäsenistä taikka ilma-aluksen käyttäjän johtavan tason edustajalle, joka on tavattavissa ilma-aluksessa tai sen läheisyydessä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1.2 kohdan soveltamista. Tarkastajan on pyydettävä vastaanottajalta allekirjoitettu tarkastustodistuksen vastaanottoilmoitus sekä säilytettävä se. Jos vastaanottaja kieltäytyy allekirjoittamasta, tästä tehdään maininta asiakirjaan. EASA:n on laadittava ja julkaistava tätä koskevat yksityiskohtaiset säännöt yksityiskohtaisina ohjeina.
            6.2   Havaintojen luokittelun perusteella on määritelty tiettyjä seurantatoimia. Havaintoryhmän ja sitä seuraavien toimien suhde esitetään toimien luokkina, jotka EASA:n on vahvistettava ja julkaistava yksityiskohtaisina ohjeina.
            6.3   Luokka 1: SAFA-asematasotarkastuksen tuloksista tiedottaminen ilma-aluksen päällikölle tai – jos päällikköä ei tavoiteta – jollekin ohjaamomiehistön jäsenistä taikka ilma-aluksen käyttäjän johtavan tason edustajalle. Se toteutetaan tiedottamalla suullisesti ja antamalla tarkastustodistus. Tämä on tehtävä jokaisen tarkastuksen jälkeen riippumatta siitä, onko tarkastuksessa todettu havaintoja.
            6.4   Luokka 2: Molemmat seuraavista:

                        1)

                        asianomaiselle ilma-aluksen käyttäjälle annettava kirjallinen ilmoitus, johon sisältyy vaatimus todistaa korjaavien toimien toteuttaminen, ja

                        2)

                        vastuulliselle valtiolle (ilma-aluksen käyttäjän valtio ja/tai rekisterinpitäjävaltio) annettava kirjallinen ilmoitus, jossa todetaan asianomaisen valtion turvallisuusvalvonnan alaisuudessa käytetyn ilma-aluksen tarkastuksen tulokset. Ilmoituksessa on tarvittaessa vaadittava vahvistamaan 1 kohdan mukaisesti toteutettujen korjaavien toimien hyväksyminen.

                  Jäsenvaltioiden on annettava EASA:lle kuukausittain selvitys niiden seurantatoimien edistymisestä, joita ne ovat toteuttaneet asematasotarkastusten johdosta.
            Luokan 2 toimiin on ryhdyttävä silloin, kun on todettu ryhmään 2 tai 3 luokiteltuja havaintoja.
            EASA:n on laadittava ja julkaistava tätä koskevat yksityiskohtaiset säännöt yksityiskohtaisina ohjeina.
            6.5   Luokka 3: Luokan 3 toimiin on ryhdyttävä silloin, kun on todettu ryhmään 3 luokiteltu havainto. Sen mukaan, mikä on ryhmään 3 luokitellun havainnon mahdollinen vaikutus ilma-aluksen ja siinä olevien henkilöiden turvallisuuteen, on määritelty seuraavat alaluokat:

                        1)

                        Luokka 3 a – ilma-aluksen käytön rajoittaminen: asematarkastuksen tekevä toimivaltainen viranomainen katsoo tarkastuksessa todettujen puutteiden perusteella, että ilma-alus saa lähteä vain tietyin rajoituksin.

                        2)

                        Luokka 3 b – korjaavat toimet ennen lentoa: asematasotarkastuksessa todetaan puutteita, jotka edellyttävät korjaavia toimia ennen lentoon lähtöä.

                        3)

                        Luokka 3 c – tarkastuksen suorittavan kansallisen ilmailuviranomaisen asettama lentokielto: ilma-alus asetetaan lentokieltoon, kun asematasotarkastuksen suorittava toimivaltainen viranomainen ryhmän 3 (huomattavan) havainnon tehtyään ei ole vakuuttunut siitä, että ilma-aluksen käyttäjä toteuttaa korjaavia toimia puutteiden korjaamiseksi ennen lentoon lähtöä, jolloin ilma-aluksen ja siinä olevien henkilöiden turvallisuus olisi välittömästi uhattuna. Tällaisissa tapauksissa asematasotarkastuksen suorittavan kansallisen viranomaisen on asetettava ilma-alus lentokieltoon siihen asti, kun vaara on poistettu, sekä ilmoitettava asiasta välittömästi asianomaisen ilma-aluksen käyttäjän ja ilma-aluksen rekisteröintivaltion toimivaltaisille viranomaisille.

                  Edellä olevan 2 ja 3 kohdan mukaisesti toteutettaviin toimiin voi sisältyä ilman matkustajia suoritettava siirtolento huoltotukikohtaan.

                        4)

                        Luokka 3 d – välitön toimintakielto: jos vaara turvallisuudelle on välitön ja ilmeinen, jäsenvaltio voi asettaa toimintakiellon sovellettavan kansallisen tai yhteisön lainsäädännön mukaisesti.

            Lisäys 1
            SAFA-asematasotarkastusilmoitus

            Lisäys 2
            Tarkastustodistuslomake

         ”

         (1)  EUVL L 129, 17.5.2006, s. 10.


Avis juridique important

|

31990L0232

Kolmas neuvoston direktiivi 90/232/ETY, annettu 14 päivänä toukokuuta 1990, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 129 , 19/05/1990 s. 0033 - 0035 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 19 s. 0189  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 19 s. 0189

KOLMAS NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä toukokuuta 1990,moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (90/232/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäneuvosto on antanut direktiivillä 72/166/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 84/5/ETY(5), säännökset moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta eli liikennevakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä,direktiivin 72/166/ETY 3 artiklassa vaaditaan kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet huolehtiakseen, että sellaisten ajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta, joiden pysyvä kotipaikka on niiden alueella, on otettu liikennevakuutus; vastuun laajuus sekä vakuutusturvan ehdot olisi määrättävä näiden toimenpiteiden perusteella,direktiivi 84/5/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla, on vähentänyt tuntuvasti jäsenvaltioiden liikennevakuutusten tason ja sisällön välisiä eroja; tällainen vakuutusturva on kuitenkin edelleen huomattavan erilainen eri maissa,moottoriajoneuvojen aiheuttamista liikennevahingoista vahinkoa kärsineille olisi taattava yhtäläinen kohtelu riippumatta siitä, missä yhteisön alueella vahingot tapahtuvat,tietyissä jäsenvaltioissa erityisesti moottoriajoneuvojen matkustajien pakollinen vakuutusturva on puutteellinen; tämän erityisen vahinkoalttiin mahdollisten vahingonkärsineiden ryhmän suojelemiseksi puutteet olisi korjattava,direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan soveltamista koskeva epävarmuus olisi poistettava; kaikkien pakollisten liikennevakuutusten on oltava voimassa koko yhteisön alueella,vakuutetun etujen turvaamiseksi kaikkien vakuutusten olisi lisäksi taattava yhtä vakuutusmaksua vastaan kaikissa jäsenmaissa näiden lainsäädännön edellyttämä vakuutusturva tai sen jäsenvaltion lainsäädännön edellyttämä vakuutusturva, jossa ajoneuvolla on pysyvä kotipaikka, jos tämä vakuutusturva on parempi,direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdassa säädetään, että kaikkien jäsenvaltioiden on perustettava tai valtuutettava laitos suorittamaan korvausta vakuuttamattomien tai tuntemattomien ajoneuvojen aiheuttamien liikennevahinkojen johdosta vahinkoa kärsineille; kyseisellä säännöksellä ei kuitenkaan rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta pitää tämän toimielimen suorittamaa korvausta ensisijaisena tai toissijaisena,vakuuttamattoman ajoneuvon aiheuttaman vahingon tapahduttua vahingonkärsineen on joissakin jäsenvaltioissa ennen korvausvaatimuksen esittämistä laitokselle osoitettava, että korvausvastuussa oleva osapuoli ei kykene suorittamaan korvausta tai kieltäytyy siitä; tämä laitos pystyy vahingonkärsinyttä paremmin ryhtymään toimenpiteisiin korvausvastuussa olevaa osapuolta vastaan; sen vuoksi olisi syytä estää, että tämä laitos voisi vaatia korvaukseen oikeutettua vahingonkärsinyttä osoittamaan, että korvausvastuussa oleva osapuoli ei kykene maksamaan korvausta tai kieltäytyy siitä,jos edellä mainitun laitoksen ja vakuutuksenantajan välillä syntyy kiistaa siitä, kumman niistä olisi maksettava korvausta vahingonkärsineelle, jäsenvaltioiden olisi välttääkseen viivytykset korvausten maksamisessa vahingonkärsineelle huolehdittava, että jompikumpi näistä osapuolista määrätään ensisijaiseen vastuuseen korvauksen maksamisesta, kunnes kiista on ratkaistu,liikennevahinkojen yhteydessä vahingonkärsineiden on joskus vaikea saada selville sen vakuutusyrityksen nimeä, joka on korvausvastuussa ajoneuvon käytöstä aiheutuneesta vahingosta; jäsenvaltioiden tulisi tällaisten vahingonkärsineiden etujen turvaamiseksi toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tällaiset tiedot ovat nopeasti saatavilla,ottaen huomioon kaikki nämä seikat olisi kahta edellistä moottoriajoneuvoihin liittyvästä vastuusta annettua direktiiviä täydennettävä yhdenmukaisesti,tällainen täydennys, joka parantaa vakuutettujen ja vahingonkärsineiden vakuutusturvaa, helpottaa edelleen yhteisön sisäisten rajojen ylittämistä ja siten sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa; tämän vuoksi olisi lähtökohdaksi otettava kuluttajansuojan korkea taso, japerustamissopimuksen 8 c artiklan mukaisesti olisi otettava huomioon se, kuinka paljon eri kehitystasolla olevien kansantalouksien täytyy ponnistella; joillekin jäsenvaltioille pitäisi sen vuoksi antaa mahdollisuus siirtymäjärjestelyihin joidenkin tämän direktiivin säännöksien panemiseksi täytäntöön asteittain,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta vakuutuksesta on korvattava ajoneuvon käytöstä kaikille matkustajille paitsi kuljettajalle aiheutuneet henkilövahingot, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 84/5/ETY 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamista.Tässä direktiivissä "ajoneuvolla" tarkoitetaan samaa kuin direktiivin 72/166/ETY 1 artiklassa.2 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki ajoneuvojen käytöstä aiheutuvan vastuun varalta otettavat liikennevakuutukset:- kattavat yhden vakuutusmaksun perusteella koko yhteisön alueen, ja- takaavat saman yhden vakuutusmaksun perusteella kaikissa jäsenvaltioissa niiden lainsäädännön edellyttämän vakuutusturvan tai sen jäsenvaltion lainsäädännön edellyttämän vakuutusturvan, jossa ajoneuvolla on pysyvä kotipaikka, jos tämä vakuutusturva on parempi.3 artikla Lisätään neuvoston direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdan ensimmäiseen alakohtaan lause seuraavasti:"Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa sallia laitoksen asettavan korvauksen maksamisen ehdoksi, että vahingonkärsinyt jollakin tavoin osoittaa korvausvastuussa olevan henkilön olevan maksukyvytön tai kieltäytyvän maksamasta."4 artikla Jos direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun laitoksen ja korvausvastuussa olevan vakuutuksenantajan välillä syntyy kiistaa siitä, kumman on suoritettava korvaus vahingonkärsineelle, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, että jompikumpi näistä osapuolista määrätään ensisijaiseen vastuuseen korvauksen maksamisesta viipymättä vahingonkärsineelle.Jos lopulta päätetään, että toisen osapuolen olisi pitänyt maksaa korvaus kokonaan tai osittain, tämän toisen osapuolen on suoritettava asianmukainen korvaus maksaneelle osapuolelle.5 artikla 1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liikennevahingon osapuolet pystyvät nopeasti varmistumaan sen vakuutusyrityksen nimestä, joka on korvausvastuussa moottoriajoneuvon käytöstä aiheutuneesta vahingosta.2 Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1995 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen 1 kohdan täytäntöönpanosta.Tarvittaessa komissio antaa neuvostolle aiheelliset ehdotukset.6 artikla 1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2 Edellä 1 kohdasta poiketen:- Helleenien tasavallalle, Espanjan kuningaskunnalle ja Portugalin tasavallalle sallitaan määräaika 31 päivään joulukuuta 1995, jonka päättymisestä niiden on noudatettava 1 ja 2 artiklaa,- Irlannille sallitaan määräaika 31 päivään joulukuuta 1998, jonka päättymisestä sen on noudatettava 1 artiklaa moottoripyörän takaistuimella matkustavien osalta, sekä 31 päivään joulukuuta 1995, jonka päättymisestä sen on noudatettava 1 artiklaa muiden ajoneuvojen osalta ja 2 artiklaa.7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä toukokuuta 1990.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaD. J. O'MALLEY(1) EYVL N:o C 16, 20.1.1989, s. 12(2) EYVL N:o C 304, 4.12.1989, s. 41 ja EYVL N:o C 113, 7.5.1990(3) EYVL N:o C 159, 26.6.1989, s. 7(4) EYVL N:o L 103, 2.5.1972, s. 1(5) EYVL N:o L 8, 11.1.1984, s. 17