title: Komission direktiivi 2005/7/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 2005, rehujen dioksiinipitoisuuksien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden pitoisuuksien määrittämistä koskevista vaatimuksista annetun direktiivin 2002/70/EY muuttamisesta - ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               29.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 27/41

         KOMISSION DIREKTIIVI 2005/7/EY,
   annettu 27 päivänä tammikuuta 2005,
   rehujen dioksiinipitoisuuksien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden pitoisuuksien määrittämistä koskevista vaatimuksista annetun direktiivin 2002/70/EY muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten 20 päivänä heinäkuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/373/ETY (1) ja erityisesti sen 2 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Rehujen dioksiinipitoisuuksien ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden pitoisuuksien määrittämistä koskevista vaatimuksista 26 päivänä heinäkuuta 2002 annetussa komission direktiivissä 2002/70/EY (2) vahvistetaan erityissäännökset määritysmenetelmille, joita käytetään direktiivissä 70/373/ETY säädetyn virallisen tarkastuksen yhteydessä.

               (2)

               Yhteisön näytteenottomenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten 1 päivänä maaliskuuta 1976 annetussa komission direktiivissä 76/371/ETY (3) vahvistettua näytteenottomenetelmää on sovellettava tiettyjen rehujen dioksiinipitoisuuksien virallisen tarkastuksen ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden pitoisuuksien määrittämisen yhteydessä. On asianmukaista täsmentää, että rehuun tasaisesti jakautuneiden aineiden tai tuotteiden tarkastuksen yhteydessä olisi sovellettava määrää koskevia vaatimuksia.

               (3)

               On erittäin tärkeää, että määritystulokset ilmoitetaan ja tulkitaan yhtenäisesti, jotta varmistetaan yhdenmukaistettu täytäntöönpano kaikissa jäsenvaltioissa.

               (4)

               Direktiivi 2002/70/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.

               (5)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 2002/70/EY liitteet tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kahdentoista kuukauden kuluttua voimaantulosta. Niiden on toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 27 päivänä tammikuuta 2005.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 170, 3.8.1970, s. 2. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).

      (2)  EYVL L 209, 6.8.2002, s. 15.

      (3)  EYVL L 102, 15.4.1976, s. 1.

      LIITE
      Muutetaan direktiivin 2002/70/ETY liitteet seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan liite I seuraavasti:
                  ”1.   Tarkoitus ja soveltamisala
                  Rehun dioksiinipitoisuuksien (PCDD-/PCDF-pitoisuuden) viralliseen tarkastukseen ja dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden (1) i pitoisuuksien määrittämiseen tarkoitetut näytteet on otettava direktiivin 76/371/ETY säännösten mukaisesti. Direktiivin 76/371/ETY liitteessä olevassa 5.A. kohdassa säädettyjä määrää koskevia vaatimuksia on sovellettava rehuun tasaisesti jakautuneiden aineiden tai tuotteiden tarkastuksen yhteydessä. Tällä tavoin saatujen kokoomanäytteiden katsotaan edustavan eriä tai osaeriä, joista ne on otettu. Laboratorionäytteistä määritettyjen pitoisuuksien perusteella arvioidaan, ovatko tutkittavat erät Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/32/EY (2) vahvistettujen enimmäismäärien mukaisia.
                  2.   Erän tai osaerän säännöstenmukaisuus
                  Erä hyväksytään, jos yhden analyysin tulos ei ylitä direktiivissä 2002/32/EY vahvistettua enimmäismäärää, kun otetaan huomioon mittausepävarmuus.
                  Erää ei hyväksytä, jos analyysitulos, joka on varmennettu rinnakkaismäärityksellä laskettuna vähintään kahden erillisen määrityksen keskiarvona, ylittää selvästi direktiivissä 2002/32/EY asetetun enimmäispitoisuuden mittausepävarmuus huomioiden. Mittausepävarmuus voidaan ottaa huomioon jollakin seuraavista tavoista:

                              —

                              laskemalla laajennettu epävarmuus, kun käytetään kattavuuskerrointa 2, jolloin luotettavuustaso on noin 95 prosenttia,

                              —

                              vahvistamalla päätösraja (CCα) komission päätöksen 2002/657/EY (3) mukaisesti (liitteen 3.1.2.5 kohta – aineet, joille on vahvistettu sallittu raja).

                        Näitä tulkintasääntöjä sovelletaan virallista valvontaa varten otettujen näytteiden määritystuloksiin. Ne eivät vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen soveltaa kansallisia sääntöjä direktiivin 95/53/EY (4) 18 artiklassa tarkoitettuihin oikeustoimia ja kiistanratkaisumenettelyjä varten tehtyihin määrityksiin.”
                  (1)  Taulukko dioksiinin kaltaisista PCB:istä

                              Yhdiste

                              TEF-arvo

                              Dibentso-para-dioksiinit (PCDD:t)

                              2,3,7,8-TCDD

                              1

                              1,2,3,7,8-PeCDD

                              1

                              1,2,3,4,7,8-HxCDD

                              0,1

                              1,2,3,6,7,8-HxCDD

                              0,1

                              1,2,3,7,8,9-HxCDD

                              0,1

                              1,2,3,4,6,7,8-HpCDD

                              0,01

                              OCDD

                              0,0001

                              Dibentsofuraanit (PCDF:t)

                              2,3,7,8-TCDF

                              0,1

                              1,2,3,7,8-PeCDF

                              0,05

                              2,3,4,7,8-PeCDF

                              0,5

                              1,2,3,4,7,8-HxCDF

                              0,1

                              1,2,3,6,7,8-HxCDF

                              0,1

                              1,2,3,7,8,9-HxCDF

                              0,1

                              2,3,4,6,7,8-HxCDF

                              0,1

                              1,2,3,4,6,7,8-HpCDF

                              0,01

                              1,2,3,4,7,8,9-HpCDF

                              0,01

                              OCDF

                              0,0001

                              Dioksiinin kaltaiset PCB:t: Ei-orto-PCB-yhdisteet ja mono-orto-PCB-yhdisteet

                              Ei-orto-PCB-yhdisteet

                              PCB 77

                              0,0001

                              PCB 81

                              0,0001

                              PCB 126

                              0,1

                              PCB 169

                              0,01

                              Mono-orto-PCB-yhdisteet

                              PCB 105

                              0,0001

                              PCB 114

                              0,0005

                              PCB 118

                              0,0001

                              PCB 123

                              0,0001

                              PCB 156

                              0,0005

                              PCB 157

                              0,0005

                              PCB 167

                              0,00001

                              PCB 189

                              0,0001

                              Käytetyt lyhenteet: T = tetra, Pe = penta, Hx = heksa, Hp = hepta, O = okta, CDD = klooridibentso-p-dioksiini, CDF = klooridibentsofuraani, CB = klooribifenyyli.

                        "
                     (2)  EYVL 140, 30.5.2002, s. 10."

                     (3)  EYVL 221, 17.8.2002, s. 8."

                     (4)  EYVL L 265, 8.11.1995, s. 17."

                  2)

                  Lisätään liitteessä II olevan 2 kohdan ”Taustaa” loppuun seuraava kohta:
                  ”Vain tässä direktiivissä yhden yksittäisen yhdisteen hyväksytty tietty määritysraja on se näyte-uutteessa olevan analyytin pitoisuus, joka antaa mitattaville kahdelle eri ionille vasteen, jossa vähemmän herkän signaalin signaali-kohinasuhde on 3:1, ja joka täyttää vaatimukset, jotka koskevat esimerkiksi retentioaikaa ja isotooppisuhdetta EPA-menetelmän 1613 versiossa B kuvatun määritysmenetelmän mukaisesti.”


Avis juridique important

|

31990L0642

Neuvoston direktiivi 90/642/ETY, 27 päivänä marraskuuta 1990, torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset

Virallinen lehti nro L 350 , 14/12/1990 s. 0071 - 0079 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 35 s. 0258  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 35 s. 0258

NEUVOSTON DIREKTIIVI,27 päivänä marraskuuta 1990,torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset (90/642/ETY) EUROOPAN TALOUSYHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäkasvisadon tuottaminen on yhteisössä erittäin tärkeällä sijalla,tämän tuotannon tulokseen vaikuttavat jatkuvasti kielteisesti haitalliset organismit ja rikkaruohot,on olennaisen tärkeää suojella kasveja ja kasvituotteita näiltä organismeilta, ei ainoastaan tuotetun sadon vähenemisen estämiseksi, vaan myös maatalouden tuottavuuden lisäämiseksi,kemiallisten torjunta-aineiden käyttö on eräs tärkeimmistä menetelmistä kasvien ja kasvikunnan tuotteiden suojelemiseksi näiden vahingollisten organismien vaikutuksilta; tästä huolimatta on suotavaa vahvistaa pakolliset pitoisuuksien enimmäismäärät niin alhaisiksi kuin hyvän viljelytavan vuoksi on perusteltua,nämä torjunta-aineet eivät kuitenkaan vaikuta ainoastaan suotuisasti kasvien tuotantoon, sillä kyse on yleensä vaarallisista aineista tai valmisteista, joilla on vaarallisia sivuvaikutuksia,useilla näillä torjunta-aineilla ja niiden metaboliiteilla tai hajoamistuotteilla saattaa olla kasvituotteille ja kuluttajille haitallisia vaikutuksia; näitä torjunta-aineita ei pitäisi käyttää sellaisissa olosuhteissa, joista aiheutuu vaaraa ihmisten tai eläinten terveydelle ja ympäristölle,yhteisössä tulisi edistää vaihtoehtoisten, luonnonmukaisen viljelyn menetelmien käyttämistä,hedelmien ja vihannesten torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta 23 päivänä marraskuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 76/895/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/186/ETY(5), säädetään sanottujen jäämien enimmäismääristä ja varmistetaan yhteisön laajuinen sellaisten tuotteiden vapaa liikkuvuus, joissa pitoisuudet ovat enintään näiden enimmäismäärien suuruisia; kuitenkin sanotussa direktiivissä sallitaan, että jäsenvaltiot niissä tapauksissa, joissa ne pitävät sitä perusteltuna, sallivat alueillaan sellaisten tuotteiden laskemisen liikkeelle, joissa on sallittuja enimmäismääriä suurempia pitoisuuksia,tämä viimeksi mainittu säädös on tietyissä tapauksissa omiaan pitämään yllä jäsenvaltioiden välisiä eroja näiden torjunta-ainejäämien enimmäismäärien osalta, mikä puolestaan osaltaan on luomassa kaupan esteitä ja estää siten tavaroiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä; yhteismarkkinoiden toteuttaminen vuoteen 1992 mennessä edellyttää tällaisten esteiden poistamista,näistä syistä olisi poistettava jäsenvaltioiden mahdollisuus sallia korkeampia pitoisuuksia, ja tietyille hedelmissä ja vihanneksissa tai niiden pinnassa oleville tehoaineille olisi vahvistettava kaikissa jäsenvaltioissa pakolliset enimmäismäärät, joita on noudatettava kun näitä tuotteita lasketaan liikkeelle,edelleenkin tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi yhteisössä olisi myös muissa kasvikunnasta peräisin olevissa tuotteissa tai niiden pinnassa oleville tietyille torjunta-aineille vahvistettava pakolliset enimmäismäärät,lisäksi enimmäismäärien noudattamisen avulla varmistetaan, että tavarat voivat liikkua vapaasti ja että kuluttajien ja eläinten terveyttä suojellaan asianmukaisesti,pakollisten torjunta-ainepitoisuuksien enimmäismäärien vahvistaminen edellyttää pitkähköä teknistä valmistelua siten, ettei niitä voida soveltaa välittömästi direktiivissä 76/895/ETY tarkoitettuihin torjunta-aineiden jäämiin,olisi kuitenkin tarpeen ottaa käyttöön näiden pakollisten enimmäismäärien vahvistamista koskeva erillinen sääntely direktiivissä 76/895/ETY säädettyjen torjunta-ainejäämien muuntamiseksi vaiheittain niille säädetyiksi pakollisiksi enimmäispitoisuuksiksi,tällä direktiivillä ei rajoiteta direktiivin 76/895/ETY soveltamista edelleen tiettyihin sellaisiin torjunta-ainejäämiin, joita ei säädellä tässä direktiivissä,torjunta-ainejäämiä ja niiden enimmäismääriä koskevien luetteloiden laatiminen kuuluu neuvoston toimivaltaan; tähän luetteloon eivät kuitenkaan kuulu sellaiset torjunta-ainejäämät, josta edelleen säädetään direktiivillä 76/895/ETY,on suotavaa soveltaa tätä direktiiviä tuotteisiin, jotka ovat tarkoitettuja vietäviksi kolmansiin maihin, paitsi tietyissä tapauksissa, jolloin valtiot, joihin tavara tuodaan, vaativat sellaista erityistä käsittelyä, joka tekee välttämättömäksi tässä direktiivissä yhteisössä noudatettavaksi vahvistettuja enimmäispitoisuuksia korkeammat pitoisuudet; ei ole kuitenkaan suotavaa soveltaa tätä direktiiviä sellaisiin tuotteisiin, jotka ovat tarkoitettuja muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tai rehujen valmistamiseen, tai jotka ovat tarkoitettuja käytettäviksi siemeninä,sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin säännöksiä noudatetaan laskettaessa tuotteita liikkeelle, jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset tarkastustoimenpiteet; tarpeellisista tarkastuksista on tehtävä suunnitelmat, ne on toteutettava, ja niiden tulokset on annettava tiedoksi virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/397/ETY(6) mukaisesti,on aiheellista saada aikaan yhteisön näytteenottomenettelyt ja analyysimenetelmät ja ainakin analyysimenetelmän osalta käyttää niitä vertailumenetelminä; tällaisten menetelmien valmisteleminen on teknistä ja tieteellistä täytäntöönpanoa, joka tulisi toteuttaa tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden ja komission kesken pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa; analyysimenetelmien tulee olla yhdenmukaisia niiden kriteereiden kanssa, jotka sisältyvät elintarvikkeiden tarkastuksessa tarvittavien yhteisön näytteenottomenettelyjen ja analyysimenetelmien käyttöön ottamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/591/ETY(7) liitteeseen,neuvosto antaa myöhemmin tehtävät muutokset luetteloihin niistä kasvikunnan tuotteista, joissa torjunta-aineiden jäämiä saattaa esiintyä, jajäsenvaltioilla olisi oltava lupa tilapäisesti alentaa vahvistettuja enimmäismääriä, jos ne osoittautuvat vaarallisiksi ihmisten tai eläinten terveydelle; tällaisissa tapauksissa on myös aiheellista saada aikaan tiivis yhteistyö jäsenvaltioiden ja komission kesken pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Tätä direktiiviä sovelletaan tuotteisiin, jotka kuuluvat liitteen ensimmäisessä sarakkeessa lueteltuihin tuoteryhmiin, joista toisessa sarakkeessa esitetään esimerkkejä näihin ryhmiin kuuluvat tuotteet tai kolmannessa sarakkeessa esitettyjen tuotteiden osat saattavat sisältää tiettyjen torjunta-aineiden jäämiä.Neuvosto laatii luettelon torjunta-ainejäämistä ja niiden enimmäismääristä ja päättää asiasta komission ehdotuksesta määräenemmistöllä. Sellaisia torjunta-ainejäämiä ei sisällytetä luetteloon, joiden enimmäismäärät vahvistetaan direktiivissä 76/895/ETY.2 Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta seuraavien säännösten noudattamista:a) elintarvikkeissa sallittuja säilöntäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 5 päivänä marraskuuta 1963 annetun neuvoston direktiivin 64/54/ETY(8), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 85/585/ETY(9), joka koskee bifenyyliä (difenyyliä), ortofenyylifenolia, natriumortofenyylifenattia ja 2-(4-thiatsolyl)-bentsimidatsolia (tiabendatsolia), säännökset, jotka ovat edelleen noiden aineiden käytön sääntelyn osalta voimassa, kunnes ne ja niiden enimmäismäärät sisällytetään 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon;b) suurimmista sallituista haitallisten aineiden ja tuotteiden pitoisuuksista rehuissa 17 päivänä joulukuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 74/63/ETY(10), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/519/ETY(11), säännökset;c) direktiivin 76/895/ETY säännökset;d) torjunta-aineiden enimmäismääristä viljoissa 24 päivänä heinäkuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY(12), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/298/ETY(13), säännökset.3 Tätä direktiiviä sovelletaan myös sellaisiin 1 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin, jotka on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin. Kuitenkaan ei tämän direktiivin mukaisesti vahvistettuja enimmäismääriä sovelleta niihin tuotteisiin, jotka on käsitelty ennen vientiä, jos voidaan riittävällä tavalla osoittaa, että:a) määrämaana oleva kolmas maa edellyttää sellaista erityistä käsittelyä, jonka avulla estetään haitallisten organismien kulkeutuminen sen alueelle; taib) käsitteleminen on välttämätöntä tuotteiden suojelemiseksi haitallisilta organismeilta kolmanteen maahan tapahtuvan kuljetuksen ja siellä tapahtuvan varastoinnin aikana.4 Tätä direktiiviä ei sovelleta 1 kohdassa tarkoitettuihin tuotteisiin, jos riittävällä tavalla on osoitettu, että ne ovat tarkoitettuja:a) muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tai rehujen valmistamiseen; taib) siemeniksi tai istutettaviksi.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `torjunta-aineiden jäämillä` torjunta-aineiden ja niiden metaboliittien ja niiden hajoamistuotteiden tai reaktiotuotteiden jäämiä, jotka sisältyvät 1 artiklassa tarkoitettuun luetteloon, ja joita esiintyy sanotussa artiklassa tarkoitetuissa tuotteissa;b) `liikkeelle laskemisella` mitä tahansa 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden luovuttamista sadonkorjuun jälkeen.3 artikla 1. Kun tuotteet tai mahdollisesti niiden osat, joita tarkoitetaan 1 artiklassa, lasketaan liikkeelle ne eivät saa sisältää 1 artiklassa tarkoitetussa luettelossa ilmoitettua suurempia torjunta-ainejäämäpitoisuuksia.Niiden kuivattujen tuotteiden osalta, joille ei ole vahvistettu enimmäismääriä, sovelletaan 1 artiklassa tarkoitetussa luettelossa olevia enimmäismääriä, ottaen huomioon kuivauksen vaikutus jäämäpitoisuuteen.2. Jäsenvaltioiden on varmistettava ainakin pistokokeiden avulla, että 1 kohdassa tarkoitettuja enimmäismääriä noudatetaan. Tarvittavat tarkastukset on toteutettava direktiivissä 89/397/ETY ja erityisesti sen 4 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.4 artikla 1 Jäsenvaltioiden toimivaltaisen viranomaisen tai toimivaltaisten viranomaisten on laadittava suunnitelmat 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti tiettynä aikana tehtävien tarkastusten ominaisuuksista ja tiheydestä.2 Kunkin vuoden elokuun ensimmäiseen päivään mennessä jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tarvittavat tiedot 1 kohdassa tarkoitettujen suunnitelmien toteuttamisesta edellisenä vuonna ja yksilöitävä:- perusteet, joiden mukaan nämä ohjelmat on laadittu,- tehtyjen tarkastusten lukumäärä ja tekotapa,- todettujen rikkomusten lukumäärä ja laji.3 Komissio toimittaa kunakin vuonna marraskuun ensimmäiseen päivään mennessä ja ensimmäisen kerran vuonna 1993 jäsenvaltioille, kuultuaan niitä pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa, suosituksen seuraavan vuoden tarkastustoiminnan koordinoimisesta. Tätä suositusta voidaan vastaavasti tarpeen mukaan muuttaa koordinoidun suunnitelman toteuttamisen yhteydessä.Koordinoidussa ohjelmassa esitetään erityisesti kiireellisyysjärjestys sen toteuttamista varten.Tiedoissa, jotka toimitetaan 2 kohdan mukaisesti, on oltava erityinen, erikseen esitetty osa koordinoidun ohjelman toteuttamisesta.4 Viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin antamisesta komissio toimittaa neuvostolle selvityksen tämän artiklan täytäntöönpanosta ja tekee tarvittaessa aiheelliset ehdotukset.5 artikla Jäsenvaltiot eivät saa alueellaan kieltää tai estää sellaisten 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden liikkeelle laskemista niiden sisältämien torjunta-ainejäämien perusteella, jos kyseisissä tuotteissa tai kyseisten tuotteiden osissa olevien jäämien määrä on enintään 1 artiklassa tarkoitetussa luettelossa oleva enimmäismäärä.6 artikla 1 Edellä 3 artiklassa tarkoitettuja tarkastuksia varten tarvittavat näytteet hedelmistä ja vihanneksista otetaan direktiivissä 79/700/ETY(14) säädettyä menettelyä noudattaen. Menettelyt näytteiden ottamiseksi muista tuotteista kuin hedelmistä ja vihanneksista sekä analyysimenetelmät kaikkia tuotteita varten määritellään noudattaen 9 artiklassa säädettyä menettelyä.Yhteisön analyysimenetelmät eivät ole esteenä sille, että jäsenvaltiot käyttävät muita testattuja ja tieteellisesti päteviä menetelmiä, edellyttäen, että tästä ei aiheudu estettä sellaisten tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle, jotka on yhteisön menetelmiä noudattaen todettu tämän direktiivin mukaisiksi. Siinä tapauksessa, että tulosten tulkinnasta on erimielisyyttä, ratkaisevina on pidettävä niitä tuloksia, jotka on saatu yhteisön menetelmiä noudattaen.2 Analyysimenetelmien, jotka on määritelty 1 kohdan mukaisesti, on oltava niiden perusteiden mukaisia, joista säädetään direktiivin 85/591/ETY liitteessä.3 Jäsenvaltioiden on toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle tieto 1 kohdan mukaisesti käytetyistä muista menetelmistä.7 artikla Neuvosto antaa komission ehdotuksesta määräenemmistöllä muutokset, jotka on tehtävä liitteisiin tieteellisen ja teknisen kehityksen vuoksi.8 artikla 1 Kun jäsenvaltio uuden tiedon tai olemassa olevan tiedon uudelleen arvioinnin perusteella katsoo, että 1 artiklassa tarkoitetussa liitteessä esitetty enimmäispitoisuus on vaaraksi ihmisten tai eläinten terveydelle ja tämän vuoksi kiireelliset toimenpiteet ovat tarpeen, tuo jäsenvaltio voi alueellaan väliaikaisesti alentaa enimmäismäärää. Tällaisissa tapauksissa sen on viipymättä toimitettava tieto asiasta muille jäsenvaltioille ja komissiolle sekä ilmoitettava perusteet toimenpiteelleen.2 Komissio tarkastelee kiireellisesti 1 kohdassa tarkoitetun jäsenvaltion esittämät perusteet ja kuulee jäsenvaltioita pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa, jäljempänä `pysyvä komitea`; se antaa lausuntonsa ja toteuttaa aiheelliset toimenpiteet. Komissio ilmoittaa viipymättä neuvostolle ja jäsenvaltioille jokaisesta toimenpiteestä. Jokainen jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttamat toimenpiteet neuvoston käsiteltäväksi 15 päivän kuluessa ilmoituksesta.Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin 15 päivän kuluessa siitä, kun asia saatettiin sen käsiteltäväksi.3 Jos komissio katsoo, että 1 artiklassa tarkoitetussa luettelossa esitettyjä enimmäismääriä on muutettava 1 kohdassa tarkoitettujen ongelmien poistamiseksi ja sen varmistamiseksi, että ihmisten terveyttä suojellaan, se aloittaa 10 artiklassa tarkoitetun menettelyn näiden muutosten antamiseksi. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltio, joka on toteuttanut 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet, voi pitää ne edelleen voimassa, kunnes neuvosto tai komissio on kyseistä menettelyä noudattaen tehnyt päätöksen.9 artikla 1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän komitean käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.2 Komission edustaja tekee pysyvälle komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Pysyvä komitea antaa lausuntonsa näistä ehdotuksista määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat pysyvän komitean lausunnon mukaisia.4 Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole pysyvän komitean lausunnon mukaisia, tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.5 Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia tuli neuvostossa vireille, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.10 artikla 1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtajan omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.2 Komission edustaja tekee pysyvälle komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Pysyvä komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat pysyvän komitean lausunnon mukaisia.4 Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole pysyvän komitean lausunnon mukaisia, tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.5 Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa 15 päivän kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.11 artikla 1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992.2 Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksisssä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 1990.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaV. SACCOMANDI(1) EYVL N:o C 46, 25.2.1989, s. 5(2) EYVL N:o C 260, 15.10.1990, s. 56(3) EYVL N:o C 329, 30.12.1989, s. 11(4) EYVL N:o L 340, 9.12.1976, s. 26(5) EYVL N:o L 66, 10.3.1989, s. 36(6) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 23(7) EYVL N:o L 372, 31.12.1985, s. 50(8) EYVL N:o 12, 27.1.1964, s. 161/64(9) EYVL N:o L 372, 31.12.1985, s. 43(10) EYVL N:o L 38, 11.2.1974, s. 31(11) EYVL N:o L 304, 27.10.1987, s. 38(12) EYVL N:o L 221, 7.8.1986, s. 37(13) EYVL N:o L 126, 20.5.1988, s. 53(14) EYVL N:o L 207, 15.8.1979, s. 26LIITE Luettelo 1 artiklassa tarkoitetuista tuotteista ja niiden osista, joihin sovelletaan jäämien enimmäismäärää Huom: Tuoreena tuotteena pidetään myös jäähdytettyjä ja jäädytettyjä tuotteita>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31992L0012

Neuvoston direktiivi 92/12/ETY, annettu 25 päivänä helmikuuta 1992, valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta

Virallinen lehti nro L 076 , 23/03/1992 s. 0001 - 0013 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0057  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0057

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 25 päivänä helmikuuta 1992,valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta (92/12/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäsisämarkkinoiden toteuttaminen ja toiminta edellyttävät tavaroiden vapaata liikkuvuutta, valmisteveron alaiset tavarat mukaan luettuina,olisi määriteltävä alue, jolla tätä direktiiviä sekä valmisteveron alaisten tuotteiden valmisteverojen määristä ja rakenteista annettuja direktiivejä sovelletaan,valmisteveron alaisten tuotteiden käsite on määriteltävä; yhteisön säännökset voivat koskea ainoastaan tavaroita, joita kohdellaan valmisteveron alaisina kaikissa jäsenvaltioissa; näistä tuotteista voidaan erityistarkoituksiin kantaa myös muita välillisiä veroja; muiden välillisten verojen voimassapitäminen tai käyttöönotto ei saa aiheuttaa rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksia,sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan varmistamiseksi näiden valmisteverosaatavan syntymisen on oltava sama kaikissa jäsenvaltioissa,tuotteen luovuttaminen, hallussapito luovutettavaksi tai osoittaminen itsenäistä taloudellista toimintaa harjoittavan elinkeinonharjoittajan tarpeisiin taikka julkisoikeudellisen laitoksen tarpeisiin muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa tuote luovutetaan kulutukseen, aiheuttaa valmisteverosaatavan syntymisen tässä toisessa jäsenvaltiossa,yksityishenkilöiden omiin tarpeisiinsa hankkimia ja itse kuljettamia valmisteveron alaisia tuotteita on verotettava siinä jäsenvaltiossa, jossa nämä tuotteet hankitaan,sen toteamiseksi, ettei valmisteveron alaisten tuotteiden hallussapito liity henkilökohtaisiin vaan kaupallisiin tarkoituksiin, jäsenvaltioiden on otettava huomioon tietyt perusteet,muiden henkilöiden kuin valtuutettujen varastonpitäjien tai rekisteröityjen taikka rekisteröimättömien elinkeinonharjoittajien ostamista valmisteveron alaisista tuotteista, jotka myyjä tai joku muu tämän puolesta lähettää tai kuljettaa suoraan tai muutoin kuin suoraan, on kannettava valmistevero määräjäsenvaltiossa,veron kannon varmistamiseksi määräaikana on valmistus- ja säilytystiloja voitava valvoa; tämä valvonta on voitava varmistaa toimivaltaisten viranomaisten lupaa edellyttävällä varastointijärjestelmällä,siirtyminen yhden jäsenvaltion alueelta toiseen jäsenvaltioon ei saa aiheuttaa valvontaa, joka voisi estää vapaata liikkuvuutta yhteisössä; verosaatavan syntymiseen liittyvien tarpeiden vuoksi valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen on kuitenkin oltava tiedossa; sen vuoksi olisi säädettävä näitä tuotteita koskevasta saateasiakirjasta,olisi määrättävä velvoitteet, joita valtuutettujen varastonpitäjien sekä muiden elinkeinonharjoittajien on noudatettava,verojen kannon varmistamiseksi jäsenvaltioiden vahvistamien määrien mukaisina olisi luotava menettely, jota sovelletaan näiden tuotteiden liikkuessa väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän mukaan,tämän vuoksi olisi ensisijaisesti kunkin tavaraerän oltava helposti tunnistettavissa; sen verotuksellinen asema on voitava määrittää välittömästi; tähän tarkoitukseen on näin ollen laadittava saateasiakirja, joka voi olla hallinnollinen tai kaupallinen; käytettävän kaupallisen asiakirjan on sisällettävä hallinnollisen asiakirjan pääkohdat,olisi vahvistettava menettely, jolla elinkeinonharjoittajat ilmoittavat jäsenvaltioiden veroviranomaisille tällä saateasiakirjalla lähetettävistä tai vastaanotettavista luovutuksista,saateasiakirjan käyttö ei ole tarpeen, kun valmisteveron alaiset tuotteet liikkuvat yhteisön muun tullimenettelyn kuin vapaaseen liikkeeseen luovutuksen mukaan tai kun ne sijoitetaan vapaa-alueelle tai vapaavarastoon,kansallisiin säännöksiin kohdistuneen rikkomuksen tai sääntöjenvastaisuuden tapahduttua valmistevero olisi kannettava siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on tapahtunut, taikka siinä jäsenvaltiossa, jossa se on todettu, tai jos tavaroita ei ole esitetty verotettaviksi määräjäsenvaltiossa, valmistevero olisi kannettava lähtöjäsenvaltiossa,jäsenvaltiot voivat säätää, että kulutukseen luovutetut tuotteet on varustettava veromerkeillä tai kansallisilla tunnistemerkeillä; näiden merkkien käyttö ei saa luoda esteitä yhteisön sisäiselle kaupalle,siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotteet on luovutettu kulutukseen, maksettu valmistevero on voitava palauttaa, jos tuotteita ei ole tarkoitettu kulutettaviksi tässä jäsenvaltiossa,olisi säädettävä verovapautuksista, jotka perustuvat jäsenvaltioiden sopimuksiin muiden valtioiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa, jäsenvaltioiden välisen tuonnin verollisuuden periaatteesta on luovuttu, minkä vuoksi jäsenvaltioiden välisessä kaupassa ei enää sovelleta tuonnin verovapautuksia ja verohelpotuksia koskevia säännöksiä; näin ollen nämä säännökset olisi poistettava, ja asiaa koskevat direktiivit olisi mukautettava vastaavasti,olisi asetettava valmisteverokomitea tutkimaan, mitä yhteisön toimenpiteitä tarvitaan valmisteverosäännösten täytäntöön panemiseksi,yhteisössä matkustavien lento- ja laivamatkustajien käsimatkatavaroihin ja kirjattuihin matkatavaroihin kohdistuvien tarkastusten ja muodollisuuksien lakkauttamisesta annetun asetuksen 1 artiklan 2 kohdan mukaan tätä asetusta sovelletaan sen rajoittamatta jäsenvaltioiden säätämiin kieltoihin tai rajoituksiin liittyvää valvontaa, jos nämä ovat Euroopan yhteisöjen kolmen perustamissopimuksen mukaisia; tässä yhteydessä 26 artiklassa mainittujen määrällisten rajoitusten noudattamisen edellyttämiä tarkastuksia on pidettävä tällaisena valvontana ja sellaisena yhteisön lain mukaisena,tarvitaan määräaika, jonka kuluessa voidaan toteuttaa tarvittavat toimenpiteet sekä niiden kyseisiin aloihin kohdistuvien yhteiskunnallisten vaikutusten että niiden alueellisten, erityisesti raja-alueilla syntyvien ongelmien lieventämiseksi, joita tuonnin verollisuuden ja viennin verovapautusten lakkauttamisesta jäsenvaltioiden välisessä kaupassa voi seurata; tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi annettava 30 päivään kesäkuuta 1999 vapauttaa valmisteverosta tuotteet, joita verottomien tavaroiden myymälät säädetyin rajoituksin luovuttavat jäsenvaltioiden välisen lento- tai laivamatkustajaliikenteen yhteydessä,olisi vapautettava pienet viinintuottajat tietyistä valmisteveroa koskevaan yleiseen järjestelmään liittyvistä velvoitteista, jalisäksi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen ja arvonlisäveron alalla 19 päivänä joulukuuta 1977 annettu neuvoston direktiivi 77/799/ETY() olisi muutettava siten, että sen säännökset koskevat myös valmisteveroja,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 OSASTO Yleiset säännökset 1 artikla1. Tässä direktiivissä säädetään järjestelmästä, joka koskee valmisteveron ja muiden välittömästi tai välillisesti tuotteiden kulutukseen kohdistuvien välillisten verojen alaisia tuotteita, lukuun ottamatta arvonlisäveroa ja yhteisön määräämiä veroja.2. Valmisteveron alaisten tuotteiden valmisteverojen rakennetta ja määrää koskevat erityissäännökset ovat eri direktiiveissä.2 artikla1. Tätä direktiiviä sekä 1 artiklan 2 kohdassa mainittuja direktiivejä sovelletaan yhteisön alueella, sellaisena kuin se on kunkin jäsenvaltion osalta määritelty Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksessa ja erityisesti sen 227 artiklassa, lukuun ottamatta seuraavia kansallisia alueita:- Saksan liittotasavallan osalta Helgolandin saari ja Büsingenin alue,- Italian tasavallan osalta Livigno, Campione d'Italia sekä Luganon järven Italialle kuuluvat aluevedet,- Espanjan kuningaskunnan osalta Ceuta ja Melilla.2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ja 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja direktiivejä ei sovelleta Kanariansaarilla. Espanjan kuningaskunta voi kuitenkin julistuksella ilmoittaa, että näitä direktiivejä sovelletaan kyseisillä alueilla kaikkiin tai tiettyihin 3 artiklan 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin ensimmäisestä päivästä toista julistuksen tallettamista seuraavaa kuukautta.3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ja 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja direktiivejä ei sovelleta Ranskan tasavallan merentakaisissa departementeissa. Ranskan tasavalta voi kuitenkin julistuksella ilmoittaa, että näitä direktiivejä sovelletaan kyseisillä alueilla ensimmäisestä päivästä toista julistuksen tallettamista seuraavaa kuukautta, jollei niiden äärimmäisen reuna-alueen aseman edellyttämistä mukauttamistoimenpiteistä muuta johdu.4. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on:- Monacon ruhtinaskunta, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on Ranskan tasavalta,- Jungholz ja Mittelberg (Kleines Walsertal), kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on Saksan liittotasavalta,- Man-saari, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistynyt kuningaskunta,- San Marino, kohdellaan kuten liiketoimia, joiden lähtö- tai määräpaikka on Italian tasavalta.5. Tämän direktiivin säännökset eivät estä Kreikkaa pitämästä voimassa Kreikan perustuslain 105 artiklassa Athos-vuorelle myönnettyä erityisasemaa.6. Jos komissio katsoo, että 1 4 kohdan säännökset eivät erityisesti kilpailun rehellisyyden kannalta enää ole perusteltuja, se tekee neuvostolle aiheelliset ehdotukset.3 artikla1. Tätä direktiiviä sovelletaan yhteisön tasolla seuraaviin asiaa koskevissa direktiiveissä määriteltyihin tuotteisiin:- kivennäisöljyt,- alkoholi ja alkoholijuomat,- valmistettu tupakka.2. Edellä 1 kohdassa mainituista tuotteista voidaan erityistarkoituksiin kantaa myös muita välillisiä veroja, jos näiden verojen kannossa noudatetaan valmisteverojen ja arvonlisäverojen veron perusteen määräämistä, laskentaa, verovaateen täytäntöönpanokelpoisuutta ja valvontaa koskevia verotussääntöjä.3. Jäsenvaltiot saavat edelleen ottaa käyttöön tai pitää voimassa muihin kuin 1 kohdassa mainittuihin tuotteisiin kohdistuvia veroja, jos nämä verot eivät aiheuta rajojen ylitykseen liittyviä muodollisuuksia jäsenvaltioiden välisessä kaupassa.Samoin edellytyksin jäsenvaltiot saavat edelleen myös kantaa palvelujen suorituksista muita kuin liikevaihtoveron luonteisia veroja, valmisteveron alaisiin tuotteisiin kohdistuvat verot mukaan luettuina.4 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "valtuutetulla varastonpitäjällä" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat valtuuttaneet ansiotoiminnassaan verottomassa varastossa tuottamaan, valmistamaan, pitämään hallussaan, vastaanottamaan ja sieltä lähettämään valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina;b) "verottomalla varastolla" paikkaa, jossa valtuutettu varastonpitäjä ansiotoiminnassaan tuottaa, valmistaa, pitää hallussaan taikka vastaanottaa tai josta tämä lähettää valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina sen jäsenvaltion, jossa veroton varasto sijaitsee, toimivaltaisten viranomaisten määräämin edellytyksin;c) "väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmällä" verojärjestelmää, jota sovelletaan tuotteiden tuotantoon, valmistukseen ja hallussapitoon sekä niiden liikkumiseen väliaikaisesti valmisteverottomina;d) "rekisteröidyllä elinkeinonharjoittajalla" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka ei ole valtuutettu varastonpitäjä, mutta jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat valtuuttaneet ansiotoiminnassaan vastaanottamaan toisesta jäsenvaltiosta tuotavia valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina. Tällainen elinkeinonharjoittaja ei kuitenkaan saa pitää hallussaan eikä lähettää tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina;e) "rekisteröimättömällä elinkeinonharjoittajalla" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka ei ole valtuutettu varastonpitäjä, mutta joka saa ansiotoiminnassaan satunnaisesti vastaanottaa toisesta jäsenvaltiosta tuotavia valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina. Tällainen elinkeinonharjoittaja ei saa pitää hallussaan eikä lähettää tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina. Rekisteröimättömän elinkeinonharjoittajan on ennen tavaroiden lähetystä annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion veroviranomaisille.5 artikla1. Edellä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tuotteet ovat valmisteveron alaisia niitä 2 artiklassa määritellyllä yhteisön alueella tuotettaessa tai niitä tälle alueelle tuotaessa."Valmisteveron alaisen tuotteen tuontina" on pidettävä tuotteen saapumista yhteisön alueelle, mukaan luettuna saapuminen 2 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa säädetyissä poikkeuksissa tarkoitetuilta alueilta ja Kanaalisaarilta.Jos tuote sen saapuessa yhteisön alueelle asetetaan yhteisön tullimenettelyyn, tuotteen tuonnin on kuitenkin katsottava tapahtuvan silloin, kun yhteisön tullimenettelyä lakataan soveltamasta tuotteeseen.2. Valmisteveron alaisia tuotteita on pidettävä väliaikaisesti valmisteverottomina, jos niihin niitä kolmansista maista tuotaessa tai niitä kolmansiin maihin vietäessä sovelletaan muuta yhteisön tullimenettelyä kuin vapaaseen liikkeeseen luovutusta tai jos ne sijoitetaan vapaa-alueelle tai vapaavarastoon, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tullimenettelyjä koskevien kansallisten ja yhteisön säännösten soveltamista.6 artikla1. Valmisteverovaade tulee täytäntöönpanokelpoiseksi, kun tuote luovutetaan kulutukseen tai kun todetaan hävikkejä, joista on kannettava valmisteveroa 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti.Valmisteveron alaisten tuotteiden kulutukseen luovuttamisena on pidettävä sitä, että:a) niihin lakataan soveltamasta väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmää, myös sääntöjenvastaisesti;b) niitä valmistetaan väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän ulkopuolella, myös sääntöjenvastaisesti;c) ne tuodaan maahan muutoin kuin väliaikaisesti valmisteverottomina, myös sääntöjenvastaisesti.2. Valmistevero on kannettava niiden verovaateen täytäntöönpanokelpoisuutta koskevien edellytysten ja määrien mukaisina, jotka ovat voimassa täytäntöönpanokelpoisuuden alkaessa siinä jäsenvaltiossa, jossa tuote luovutetaan kulutukseen tai hävikit todetaan. Valmistevero on kannettava ja perittävä kunkin jäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, jäsenvaltioiden soveltaessa samoja veron kantoa ja perintää koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sekä kotimaisiin että muista jäsenvaltioista tuotaviin tuotteisiin.7 artikla1. Jos valmisteveron alaisia tuotteita, jotka on jo luovutettu kulutukseen yhdessä jäsenvaltiossa, pidetään hallussa kaupallisiin tarkoituksiin toisessa jäsenvaltiossa, valmisteverot on kannettava siinä jäsenvaltiossa, jossa näitä tuotteita pidetään hallussa.2. Kun yhdessä jäsenvaltiossa 6 artiklassa määriteltyyn kulutukseen luovutettuja tuotteita luovutetaan, aiotaan luovuttaa tai osoitetaan itsenäistä taloudellista toimintaa harjoittavan elinkeinonharjoittajan tai julkisoikeudellisen laitoksen tarpeisiin toisessa jäsenvaltiossa, valmistevero on kannettava tässä toisessa jäsenvaltiossa, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan soveltamista.3. Valmistevero on kannettava tapauksen mukaan henkilöltä, joka luovuttaa tuotteet tai pitää hallussaan luovutettaviksi tarkoitettuja tuotteita, taikka henkilöltä, jolle tuotteet osoitetaan muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa tuotteet on jo luovutettu kulutukseen, taikka ansiotoimintaa harjoittavalta elinkeinonharjoittajalta tai julkisoikeudelliselta laitokselta.4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden on liikuttava eri jäsenvaltioiden alueiden välillä saateasiakirjalla, jossa mainitaan 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun asiakirjan pääkohdat. Tämän asiakirjan muoto ja sisältö on määriteltävä tämän direktiivin 24 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.5. Edellä 3 kohdassa tarkoitetun henkilön, elinkeinonharjoittajan tai laitoksen on noudatettava seuraavia määräyksiä:a) tehtävä ennen tavaroiden lähetystä ilmoitus määräjäsenvaltion veroviranomaisille ja annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta;b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot kyseisen jäsenvaltion määräämien menettelyjen mukaisesti;c) suostuttava valvontaan, jolla määräjäsenvaltion viranomaiset voivat varmistua siitä, että tavarat on tosiasiallisesti vastaanotettu ja niistä kannettavat valmisteverot on maksettu.6. Edellä 1 artiklassa tarkoitetussa ensimmäisessä jäsenvaltiossa maksetut valmisteverot on palautettava 22 artiklan 3 kohdan mukaisesti.8 artiklaYksityishenkilöiden omiin tarpeisiinsa hankkimien ja itse kuljettamien tuotteiden valmistevero on sisämarkkinoiden periaatteen mukaan kannettava siinä jäsenvaltiossa, josta ne hankitaan.9 artikla1. Valmisteverosaatava syntyy, kun yhdessä jäsenvaltiossa kulutukseen luovutettuja tuotteita pidetään hallussa kaupallisiin tarkoituksiin toisessa jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6, 7 ja 8 artiklan soveltamista.Tällöin valmistevero on kannettava siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella tuotteet ovat, ja se on kannettava tuotteiden haltijalta.2. Voidakseen todeta, että 8 artiklassa tarkoitetut tuotteet on tarkoitettu kaupallisiin tarkoituksiin, jäsenvaltioiden on otettava huomioon muun muassa seuraavat seikat:- tuotteiden haltijan kaupallinen asema ja hallussapidon syyt,- tuotteiden sijaintipaikka tai tarvittaessa käytetty kuljetustapa,- tuotteisiin liittyvät asiakirjat,- tuotteiden luonne,- tuotteiden määrä.Viidennen luetelmakohdan soveltamiseksi jäsenvaltiot voivat, kuitenkin yksinomaan näyttöä varten, vahvistaa ohjetasoja. Näiden ohjetasojen on oltava vähintään seuraavat:a) Valmistettu tupakka>TAULUKON PAIKKA>b) Alkoholijuomat>TAULUKON PAIKKA>Irlanti saa 30 päivään kesäkuuta 1997 noudattaa ohjetasoja, joiden on oltava viinien osalta vähintään 45 litraa (joista enintään 30 litraa kuohuviinejä) ja oluiden osalta 55 litraa.3. Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että hankittaessa kivennäisöljyjä, jotka on jo luovutettu kulutukseen toisessa jäsenvaltiossa, valmisteverosaatava syntyy jäsenvaltiossa, jossa kulutus tapahtuu, jos yksityishenkilöt tai muut näiden puolesta kuljettavat nämä tuotteet poikkeuksellisilla kuljetustavoilla. Poikkeuksellisena kuljetustapana on pidettävä moottoripolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ajoneuvojen polttoainesäiliöissä tai asianmukaisissa varapolttoainesäiliöissä sekä nestemäisten lämmityspolttoaineiden kuljetusta muutoin kuin ammattimaisten elinkeinonharjoittajien puolesta käytettävissä säiliöautoissa.10 artikla1. Muiden henkilöiden kuin valtuutettujen varastonpitäjien tai rekisteröityjen taikka rekisteröimättömien elinkeinonharjoittajien ostamista valmisteveron alaisista tuotteista, jotka myyjä tai joku muu tämän puolesta lähettää tai kuljettaa suoraan tai muutoin kuin suoraan, on kannettava valmistevero niiden määräjäsenvaltiossa. Tässä artiklassa "määräjäsenvaltiolla" tarkoitetaan jäsenvaltiota, johon lähetys tai kuljetus saapuu.2. Näin ollen, kun yhdessä jäsenvaltiossa kulutukseen luovutettujen valmisteveron alaisten tuotteiden luovutukseen liittyy niiden lähetys tai kuljetus toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle 1 kohdassa tarkoitetulle henkilölle ja kun myyjä tai joku muu tämän puolesta lähettää tai kuljettaa tuotteet suoraan tai muutoin kuin suoraan, näistä tuotteista on kannettava valmistevero niiden määräjäsenvaltiossa.3. Määräjäsenvaltion valmistevero on kannettava myyjältä tuotteita luovutettaessa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää valmisteveron kannettavaksi veroedustajalta, joka on muu kuin tuotteiden vastaanottaja. Veroedustajan on oltava määräjäsenvaltioon sijoittautunut ja tämän jäsenvaltion veroviranomaisten hyväksymä.Sen jäsenvaltion, johon myyjä on sijoittautunut, on varmistettava, että myyjä:- antaa vakuuden valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion määräämin edellytyksin ennen tuotteiden lähetystä sekä varmistaa valmisteverojen maksamisen tuotteiden saavuttua perille,- pitää kirjaa tuotteiden luovutuksista.4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa ensimmäisessä jäsenvaltiossa maksetut valmisteverot on palautettava 22 artiklan 4 kohdan mukaisesti.5. Jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädäntöä noudattaen määrätä erityisiä yksityiskohtaisia sääntöjä tämän säännöksen soveltamiseksi sellaisiin valmisteveron alaisiin tuotteisiin, joihin sovelletaan erityisiä kansallisia perustamissopimuksen mukaisia jakelusäännöksiä.II OSASTO Tuotanto, valmistus ja hallussapito 11 artikla1. Jäsenvaltioiden on annettava omat valmisteveron alaisten tuotteiden tuotantoa, valmistusta ja hallussapitoa koskevat säännöksensä, jollei tämän direktiivin säännöksistä muuta johdu.2. Valmisteveron alaiset tuotteet, joista valmisteveroa ei ole maksettu, on tuotettava, valmistettava ja pidettävä hallussa verottomassa varastossa.12 artiklaVerottomien varastojen perustamiseen ja toimintaan tarvitaan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten lupa.13 artiklaValtuutettu varastonpitäjä on velvollinen:a) antamaan tarvittaessa tuotantoa, valmistusta ja hallussapitoa koskevan vakuuden sekä tavaroiden liikkumista koskevan pakollisen vakuuden, joiden edellytykset verottoman varaston toiminnan sallineen jäsenvaltion veroviranomaisten on määrättävä;b) noudattamaan sen jäsenvaltion määräämiä velvoitteita, jonka alueella veroton varasto sijaitsee;c) pitämään kirjaa kussakin verottomassa varastossa olevien tuotteiden varastoista ja liikkumisesta;d) esittämään tuotteet vaadittaessa;e) suostumaan varaston valvontaan tai inventointiin.Näiden velvoitteiden on oltava kansallisten ja yhteisön sisäisten liiketoimien välistä syrjimättömyyttä koskevan periaatteen mukaisia.14 artikla1. Valtuutettu varastonpitäjä on vapautettava valmisteverosta sellaisten väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä tapahtuneiden hävikkien osalta, jotka johtuvat odottamattomista tapahtumista tai ylivoimaisista esteistä ja jotka kyseisen jäsenvaltion viranomaiset ovat todenneet. Varastonpitäjä on väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä vapautettava valmisteverosta myös tuotteiden perusominaisuuksista johtuvien hävikkien osalta, jotka tapahtuvat tuotannon, valmistuksen, varastoinnin ja kuljetuksen aikana. Kunkin jäsenvaltion on määrättävä näiden valmisteverovapautuksien edellytykset. Nämä valmisteverovapautukset koskevat myös 16 artiklassa tarkoitettuja elinkeinonharjoittajia kuljetettaessa tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut hävikit, jotka tapahtuvat kuljetettaessa tuotteita yhteisössä väliaikaisesti valmisteverottomina, on todettava määräjäsenvaltion sääntöjen mukaisesti.3. Muiden puutteiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen sekä sellaisten hävikkien osalta, jotka eivät oikeuta 1 kohdassa tarkoitettuihin valmisteverovapautuksiin, valmisteverot on kannettava niiden määrien mukaisina, jotka ovat voimassa kyseisessä jäsenvaltiossa toimivaltaisten viranomaisten asianmukaisesti toteamien hävikkien tapahtumisen tai tarvittaessa puutteiden toteamisen ajankohtana, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 20 artiklan soveltamista.III OSASTO Liikkuminen 15 artikla1. Valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen väliaikaisesti valmisteverottomina on tapahduttava verottomien varastojen välillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan 2 kohdan, 16 artiklan ja 19 artiklan 4 kohdan soveltamista.2. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten 13 artiklan mukaisesti valtuuttamia varastonpitäjiä on pidettävä valtuutettuina sekä kansallisen että yhteisön sisäisen tuotteiden liikkumisen osalta.3. Yhteisön sisäiseen tuotteiden liikkumiseen liittyviin riskeihin on varauduttava tuotteen lähettäneen valtuutetun varastonpitäjän antamalla 13 artiklassa säädetyllä vakuudella tai tarvittaessa lähettäjän ja kuljettajan antamalla yhteisvastuullisella vakuudella. Tarvittaessa jäsenvaltiot voivat vaatia vakuutta vastaanottajalta.Jäsenvaltioiden on vahvistettava vakuuden antamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Vakuuden on oltava voimassa koko yhteisössä.4. Lähettävä valtuutettu varastonpitäjä ja tarvittaessa kuljettaja voivat vapautua vastuusta ainoastaan osoittamalla, että tuotteet on luovutettu vastaanottajalle, erityisesti esittämällä 18 artiklassa tarkoitetun saateasiakirjan 19 artiklassa säädetyin edellytyksin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 20 artiklan soveltamista.16 artikla1. Poiketen siitä, mitä 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, vastaanottaja voi olla muu ammattimainen elinkeinonharjoittaja kuin valtuutettu varastonpitäjä. Tämä elinkeinonharjoittaja saa ansiotoiminnassaan vastaanottaa muista jäsenvaltioista tuotavia valmisteveron alaisia tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina. Tämä elinkeinonharjoittaja ei kuitenkaan saa pitää hallussaan eikä lähettää näitä tuotteita väliaikaisesti valmisteverottomina.Jäsenvaltiot voivat yhteisön lainsäädäntöä noudattaen vahvistaa yksityiskohtaisia sääntöjä tämän säännöksen soveltamiseksi valmisteveron alaisiin tuotteisiin, joihin sovelletaan erityisiä kansallisia perustamissopimuksen mukaisia jakelusäännöksiä.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu elinkeinonharjoittaja voi ennen tavaroiden vastaanottamista pyytää jäsenvaltionsa veroviranomaisilta rekisteröintiä.Rekisteröidyn elinkeinonharjoittajan on:a) annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta jäsenvaltionsa veroviranomaisten määräämin edellytyksin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään lähettävän valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajan vastuusta, soveltamista;b) pidettävä kirjaa tuotteiden luovutuksista;c) esitettävä tuotteet vaadittaessa;d) suostuttava varastojen valvontaan tai inventointiin.Tämän elinkeinonharjoittajan osalta valmisteverot on kannettava tavaroita vastaanotettaessa, ja ne on maksettava kunkin jäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.3. Jos 1 kohdassa tarkoitettu elinkeinonharjoittaja ei ole jäsenvaltionsa veroviranomaisten rekisteröimä, tämän on:a) tehtävä ennen tavaroiden lähetystä ilmoitus määräjäsenvaltion veroviranomaisille ja annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään lähettävän valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajan vastuusta, soveltamista;b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot tavaroita vastaanotettaessa tämän jäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti;c) suostuttava valvontaan, jolla määräjäsenvaltion viranomaiset voivat varmistua siitä, että tavarat on tosiasiallisesti vastaanotettu ja niistä kannettavat valmisteverot on maksettu.4. Jollei 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, on sovellettava tämän direktiivin valmisteveron alaisten tavaroiden liikkumisesta väliaikaisesti valmisteverottomina annettuja säännöksiä.17 artiklaVeroedustajan voi nimetä lähettävä valtuutettu varastonpitäjä. Veroedustajan on oltava sijoittautunut määräjäsenvaltioon ja tämän jäsenvaltion veroviranomaisten valtuuttama. Veroedustajan on muun vastaanottajan kuin valtuutetun varastonpitäjän puolesta:a) annettava vakuus valmisteverojen maksamisesta määräjäsenvaltion veroviranomaisten määräämin edellytyksin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään lähettävän valtuutetun varastonpitäjän ja tarvittaessa kuljettajan vastuusta, soveltamista;b) maksettava määräjäsenvaltion valmisteverot tavaroita vastaanotettaessa määräjäsenvaltion määräämien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti;c) pidettävä kirjaa tuotteiden luovutuksista ja ilmoitettava määräjäsenvaltion veroviranomaisille paikka, jossa tavarat luovutetaan.18 artikla1. Mahdollisen tietokoneavusteisten menettelyjen käytön estämättä kaikkiin eri jäsenvaltioiden alueiden välillä väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän mukaan liikkuviin valmisteveron alaisiin tuotteisiin on liitettävä lähettäjän laatima asiakirja. Tämä asiakirja voi olla joko hallinnollinen tai kaupallinen asiakirja. Tämän asiakirjan muoto ja sisältö on vahvistettava tämän direktiivin 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.2. Tavaroiden tunnistamista ja niiden tarkastamista varten pakkaukset on numeroitava ja tuotteet on kuvailtava 1 kohdassa tarkoitetussa asiakirjassa, ja tarvittaessa lähettäjän on sinetöitävä kukin kuljetussäiliö, jos lähtöjäsenvaltio pitää kyseistä kuljetusyksikköä sinetöitäväksi sopivana, tai lähettäjän on sinetöitävä pakkaukset.3. Jos vastaanottaja on muu kuin valtuutettu varastonpitäjä tai rekisteröity elinkeinonharjoittaja, ja sen estämättä, mitä 17 artiklassa säädetään, 1 kohdassa tarkoitettuun asiakirjaan on liitettävä asiakirja todisteeksi siitä, että valmisteverot on maksettu määräjäsenvaltiossa tai että on noudatettu muita yksityiskohtaisia sääntöjä, joilla varmistetaan näiden valmisteverojen kanto määräjäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten määräämin edellytyksin.Tässä asiakirjassa on mainittava:- määräjäsenvaltion veroviranomaisten asianomaisen toimiston osoite,- ajankohta, jolloin valmistevero on maksettu tai kyseinen toimisto on hyväksynyt tätä maksua koskevan vakuuden, sekä maksua tai hyväksymistä koskeva viite.4. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumiseen 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa.5. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa valmisteveron alaisten tuotteiden valmistuksessa tai jalostuksessa käytettävien raaka-aineiden liikkumista ja varastointia koskevat säännöksensä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamista.19 artikla1. Elinkeinonharjoittajien on ilmoitettava jäsenvaltioiden veroviranomaisille luovutuksista, jotka on lähetetty ja vastaanotettu 18 artiklassa tarkoitetulla asiakirjalla tai viittauksella siihen. Tämä asiakirja on laadittava seuraavina neljänä kappaleena:- lähettäjälle jäävä kappale,- vastaanottajan kappale,- lähettäjälle väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltamisen lopettamiseksi palautettava kappale,- määräjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille tarkoitettu kappale.Kunkin lähtöjäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä käytettäväksi asiakirjan lisäkappaletta, joka on tarkoitettu lähtöjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.Määräjäsenvaltio voi määrätä, että sen viranomaisten on varmennettava tai hyväksyttävä lähettäjälle palautettava kappale, jolla väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltaminen lopetetaan. Tätä säännöstä soveltavien jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle, joka puolestaan ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille.Määräjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille tarkoitettuun kappaleeseen sovellettavasta menettelystä on määrättävä 24 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.2. Jos valmisteveron alaiset tuotteet siirtyvät väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän mukaan valtuutetulle varastonpitäjälle tai rekisteröidylle taikka rekisteröimättömälle elinkeinonharjoittajalle, vastaanottajan on väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltamisen lopettamiseksi palautettava lähettäjälle kappale asianmukaisesti täytetystä hallinnollisesta saateasiakirjasta tai kaupallisesta asiakirjasta viidentoista päivän kuluessa sen kuukauden päättymisestä, jolloin tuotteet on luovutettu vastaanottajalle.Palautettavassa kappaleessa on oltava seuraavat tiedot, joita tarvitaan väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltamisen lopettamiseksi:a) vastaanottajan veroviranomaisten toimiston osoite;b) tavaroiden vastaanottamisen ajankohta ja paikka;c) vastaanotettujen tavaroiden kuvaus, jonka perusteella todetaan, vastaako lähetys asiakirjassa annettuja tietoja. Jos lähetys vastaa tietoja, palautettavaan kappaleeseen on lisättävä merkintä "lähetys vastaa asiakirjoja";d) mahdollinen numerointijärjestelmää käyttävän määräjäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antama viite- tai rekisterinumero ja/tai määräjäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antama todistus, jos tämä jäsenvaltio määrää, että sen viranomaisten on varmennettava tai hyväksyttävä palautettavaksi tarkoitettu kappale;e) vastaanottajan valtuutetun nimenkirjoittajan allekirjoitus.3. Edellä 4 artiklan c alakohdassa määritellyn väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän soveltaminen on lopetettava asettamalla valmisteveron alaiset tuotteet johonkin 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista menettelyistä kyseisen kohdan mukaisesti sen jälkeen, kun lähettäjä on saanut hallinnollisen saateasiakirjan tai kaupallisen asiakirjan palautettavan kappaleen, johon on asianmukaisesti merkitty tuotteet asetetuiksi tähän menettelyyn.4. Vietäessä maasta valmisteveron alaisia tuotteita, jotka liikkuvat 4 artiklan c alakohdassa määritellyn väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmän mukaan, järjestelmän soveltaminen on lopetettava todistuksilla, joilla niiden yhteisöstä poistumisen käsitellyt tullitoimipaikka vahvistaa, että tuotteet on viety yhteisön alueelta. Tämän toimipaikan on palautettava lähettäjälle tälle tarkoitettu saateasiakirjan kappale varmennettuna.5. Jos järjestelmän soveltamista ei lopeteta, lähettäjän on ilmoitettava asiasta jäsenvaltionsa veroviranomaisille näiden asettamassa määräajassa. Määräaika ei kuitenkaan saa olla pitempi kuin kolme kuukautta tavaroiden lähetyspäivästä.6. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä ottaakseen käyttöön tarkastukset, jotka voidaan tarvittaessa suorittaa tietokoneavusteisesti.20 artikla1. Kun valmisteverosaatavan syntymistä edellyttävässä tavaroiden liikkumisessa on tapahtunut sääntöjenvastaisuus tai rikkomus, valmistevero on kannettava siinä jäsenvaltiossa, jossa sääntöjenvastaisuus tai rikkomus on tapahtunut, siltä luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka on 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti antanut vakuuden valmisteverojen maksamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta syytetoimiin ryhtymistä.Kun valmistevero kannetaan muussa jäsenvaltiossa kuin lähtöjäsenvaltiossa, valmisteveron kantavan jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta lähtöjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.2. Kun tavaroiden liikkumisessa todetaan rikkomus tai sääntöjenvastaisuus voimatta todeta, missä se on tapahtunut, sen on katsottava tapahtuneen siinä jäsenvaltiossa, jossa se todettiin.3. Jos valmisteveron alaiset tuotteet eivät saavu määräpaikkaan ja jos on mahdotonta todeta, missä rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on tapahtunut, sen on katsottava tapahtuneen lähtöjäsenvaltiossa, jonka on kannettava valmisteverot tuotteiden lähetysajankohtana voimassa olleiden määrien mukaisina, jollei neljän kuukauden kuluessa tuotteiden lähetysajankohdasta osoiteta toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä tavalla lähetyksen tapahtuneen sääntöjen mukaisesti taikka rikkomuksen tai sääntöjenvastaisuuden tosiasiallisesti tapahtuneen tietyssä paikassa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 2 kohdan soveltamista.4. Jos kolmen vuoden kuluessa saateasiakirjan laatimisajankohdasta todetaan, missä jäsenvaltiossa rikkomus tai sääntöjenvastaisuus on tosiasiallisesti tapahtunut, tämän jäsenvaltion on kannettava valmistevero tuotteiden lähetysajankohtana voimassa olleen valmisteveron määrän mukaisena. Tällöin alun perin kannettu valmistevero on palautettava, jos se osoitetaan kannetuksi.21 artikla1. Jäsenvaltiot voivat säätää, että tuotteet, jotka on tarkoitettu luovutettaviksi kulutukseen niiden alueella, on varustettava veromerkeillä tai verotuksessa käytettävillä kansallisilla tunnistemerkeillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan 1 kohdan soveltamista.2. Jäsenvaltion, joka säätää käytettäviksi 1 kohdassa tarkoitettuja veromerkkejä tai kansallisia tunnistemerkkejä, on saatettava ne muiden jäsenvaltioiden valtuutettujen varastonpitäjien käyttöön. Kukin jäsenvaltio voi kuitenkin säätää, että veromerkit on saatettava tämän jäsenvaltion veroviranomaisten valtuuttaman veroedustajan käyttöön.Jäsenvaltioiden on valvottava, ettei näihin merkkeihin liittyvä menettely luo esteitä valmisteveron alaisten tuotteiden vapaalle liikkuvuudelle.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen veromerkkien tai tunnistemerkkien on oltava voimassa ainoastaan siinä jäsenvaltiossa, joka on ne antanut.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vastavuoroisesti tunnustaa näitä merkkejä.4. Irlannissa saa kivennäisöljyjä pitää hallussa, kuljettaa tai käyttää muualla kuin alennetun valmisteveron alaisen polttoaineen käyttöön oikeutettujen ajoneuvojen tavanomaisissa polttoainesäiliöissä ainoastaan, jos nämä öljyt täyttävät kyseisen valtion valvonta- ja merkintävaatimukset.5. Jäsenvaltion 1 kohdassa tarkoitetulla veromerkillä tai kansallisella tunnistemerkillä varustettujen ja kyseisessä jäsenvaltiossa myytäviksi tarkoitettujen tuotteiden on liikuttava yhteisössä toisen jäsenvaltion alueella 18 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetulla saateasiakirjalla tai tarvittaessa 5 artiklan 2 kohdan säännösten mukaisesti.IV OSASTO Palautus 22 artikla1. Kulutukseen luovutetuista valmisteveron alaisista tuotteista maksetun valmisteveron voi tarvittaessa ja ansiotoimintaa harjoittavan elinkeinonharjoittajan pyynnöstä palauttaa sen jäsenvaltion veroviranomainen, jossa luovutus kulutukseen on tapahtunut, jos tuotteita ei ole tarkoitettu kulutettaviksi tässä jäsenvaltiossa.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei se vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.2. Sovellettaessa 1 kohtaa on noudatettava seuraavia määräyksiä:a) lähettäjän on ennen tavaroiden lähetystä esitettävä palautuspyyntö jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille sekä osoitettava, että valmisteverot on maksettu. Toimivaltaiset viranomaiset eivät kuitenkaan saa evätä palautusta pelkästään sillä perusteella, että kyseisten viranomaisten laatimaa asiakirjaa, jolla osoitetaan alkuperäinen valmistevero maksetuksi, ei ole esitetty;b) edellä a alakohdassa tarkoitettujen tavaroiden on liikuttava 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla asiakirjalla;c) lähettäjän on esitettävä jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille vastaanottajan asianmukaisesti täyttämä b alakohdassa tarkoitetun asiakirjan palautettava kappale täydennettynä asiakirjalla, jolla osoitetaan valmisteverot kannetuiksi siinä jäsenvaltiossa, jossa kulutus tapahtuu, tai varustettuna seuraavilla merkinnöillä:- määräjäsenvaltion veroviranomaisten asianomaisen toimiston osoite,- ajankohta, jona tämä toimisto on vastaanottanut ilmoituksen, sekä ilmoituksen viite- tai rekisterinumero;d) jos valmisteveron alaiset tuotteet on luovutettu kulutukseen jäsenvaltiossa ja sitä varten varustettu kyseisen jäsenvaltion veromerkillä tai tunnistemerkillä, niistä veromerkit tai tunnistemerkit antaneen jäsenvaltion veroviranomaisille maksettu valmistevero voidaan palauttaa, jos merkit antaneen jäsenvaltion veroviranomaiset toteavat nämä merkit hävitetyiksi.3. Edellä 7 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa lähtöjäsenvaltion on palautettava maksettu valmistevero ainoastaan, jos valmistevero on jo maksettu määräjäsenvaltiossa 7 artiklan 5 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei se vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.4. Edellä 10 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa lähtöjäsenvaltion on myyjän pyynnöstä palautettava tämän maksama valmistevero, jos myyjä on noudattanut 10 artiklan 3 kohdassa säädettyjä menettelyjä.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin jättää palautuspyynnön täyttämättä, jollei se vastaa niiden asettamia oikeellisuusvaatimuksia.Jos myyjä on valtuutettu varastonpitäjä, jäsenvaltiot voivat säätää yksinkertaistetusta palautusmenettelystä.5. Kunkin jäsenvaltion veroviranomaisten on määrättävä niistä valvontaa koskevista menettelyistä ja yksityiskohtaisista säännöistä, joita sovelletaan niiden omalla alueella tapahtuviin palautuksiin. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että palautettavan valmisteveron määrä ei ole suurempi kuin tosiasiallisesti maksettu määrä.V OSASTO Verovapautukset 23 artikla1. Valmisteveron alaiset tuotteet on vapautettava valmisteverosta, jos ne on tarkoitettu:- luovutettaviksi diplomaatti- tai konsulisuhteiden perusteella,- kansainvälisille toimielimille, jotka vastaanottavien jäsenvaltioiden julkiset viranomaiset ovat tunnustaneet sellaisiksi, sekä näiden toimielinten jäsenille, näiden toimielinten kansainvälisissä perustamissopimuksissa tai niiden toiminnan kotipaikkaa koskevissa sopimuksissa määrätyin rajoituksin ja edellytyksin,- muun Pohjois-Atlantin puolustusliittoon kuuluvan valtion puolustusvoimille kuin sen valtion, jossa valmisteverovaade on täytäntöönpanokelpoinen, sekä päätöksen 90/640/ETY() 1 artiklassa tarkoitetuille puolustusvoimille näiden itsensä tai näihin liittyvän siviilihenkilöstön käyttöön taikka näiden ruokaloiden tai kahviloiden muonitukseen,- kolmansien maiden tai kansainvälisten toimielinten kanssa tehtyyn sopimukseen perustuvaan kulutukseen, jos tällainen sopimus on hyväksyttävä tai sallittu arvonlisäverosta vapauttamisen kannalta.Näitä valmisteverovapautuksia on sovellettava vastaanottavan jäsenvaltion määräämin edellytyksin ja rajoituksin, kunnes annetaan yhtenäiset verosäännökset. Valmisteverovapautus voidaan myöntää valmisteverojen palautusmenettelyä noudattaen.2. Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta valtuuttaa jäsenvaltion tekemään kolmannen maan tai kansainvälisen toimielimen kanssa sopimuksen, joka voi sisältää valmisteverovapautuksia.Jäsenvaltion, joka haluaa tehdä tällaisen sopimuksen, on ilmoitettava asiasta komissiolle ja toimitettava tälle kaikki asian arvioimiseksi tarvittavat tiedot. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille kuukauden kuluessa. Neuvoston on katsottava tehneen päätöksen, jos asiaa ei kahden kuukauden kuluessa kyseisestä komission ilmoituksesta ole saatettu neuvoston käsiteltäväksi.3. Seuraavissa direktiiveissä olevat valmisteveroja koskevat säännökset lakkaavat olemasta voimassa 31 päivänä joulukuuta 1992:- direktiivi 74/651/ETY(),- direktiivi 83/183/ETY(),- direktiivi 68/297/ETY().4. Direktiivin 69/169/ETY() valmisteveroja koskevat säännökset lakkaavat olemasta voimassa jäsenvaltioiden välisten suhteiden osalta 31 päivänä joulukuuta 1992.5. Kunnes neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta vesi- ja ilma-alusten varastoja koskevat yhteisön säännökset, jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tätä asiaa koskevat kansalliset säännöksensä.VI OSASTO Valmisteverokomitea 24 artikla1. Komissiota avustaa "valmisteverokomitea", jäljempänä "komitea". Komitea muodostuu jäsenvaltioiden edustajista, ja sen puheenjohtajana on komission edustaja. Komitea laatii työjärjestyksensä.2. Edellä olevista 7, 18 ja 19 artiklan soveltamisen edellyttämistä toimenpiteistä on määrättävä 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuja menettelyjä noudattaen.3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä enemmistöllä. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.4. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.5. Edellä 2 kohdassa mainittujen toimenpiteiden lisäksi komitea tutkii asiat, jotka sen puheenjohtaja on saattanut sen käsiteltäviksi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä ja jotka koskevat valmisteveroja koskevien yhteisön säännösten soveltamista lukuun ottamatta 30 artiklassa tarkoitettuja säännöksiä.25 artiklaJäsenvaltioiden ja komission on tutkittava ja arvioitava yhteisön valmisteveroja koskevien säännösten soveltamista.VII OSASTO Loppusäännökset 26 artikla1. Tanska saa 31 päivään joulukuuta 1996 direktiivin 77/388/ETY() 28 l artiklan 2 kohdassa säädettyä vastaavan tarkistusmenettelyn mukaisesti soveltaa valmisteverojen määrien yleisessä lähentämisessä 2 ja 3 kohdan alkoholipitoisia juomia ja valmistettua tupakkaa koskevia erityissäännöksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista.2. Tanska saa soveltaa seuraavia määrällisiä rajoituksia:- Tanskaan saapuviin yksityismatkustajiin sovelletaan 31 päivänä joulukuuta 1992 voimassa olevia savukkeiden, pikkusikarien tai piippu- ja savuketupakan sekä alkoholipitoisten juomien valmisteverovapautuksia.- Tanskassa asuvat ja Tanskasta 31 päivänä joulukuuta 1992 voimassa olevaa määräaikaa lyhyemmäksi ajaksi poistuneisiin matkustajiin sovelletaan Tanskassa kyseisenä ajankohtana sovellettavia savukkeiden ja alkoholipitoisten juomien valmisteverovapautuksia.3. Tanska saa kantaa valmisteveroja ja suorittaa tarvittavat alkoholipitoisiin juomiin, savukkeisiin, pikkusikareihin sekä piippu- ja savuketupakkaan liittyvät tarkastukset.4. Neuvosto päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta valmisteverojen määriä lähennettäessä ja kilpailun vääristymisen vaaran huomioon ottaen tämän artiklan säännösten muuttamisesta tai tarvittaessa niiden voimassaolon rajoittamisesta.27 artiklaNeuvosto ottaa yksimielisesti komission kertomuksen perusteella 1 päivään tammikuuta 1997 mennessä 7 10 artiklat uudelleen tarkastettaviksi ja määrää komission ehdotuksesta, Euroopan parlamenttia kuultuaan, tarvittavista muutoksista.28 artiklaSeuraavia säännöksiä on sovellettava 30 päivään kesäkuuta 1999:1) Jäsenvaltiot voivat vapauttaa valmisteverosta verottomien tavaroiden myymälöiden luovuttamat tuotteet, jotka yhteisön alueella tapahtuvalla lento- tai merimatkalla toiseen jäsenvaltioon matkustava matkustaja kuljettaa henkilökohtaisissa matkatavaroissaan.Tässä säännöksessä tarkoitetaan:a) "verottomien tavaroiden myymälällä" lentoasemalla tai satamassa sijaitsevaa liikettä, joka täyttää toimivaltaisten julkisten viranomaisten erityisesti tämän artiklan 3 kohdan soveltamiseksi määräämät edellytykset;b) "toiseen jäsenvaltioon matkustavalla matkustajalla" matkustajaa, jolla on ilma- tai meriteitse tapahtuvaa kuljetusta varten annettu kuljetusasiakirja, jossa mainitaan välittömänä määräpaikkana toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva lentoasema tai satama;c) "yhteisön alueella tapahtuvalla lento- tai merimatkalla" ilma- tai meriteitse tapahtuvaa kuljetusta, joka alkaa yhden jäsenvaltion alueelta ja jonka tosiasiallinen saapumispaikka on toisen jäsenvaltion alueella.Verottomien tavaroiden myymälöiden luovuttamiin tuotteisiin on rinnastettava ilma- tai vesialuksessa yhteisön sisäisen matkustajakuljetuksen aikana luovutettavat tuotteet.Tämä valmisteverovapautus koskee myös tuotteita, joita Englannin kanaalin alittavan tunnelin kahdella pääteasemalla sijaitsevat verottomien tavaroiden myymälät luovuttavat matkustajille, joilla on näiden pääteasemien välistä matkaa varten annettu kuljetusasiakirja.2) Edellä 1 kohdassa säädetty valmisteverovapautus koskee ainoastaan tuotteita, joiden määrät henkilöä ja matkaa kohti eivät ole suurempia kuin voimassa olevissa kolmansien maiden ja yhteisön välistä matkustajaliikennettä koskevissa yhteisön säännöksissä vahvistetut enimmäismäärät.3) Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tässä artiklassa säädettyjen valmisteverovapautuksien oikean ja yksinkertaisen soveltamisen varmistamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen ja muiden väärinkäytösten estämiseksi.29 artikla1. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa pienet viinintuottajat II ja III osastossa tarkoitetuista velvoitteista sekä muista liikkumiseen ja valvontaan liittyvistä velvoitteista. Kun nämä pienet tuottajat itse suorittavat liiketoimia yhteisössä, niiden on ilmoitettava asiasta jäsenvaltioidensa toimivaltaisille viranomaisille ja noudatettava komission asetuksessa (ETY) N:o 986/89() säädettyjä velvoitteita erityisesti tuotteiden vientiä koskevan rekisterin ja saateasiakirjan osalta."Pienillä viinintuottajilla" tarkoitetaan henkilöitä, jotka tuottavat keskimäärin vähemmän kuin 1 000 hehtolitraa viiniä vuodessa.2. Vastaanottajan on ilmoitettava määräjäsenvaltion veroviranomaisille viinin luovutuksista, jotka on vastaanotettu 1 kohdassa tarkoitetulla asiakirjalla tai viittauksella siihen.3. Jäsenvaltioiden on toteutettava kahdenvälisesti tarvittavat toimenpiteet ottaakseen käyttöön tarvittaessa tietokoneavusteisesti suoritettavat tarkastukset.30 artiklaMuutetaan direktiivi 77/799/ETY seuraavasti:1) Korvataan otsikko seuraavasti:"Neuvoston direktiivi, annettu 19 päivänä joulukuuta 1977, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillisten verojen alalla".2) Direktiivin 1 artiklassa:a) korvataan 1 kohta seuraavasti:"1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tämän direktiivin mukaisesti vaihdettava keskenään kaikkia tietoja, jotka voivat mahdollistaa niille tulo- ja varallisuusverojen asianmukaisen määräämisen, sekä kaikkia tietoja, jotka liittyvät seuraavien välillisten verojen määräämiseen:- arvonlisäverot,- kivennäisöljyjen valmisteverot,- alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverot,- valmistetun tupakan valmisteverot.";b) korvataan 5 kohta Tanskan, Kreikan, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Portugalin osalta seuraavasti:"Tanskassa:Skatteministeren tai valtuutettu edustaja,Kreikassa:Õðïõñãüò Ïéêïíïìéêþí tai valtuutettu edustaja,Yhdistyneessä kuningaskunnassa:- The Commissioners of Customs and Excise tai edustaja, joka on valtuutettu antamaan arvonlisäveroa ja valmisteveroja varten tarvittavia tietoja,- The Commissioners of Inland Revenue tai edustaja, joka on valtuutettu antamaan kaikkia muita tietoja,Portugalissa:O Ministro das Finanças tai valtuutettu edustaja."31 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1993.Tanskan kuningaskunta saa kuitenkin 9 artiklan 3 kohdan osalta saattaa tämän säännöksen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1993.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän direktiivin noudattamiseksi antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.32 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 25 päivänä helmikuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaVitor MARTINS() EYVL N:o C 322, 21.12.1990, s. 1EYVL N:o C 45, 20.2.1992, s. 10() EYVL N:o C 183, 15.7.1991, s. 131() EYVL N:o C 169, 18.3.1991, s. 25() EYVL N:o L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä 79/1070/ETY (EYVL N:o L 331, 27.12.1979, s. 8).() EYVL N:o L 349, 13.12.1990, s. 19() EYVL N:o L 354, 30.12.1974, s. 6. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä 88/663/ETY (EYVL N:o L 382, 31.12.1988, s. 40).() EYVL N:o L 105, 23.4.1983, s. 64. Direktiivi on muutettu direktiivillä 89/604/ETY (EYVL N:o L 348, 29.11.1989, s. 28).() EYVL N:o L 175, 25.7.1968, s. 15. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä 85/347/ETY (EYVL N:o L 183, 16.7.1985, s. 22).() EYVL N:o L 135, 4.6.1969, s. 6. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä 91/191/ETY (EYVL N:o L 94, 16.4.1991, s. 24).() EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 90/640/ETY (EYVL N:o L 349, 13.12.1990, s. 19).() EYVL N:o L 106, 18.4.1989, s. 1. Direktiivi on viimeksi muutettu direktiivillä (ETY) N:o 592/91 (EYVL N:o L 66, 13.3.1991, s. 13).


Avis juridique important

|

31984L0156

Neuvoston direktiivi 84/156/ETY, annettu 8 päivänä maaliskuuta 1984, muiden alojen kuin kloorialkalielektrolyysiteollisuuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista

Virallinen lehti nro L 074 , 17/03/1984 s. 0049 - 0054 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 4 s. 0183  Espanjank. erityispainos: Luku 15 Nide 5 s. 0020  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 4 s. 0183  Portugalink. erityispainos: Luku 15 Nide 5 s. 0020

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 8 päivänä maaliskuuta 1984,muiden alojen kuin kloorialkalielektrolyysiteollisuuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista (84/156/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 ja 235 artiklan,ottaa huomioon tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY(1) ja erityisesti sen 6 ja 12 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(2),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(3),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(4),sekä katsoo, ettäyhteisön vesiympäristön suojelemiseksi tiettyjen vaarallisten aineiden pilaantumiselta otetaan direktiivin 76/464/ETY 3 artiklassa käyttöön ennakkolupajärjestelmä, jossa mainitun direktiivin liitteessä olevan luettelon I aineiden päästöille vahvistetaan päästöstandardit; saman direktiivin 6 artiklassa säädetään, että tällaisille päästöstandardeille on vahvistettava raja-arvot sekä laatutavoitteet niille vesiympäristöille, joihin näiden aineiden päästöt vaikuttavat,elohopea ja sen yhdisteet kuuluvat luetteloon I,jäsenvaltioita vaaditaan soveltamaan raja-arvoja, paitsi niissä tapauksissa, joissa ne voivat käyttää laatutavoitteita,useat teollisuudenalat aiheuttavat vesien pilaantumiseen johtavia päästöjä ja siksi on tarpeen asettaa erityiset raja-arvot kyseisen teollisuudenalan mukaisesti ja laatutavoitteet niille vesiympäristöille, joihin tällaiset teollisuudenalat päästävät elohopeaa,laatutavoitteiden tarkoituksena on oltava estää elohopeapäästöjen mahdollisen vaikutuksen kohteena olevien vesiympäristön eri osien pilaantuminen elohopealla,tällaiset laatutavoitteet on vahvistettava juuri tätä tarkoitusta varten eikä kuluttajansuojelua tai vesiympäristöstä saatavien tuotteiden markkinoille saattamista koskevaa sääntelyä varten,olisi järjestettävä erityinen tarkastusmenettely, jolla jäsenvaltiot voivat osoittaa, että laatutavoitteita noudatetaan,tämän direktiivin tehokasta täytäntöönpanoa varten olisi säädettävä jäsenvaltioiden suorittamasta edellä tarkoitettujen vesiympäristöjen valvonnasta, joihin kohdistuu elohopeapäästöjä; direktiivin 76/464/ETY 6 artiklassa ei säädetä valtuuksista tällaisen valvonnan toteuttamiseksi; koska perustamissopimuksessa ei tätä varten ole erityisvaltuutusta, on sovellettava sen 235 artiklaa,niitä päästöjä varten, jotka ovat peräisin sellaisista laitoksista, joita varten päästöstandardeja ei voida laatia tai joiden päästöjä ei voida säännöllisesti tarkkailla lähteiden hajanaisuuden vuoksi, on laadittava erityisohjelmat näiden laitosten aiheuttaman elohopeapilaantumisen estämiseksi; koska tällaisia toimenpiteitä varten ei direktiivin ö76/464/ETY 6 artiklassa eikä perustamissopimuksen erityismääräyksissä anneta valtuuksia, tätä varten on sovellettava perustamissopimuksen 235 artiklaa,direktiivissä 82/176/ETY(5) vahvistetaan raja-arvot kloorialkaliteollisuuden elohopeapäästöille vesiympäristöön sekä laatutavoitteet niille vesiympäristöille, joihin elohopeaa pääsee,on tarpeen, että komissio antaa kertomuksen neuvostolle joka neljäs vuosi siitä, miten jäsenvaltiot ovat panneet tämän direktiivin täytäntöön,pohjavesi jätetään tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, koska siitä on säädetty direktiivissä 80/68/ETY(6), jaGrönlannin teollistumisaste on saaren yleistilanteen ja erityisesti harvan asutuksen, huomattavan koon ja erityisen maantieteellisen aseman vuoksi hyvin alhainen; tätä direktiiviä ei sen vuoksi sovelleta Grönlannissa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Tässä direktiivissä:- vahvistetaan direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti päästöstandardien raja-arvot tämän direktiivin 2 artiklan e alakohdassa tarkoitettujen teollisuuslaitosten elohopeapäästöille;- vahvistetaan direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vesiympäristön laatutavoitteet elohopean osalta;- vahvistetaan direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti määräajat, joihin mennessä jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten nykyisiä päästöjä varten antamissa luvissa määrätyt ehdot on täytettävä;- vahvistetaan direktiivin 76/464/ETY 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti mittauksen vertailumenetelmät, jotka mahdollistavat päästöissä ja vesiympäristössä olevien elohopeapitoisuuksien määrittämisen;- säädetään direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti tarkastusmenettelystä;- velvoitetaan jäsenvaltiot toimimaan yhteistyössä toistensa kanssa, kun on kysymys päästöistä, jotka vaikuttavat useamman kuin yhden jäsenvaltion vesiin;- velvoitetaan jäsenvaltiot laatimaan ohjelmat, joilla 4 artiklassa tarkoitettujen päästöjen aiheuttama pilaantuminen voidaan estää.2. Tämä direktiivi koskee direktiivin 76/464/ETY 1 artiklassa tarkoitettuja vesiä pohjavettä lukuun ottamatta.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "elohopealla"- alkuainetta elohopea,- kaikkien sen yhdisteiden sisältämää elohopeaa;b) "raja-arvoilla"liitteessä I eriteltyjä arvoja;c) "laatutavoitteilla"liitteessä II eriteltyjä vaatimuksia;d) "elohopean käsittelyllä"kaikkia teollisuusprosesseja, joihin kuuluu elohopean tuotantoa tai käyttöä, tai kaikkia muita teollisuusprosesseja, joille on luonteenomaista elohopean läsnäolo;e) "teollisuuslaitoksella"laitosta, jossa elohopeaa tai jotakin elohopeaa sisältävää ainetta käsitellään, lukuun ottamatta direktiivin ö82/176/ETY 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettua teollisuuslaitosta;f) "olemassa olevalla laitoksella"teollisuuslaitosta, joka on toiminnassa tämän direktiivin tiedoksiantopäivänä;g) "uudella laitoksella"- teollisuuslaitosta, joka otetaan käyttöön tämän direktiivin tiedoksiantopäivän jälkeen,- olemassa olevaa laitosta, jonka elohopeankäsittelyn kapasiteettia lisätään olennaisesti tämän direktiivin tiedoksiantopäivän jälkeen.3 artikla 1. Raja-arvot, niitä koskevat määräajat ja päästöjen valvontamenettely vahvistetaan liitteessä I.2. Raja-arvojen on tavallisesti oltava voimassa pisteessä, jossa elohopeaa sisältävät jätevedet lähtevät teollisuuslaitoksesta.Jos elohopeaa sisältäviä jätevesiä käsitellään teollisuuslaitoksen ulkopuolella sijaitsevassa elohopean poistoon tarkoitetussa käsittelylaitoksessa, jäsenvaltio voi sallia rajaarvojen soveltamisen pisteessä, jossa jätevedet lähtevät käsittelylaitoksesta.3. Direktiivin 76/464/ETY 3 artiklassa tarkoitettuihin lupiin on sisällyttävä ehdot, jotka ovat vähintään yhtä tiukat kuin ne, jotka on vahvistettu tämän direktiivin liitteessä I, paitsi jos jäsenvaltio noudattaa direktiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohtaa tämän direktiivin liitteen II ja direktiivin 82/176/ETY liitteen IV perusteella.Lupia on tarkasteltava uudelleen vähintään joka neljäs vuosi.4. Jäsenvaltiot voivat, tämän rajoittamatta kuitenkaan 1, 2 ja 3 kohdan velvoitteiden noudattamista sekä direktiivin 76/464/ETY säännösten soveltamista, myöntää luvan uusille laitoksille vain, jos noissa laitoksissa sovelletaan parhaita käytettävissä olevia teknisiä keinoja vastaavia standardeja, jos se on tarpeen pilaantumisen poistamiseksi mainitun direktiivin 2 artiklan mukaisesti tai kilpailun vääristymisen estämiseksi.Jos suunnitellut toimenpiteet eivät teknisistä seikoista johtuen ole parhaan saatavilla olevan tekniikan mukaisia, asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava käytetystä menetelmästä riippumatta selvitys komissiolle ennen luvan myöntämistä näistä seikoista.Komissio toimittaa tämän selvityksen välittömästi muille jäsenvaltioille ja lähettää kaikille jäsenvaltioille viipymättä kertomuksen, jossa se esittää lausuntonsa toisessa alakohdassa tarkoitetusta poikkeuksesta. Tarvittaessa se tekee samalla aiheelliset ehdotukset neuvostolle.5. Analyysin vertailumenetelmä, jota käytetään elohopean esiintymisen määrittämisessä, on vahvistettu direktiivin 82/176/ETY liitteessä III olevassa 1 kohdassa. Muita menetelmiä voidaan käyttää edellyttäen, että tällaisten menetelmien toteamis-, toistettavuus- ja tarkkuusrajat ovat vähintään yhtä pätevät kuin direktiivin 82/176/ETY liitteessä III olevassa 1 kohdassa vahvistetut. Jäteveden virtaaman mittauksessa vaadittava tarkkuus on vahvistettu tuon direktiivin liitteessä III olevassa 2 kohdassa.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on laadittava erityisohjelmat muista kuin teollisuuslähteistä peräisin olevia elohopeapäästöjä varten, joihin ei käytännössä voida soveltaa 3 artiklassa annettuja päästöstandardeja.2. Näiden ohjelmien tarkoituksena on estää tai poistaa pilaantuminen. Niihin on sisällytettävä sopivimmat toimenpiteet ja tekniset ratkaisut elohopean korvaamista, pidättämistä ja kierrätystä varten. Elohopeaa sisältävän jätteen poistaminen suoritetaan myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/319/ETY(7) mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1979 liittyömisasiakirjalla.3. Erityisohjelmia sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 1989 alkaen, ja ne on toimitettava komissiolle.5 artikla Asianomaiset jäsenvaltiot vastaavat teollisuuden päästöjen vaikutusten alaisten vesiympäristöjen valvonnasta.Kun on kyse päästöistä, jotka vaikuttavat useamman kuin yhden jäsenvaltion vesiin, asianomaisten jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä valvontamenettelyn yhdenmukaistamiseksi.6 artikla 1. Jäsenvaltioiden direktiivin 76/464/ETY 13 artiklan mukaisesti tapauksittain esitetystä pyynnöstä komissiolle toimittamien tietojen perusteella komissio antaa kertomuksen joka neljäs vuosi siitä, miten jäsenvaltiot ovat panneet tämän direktiivin täytäntöön. Kyseisten tietojen on sisällettävä erityisesti:- yksityiskohtaiset tiedot luvista, joissa määrätään elohopean päästöstandardit;- direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin vesiin päästettyä elohopeaa koskevan kartoituksen tulokset;- elohopeapitoisuuksien määrittämiseksi perustetun kansallisen verkon tekemien mittausten tulokset.2. Jos tieteellinen tietämys etenkin elohopean myrkyllisyydestä, pysyvyydestä ja sen kertymisestä eläviin organismeihin ja sedimentteihin muuttuu, tai jos parhaat käytettävissä olevat tekniset keinot kehittyvät, komissio tekee neuvostolle tarvittaessa aiheelliset ehdotukset raja-arvojen ja laatutavoitteiden tiukentamiseksi tai uusien raja-arvojen ja täydentävien laatutavoitteiden vahvistamiseksi.7 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan kahden vuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa säännökset kirjallisina komissiolle.8 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta Grönlannissa.9 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 8 päivänä maaliskuuta 1984.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaC. LALUMIÈRE(1) EYVL N:o L 129, 18.5.1976, s. 23(2) EYVL N:o C 20, 25.1.1983, s. 5(3) EYVL N:o C 10, 16.1.1984, s. 300(4) EYVL N:o C 286, 24.10.1983, s. 1(5) EYVL N:o L 81, 27.3.1982, s. 29(6) EYVL N:o L 20, 26.1.1980, 2. 43(7) EYVL N:o L 84, 31.3.1978, s. 43LIITE I Raja-arvot, niiden noudattamiseksi asetetut määräajat ja päästöjen valvontamenettely 1. Kyseisten teollisuudenalojen raja-arvot ja määräajat:>TAULUKON PAIKKA> Taulukossa annetut raja-arvot tarkoittavat pitoisuuden kuukausikeskiarvoa tai kuukauden enimmäiskuormitusk.Päästetyn elohopean määrät on ilmaistu suhteessa teollisuuslaitoksen samana aikana käyttämään tai käsittelemään elohopeamäärään tai vinyylikloridin tuotantokapasiteettiin.2. Pitoisuuksina ilmaistut raja-arvot, joita ei periaatteessa saa ylittää, on esitetty edellä olevassa taulukossa teollisuudenaloja 1-4 varten. Enimmäispitoisuuksina ilmaistut raja-arvot eivät missään tapauksessa saa olla suuremmat kuin raja-arvot, jotka on ilmaistu enimmäismääränä, joka on jaettu käsitellyn elohopeakilon tai käytössä olevan tuotantokapasiteetin mukaisen vinyylikloriditonnin vaatimalla vesimäärällä.Koska jätevesien elohopeapitoisuus kuitenkin riippuu käytetyn veden määrästä, joka vaihtelee prosesseittain ja laitoksittain, kaikissa tapauksissa on noudatettava edellä olevassa taulukossa annettuja raja-arvoja, jotka on ilmaistu päästetyn elohopean määränä suhteessa käsitellyn elohopean määrään tai käytössä olevaan vinyylikloridituotantokapasiteettiin.3. Vuorokausikeskiarvojen raja-arvot ovat kaksinkertaiset edellä olevassa taulukossa annettuihin kuukausikeskiarvojen raja-arvoihin verrattuna.4. On otettava käyttöön valvontamenettely sen tarkastamiseksi, täyttävätkö päästöt tässä liitteessä annettujen raja-arvojen mukaisesti määrätyt päästöstandardit.Tässä valvontamenettelyssä on määrättävä näytteiden otosta ja analysoinnista sekä jätevesivirtaaman ja tarvittaessa käsitellyn elohopean määrän mittaamisesta.Jos käsitellyn elohopean määrän mittaaminen on mahdotonta, valvontamenettely voi perustua luvassa tarkoitetun tuotanötokapasiteetin mukaiseen sallittuun elohopeamäärään.5. Otettavan näytteen on edustettava päästöä 24 tunnin ajalta. Kuukaudessa päästetyn elohopean määrä lasketaan päivittäin päästetyn elohopean määrän perusteella.Sellaisten teollisuuslaitosten osalta, jotka eivät päästä enempää kuin 7,5 kg elohopeaa vuodessa, voidaan kuitenkin ottaa käyttöön yksinkertaistettu valvontamenettely.LIITE II LaatutavoitteetDirektiivin 76/464/ETY 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua poikkeusta soveltavien jäsenvaltioiden päästöstandardit, jotka niiden on laadittava ja joiden noudattaminen niiden on varmistettava tuon direktiivin 5 artiklan mukaisesti, määrätään siten, että direktiivin 82/176/ETY liitteessä II olevassa 1, 2 ja 3 kohdassa lueteltujen tavoitteiden mukainen sopiva laatutavoite täytetään alueilla, joihin elohopeapäästöt vaikuttavat.Toimivaltainen viranomainen määrittelee kussakin tapauksessa vaikutuksen piiriin kuuluvan alueen ja valitsee direktiivin N:o 82/176/ETY liitteessä II olevassa 1 kohdassa luetelluista laatutavoitteista tavoitteen tai tavoitteet, joita se pitää asianmukaisina ottaen huomioon vaikutuksen alaisen alueen käyttötarkoituksen ja sen, että tämän direktiivin tarkoitus on estää tai poistaa kaikki pilaantuminen.Direktiivin 82/176/ETY liitteessä II olevassa 1.2, 1.3, ja 1.4. kohdassa määriteltyjen laatutavoitteiden numeroarvot voidaan poikkeuksellisesti, ja kun se on teknisistä syistä tarpeen, kertoa 1,5:llä 1 päivään heinäkuuta 1989 asti edellyttäen, että siitä on etukäteen ilmoitettu komissiolle.