Avis juridique important

|

31983L0648

Viidestoista neuvoston direktiivi 83/648/ETY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1983, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täytäntöönpanoa koskevan määräajan pidentäminen Helleenien tasavallassa

Virallinen lehti nro L 360 , 23/12/1983 s. 0049 - 0049 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0121  Espanjank. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0165  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0121  Portugalink. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0165

VIIDESTOISTA NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 19 päivänä joulukuuta 1983,jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täytäntöönpanoa koskevan määräajan pidentäminen Helleenien tasavallassa (83/648/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäKreikan hallitus on ilmoittanut komissiolle 19 päivänä heinäkuuta 1983, että se ei teknisistä ja suhdannesyistä voi noudattaa vuoden 1979 liittymissopimuksen 145 artiklassa ja siihen liittyvässä liitteessä XII määrätyn yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täytäntöönpanoa 1 päivästä tammikuuta 1984 alkaen; tästä syystä Kreikan hallitus pyytää, että tätä täytäntöönpanoa lykättäisiin kahdella vuodella, jaKreikan nykyinen verotusjärjestelmä on sellainen, että sen hallituksen pyyntöön olisi suostuttava sen esittämien teknisten syiden vuoksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaHelleenien tasavallan on saatettava voimaan direktiivien 67/227/ETY(), 67/228/ETY() ja 77/388/ETY() säännösten sekä kaikkien muiden, annettujen ja annettavien, yhteistä arvonlisäverojärjestelmää koskevien direktiivien täytäntöön panemiseksi tarpeelliset toimenpiteet mahdollisimman pian, kuitenkin viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1986.2 artiklaKomissio esittää neuvostolle ja Euroopan parlamentille viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1984 kertomuksen 1 artiklassa tarkoitettujen direktiivien täytäntöönpanon edistymisestä.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu Helleenien tasavallalle.Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1983.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. VARFIS() Lausunto on annettu 16 päivänä joulukuuta 1983.() Lausunto on annettu 15 päivänä joulukuuta 1983.() EYVL N:o 71, 14.4.1967, s. 1301/67() EYVL N:o 71, 14.4.1967, s. 1303/67() EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1


Avis juridique important

|

32003L0008

Neuvoston direktiivi 2002/8/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 2003, oikeussuojakeinojen parantamisesta rajat ylittävissä riita-asioissa vahvistamalla oikeusapuun kyseisissä riita-asioissa liittyvät yhteiset vähimmäisvaatimukset

Virallinen lehti nro L 026 , 31/01/2003 s. 0041 - 0047

Neuvoston direktiivi 2002/8/EY,annettu 27 päivänä tammikuuta 2003,oikeussuojakeinojen parantamisesta rajat ylittävissä riita-asioissa vahvistamalla oikeusapuun kyseisissä riita-asioissa liittyvät yhteiset vähimmäisvaatimuksetEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan ja 67 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo seuraavaa:(1) Euroopan unioni on ottanut tavoitteekseen toteuttaa ja kehittää vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta, jossa taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus. Tällaisen alueen asteittaista toteuttamista varten yhteisö toteuttaa muun muassa vaikutuksiltaan rajat ylittäviä yksityisoikeudellisia asioita koskevan oikeudellisen yhteistyön alalla toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta.(2) Perustamissopimuksen 65 artiklan c alakohdan mukaan tällaisia toimenpiteitä ovat riita-asiain oikeudenkäyntien moitteettoman sujumisen esteiden poistaminen edistämällä tarvittaessa riita-asian oikeudenkäyntiä koskevien jäsenvaltioissa sovellettavien säännösten yhteensopivuutta.(3) Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti neuvostoa laatimaan vähimmäisvaatimukset, joilla varmistettaisiin asianmukainen oikeusapu rajat ylittävissä riita-asioissa koko unionin alueella.(4) Kaikki jäsenvaltiot ovat sopimuspuolina 4 päivänä marraskuuta 1950 tehdyssä Euroopan neuvoston yleissopimuksessa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi. Tässä direktiivissä tarkoitettujen asioiden käsittelyssä noudatetaan kyseistä yleissopimusta ja erityisesti periaatetta riita-asian molempien osapuolten yhdenvertaisuudesta.(5) Tämän direktiivin tavoitteena on edistää maksuttoman oikeusavun soveltamista rajat ylittävissä riita-asioissa niihin henkilöihin, joilla ei ole riittäviä varoja, jos apu on tarpeen, jotta heillä olisi todellinen mahdollisuus oikeussuojaan. Yleisesti tunnustettu oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin vahvistetaan myös Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa.(6) Riita-asian kantajan tai vastaajan varojen puute tai riita-asian rajat ylittävästä luonteesta johtuvat vaikeudet eivät saa olla tehokkaan oikeussuojan esteenä.(7) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.(8) Tämän direktiivin tavoitteena on ennen kaikkea taata asianmukainen oikeusapu rajat ylittävissä riita-asioissa vahvistamalla oikeusapua koskevat yhteiset vähimmäisvaatimukset tällaisissa riita-asioissa. Neuvoston direktiivi on paras oikeudellinen keino tämän tavoitteen saavuttamiseksi.(9) Tätä direktiiviä sovelletaan rajat ylittäviin riita-asioihin siviili- ja kauppaoikeuden aloilla.(10) Jokaisen tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvassa siviili- tai kauppaoikeudellisessa riita-asiassa osapuolena olevan henkilön on voitava puolustaa oikeuksiaan oikeusteitse, vaikka hän ei taloudellisen asemansa vuoksi voisi vastata menettelyjen kustannuksista. Oikeusapu vastaa tarkoitustaan silloin, kun sen avulla varmistetaan sitä saavan henkilön oikeussuoja tässä direktiivissä asetettujen edellytysten mukaisesti.(11) Oikeusavun olisi käsitettävä ennen oikeudenkäyntiä annettava oikeudellinen neuvonta sovinnon saavuttamiseksi ennen oikeudenkäynnin vireillepanoa, oikeudellinen avustaminen asian vireillepanemiseksi tuomioistuimessa ja edustaminen oikeudenkäynnissä sekä avustaminen menettelyn kustannusten suorittamisessa tai niistä vapauttaminen.(12) Se, voivatko oikeusavun saajan maksettavaksi määrätyt vastapuolen kulut sisältyä menettelyn kustannuksiin, jätetään sen jäsenvaltion lainsäädännössä vahvistettavaksi, jossa oikeudenkäynti pidetään tai täytäntöönpanoa haetaan.(13) Kaikilla unionin kansalaisilla, riippumatta siitä, missä heidän koti- tai asuinpaikkansa on jäsenvaltion alueella, on oikeus saada oikeusapua rajat ylittävässä riita-asiassa, jos he täyttävät tässä direktiivissä asetetut edellytykset. Tämä pätee myös kolmansien maiden kansalaisiin, joilla on asuinpaikka ja jotka oleskelevat laillisesti jonkin jäsenvaltion alueella.(14) On suotavaa antaa jäsenvaltioiden määrittää itse ne rajat, joiden ylittyessä henkilön edellytetään kykenevän vastaamaan menettelyn kustannuksista tässä direktiivissä asetettujen edellytysten mukaisesti. Nämä rajat asetetaan erinäisten objektiivisten tekijöiden, kuten tulojen, pääoman tai perhetilanteen perusteella.(15) Tämän direktiivin tavoitteita ei kuitenkaan voida saavuttaa, ellei oikeusavun hakijoille anneta myös silloin mahdollisuutta näyttää toteen, että he eivät kykene vastaamaan menettelyn kustannuksista, kun heidän varansa ylittävät sen jäsenvaltion asettaman rajan, jossa oikeudenkäynti pidetään. Viranomaisten arvioidessa siinä jäsenvaltiossa, jossa oikeudenkäynti pidetään, myönnetäänkö oikeusapua tämän perusteella, ne voivat ottaa huomioon tiedot, joiden mukaan hakija täyttää taloudelliset hyväksymisperusteet jäsenvaltiossa, jossa hänen koti- tai asuinpaikkansa on.(16) Mahdollisuutta turvautua kyseisessä riita-asiassa muihin menettelyihin, joilla oikeussuoja varmistetaan, ei voida katsoa oikeusavuksi. Tällainen mahdollisuus voi kuitenkin oikeuttaa olettamaan, että asianosainen kykenee vastaamaan menettelyn kustannuksista epäedullisesta taloudellisesta asemastaan huolimatta.(17) Jäsenvaltioille olisi annettava mahdollisuus hylätä oikeusapuhakemus, jos se koskee ilmeisen perusteetonta kannetta tai asian perusteisiin liittyvillä perusteilla, jos riita-asian valmisteluvaiheessa tarjotaan neuvontaa ja oikeussuojan saatavuus varmistetaan. Tehdessään päätöstä hakemuksen perusteista jäsenvaltiot voivat hylätä oikeusapuhakemukset silloin kun hakija vaatii vahingonkorvausta maineensa vuoksi, mutta hänelle ei ole aiheutunut aineellista tai taloudellista vahinkoa, tai kun hakemus koskee hakijan elinkeinoon tai itsenäisenä ammatinharjoittajana toimimiseen suoraan liittyvää kannetta.(18) Jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien erot ja monitahoisuus tai rajat ylittäviin riita-asioihin liittyvät kustannukset eivät saisi estää oikeussuojan toteutumista. Oikeusavun olisi siis katettava riita-asian rajat ylittävään luonteeseen välittömästi liittyvät kustannukset.(19) Harkitessaan, onko henkilön henkilökohtainen läsnäolo tuomioistuimessa tarpeen, jäsenvaltioiden tuomioistuinten olisi käytettävä tehokkaasti jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa 28 päivänä toukokuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1206/2001(4) tarjoamia kaikkia mahdollisuuksia.(20) Jos oikeusapua myönnetään, sen on katettava koko menettely, myös kulut, jotka aiheutuvat tuomion täytäntöönpanosta. Oikeusavun saajan on saatava apua edelleen, jos joko hänen hyväkseen annettuun tuomioon haetaan muutosta tai jos hän itse hakee tuomioon muutosta, mikäli varoja ja riita-asian perusteita koskevat edellytykset täyttyvät edelleen.(21) Oikeusapua on annettava samoin edellytyksin, oli kyse perinteisistä oikeudenkäynneistä tai tuomioistuinten ulkopuolisista menettelyistä, kuten sovittelusta, mikäli laissa velvoitetaan tai tuomioistuin määrää käyttämään tuomioistuinten ulkopuolista menettelyä.(22) Oikeusapua olisi myös myönnettävä virallisten asiakirjojen täytäntöönpanoon toisessa jäsenvaltiossa tässä direktiivissä asetettujen edellytysten mukaisesti.(23) Oikeusapua myöntää kansallista lainsäädäntöään soveltaen ja tämän direktiivin periaatteita noudattaen se jäsenvaltio, jossa oikeudenkäynti pidetään tai täytäntöönpanoa haetaan, lukuun ottamatta apua riita-asian valmisteluvaiheessa silloin, kun oikeusavun hakijan koti- tai asuinpaikka ei ole siinä jäsenvaltiossa, jossa oikeudenkäynti pidetään.(24) On tarkoituksenmukaista, että oikeusavun myöntää tai hylkää sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jossa oikeudenkäynti pidetään tai jossa tuomio pannaan täytäntöön. Näin on silloin, kun tuomioistuin käsittelee pääasiaa sekä silloin, kun sen on ensiksi päätettävä toimivaltaisuudestaan.(25) Jäsenvaltioiden välillä olisi järjestettävä oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeuden alalla, jotta suurelle yleisölle ja ammattilaisille tiedotettaisiin asiasta ja jotta oikeusapuhakemusten toimittaminen jäsenvaltiosta toiseen yksinkertaistuisi ja nopeutuisi.(26) Tässä direktiivissä säädetyt ilmoitus- ja lähettämismenettelyt perustuvat suoraan Strasbourgissa 27 päivänä tammikuuta 1977 allekirjoitetun maksutonta oikeudenkäyntiä tarkoittavien hakemusten toimittamista koskevan eurooppalaisen sopimuksen, jäljempänä "vuoden 1977 sopimus", vastaaviin menettelyihin. Oikeusapuhakemusten lähettämiselle vahvistetaan määräaika, mistä ei määrätä vuoden 1977 sopimuksessa. Suhteellisen lyhyen määräajan vahvistaminen edistää asianmukaista oikeudenhoitoa.(27) Tämän asetuksen nojalla toimitettavat tiedot olisi suojattava. Koska yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY(5) sekä henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla 15 päivänä joulukuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/66/EY(6) ovat sovellettavissa, tässä asetuksessa ei tarvita tietosuojaa koskevia erityissäännöksiä.(28) Vakiolomakkeen laatiminen oikeusapuhakemuksia ja niiden toimittamista varten rajat ylittävissä riita-asioissa helpottaa ja nopeuttaa menettelyjä.(29) Tämän lisäksi näitä hakemuslomakkeita ja jäsenvaltioiden hakemuslomakkeita olisi oltava saatavilla Euroopan tasolla päätöksellä 2001/470/EY(7) perustetun Euroopan oikeudellisen verkoston tietojärjestelmän kautta.(30) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(8) mukaisesti.(31) On täsmennettävä, että vähimmäisvaatimusten vahvistaminen rajat ylittäviä riita-asioita varten ei estä jäsenvaltioita antamasta oikeusavun hakijoille ja saajille suotuisampia järjestelyjä koskevia säännöksiä.(32) Vuoden 1977 sopimusta ja maksutonta oikeudenkäyntiä koskevien hakemusten toimittamista koskevan eurooppalaisen sopimuksen Moskovassa vuonna 2001 allekirjoitettua lisäpöytäkirjaa sovelletaan edelleen vuoden 1977 sopimuksen tai pöytäkirjan sopimuspuolina olevien jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken. Tätä direktiiviä sovelletaan kuitenkin ensisijaisesti vuoden 1977 sopimuksen ja pöytäkirjan määräyksiin nähden jäsenvaltioiden keskinäisissä suhteissa.(33) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemaa koskevan pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän direktiivin antamiseen.(34) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän direktiivin antamiseen, tämä direktiivi ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I LUKUSOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT1 artiklaTavoitteet ja soveltamisala1. Tämän direktiivin tavoitteena on parantaa oikeussuojakeinoja rajat ylittävissä riita-asioissa vahvistamalla oikeusapuun kyseisissä riita-asioissa liittyvät yhteiset vähimmäissäännöt.2. Tätä direktiiviä sovelletaan rajat ylittävissä siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa riippumatta siitä, millaisessa tuomioistuimessa niitä käsitellään. Erityisesti direktiiviä ei sovelleta vero- tai tulliasioihin eikä hallinto-oikeudellisiin asioihin.3. "Jäsenvaltiolla" tarkoitetaan tässä direktiivissä jäsenvaltioita Tanskaa lukuun ottamatta.2 artiklaRajat ylittävät riita-asiat1. Tässä direktiivissä rajat ylittävällä riita-asialla tarkoitetaan riita-asiaa, jossa tämän direktiivin mukaisesti oikeusapua hakevan asianosaisen koti- tai asuinpaikka on muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa oikeudenkäynti pidetään tai jossa tuomio on pantava täytäntöön.2. Jäsenvaltio, jossa on asianosaisen kotipaikka, on määriteltävä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22 päivänä joulukuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) 44/2001(9) 59 artiklan mukaisesti.3. Se, onko riita-asia rajat ylittävä, määräytyy sen ajankohdan mukaan, jona hakemus esitetään tämän direktiivin mukaisesti.II LUKUOIKEUS OIKEUSAPUUN3 artiklaOikeus oikeusapuun1. Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvassa riita-asiassa asianosaisina olevilla luonnollisilla henkilöillä on oikeus saada asianmukaista oikeusapua, jotta heidän oikeussuojansa voisi toteutua, tässä direktiivissä asetettujen edellytysten mukaisesti.2. Oikeusavun katsotaan olevan asianmukaista, kun sillä varmistetaan:a) riita-asian valmisteluvaiheessa annettava oikeudellinen neuvonta sovinnon saavuttamiseksi ennen oikeudenkäynnin vireillepanoa;b) oikeudellinen avustaminen ja edustaminen oikeudenkäynnissä sekä oikeusavun saajan vapauttaminen menettelyn kustannuksista tai hänen avustamisensa niiden suorittamisessa, mukaan lukien 7 artiklassa tarkoitetut kulut ja palkkiot henkilöille, jotka tuomioistuin on määrännyt suorittamaan toimia oikeudenkäynnin aikana.Niissä jäsenvaltioissa, joissa hävinnyt osapuoli vastaa vastapuolen kuluista, oikeusapu kattaa vastapuolelle aiheutuneet kulut, jos oikeusavun saaja häviää asian ja jos vastapuolen kulut olisi korvattu, jos oikeusavun saajan koti- tai asuinpaikka olisi ollut jäsenvaltiossa, jossa oikeudenkäynti pidetään.3. Jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta oikeudellisen avustamisen tai oikeudenkäyntiedustuksen järjestämiseen menettelyissä, joiden erityinen tarkoitus on, että asianosaiset voivat itse ajaa asiaansa, ellei tuomioistuin tai muu toimivaltainen viranomainen asianosaisten yhdenvertaisuuden tai asian vaikeuden vuoksi päätä toisin.4. Jäsenvaltiot voivat vaatia oikeusavun saajaa suorittamaan kohtuullisen osuuden menettelyn kustannuksista ottaen huomioon 5 artiklassa tarkoitetut edellytykset.5. Jäsenvaltiot voivat säätää, että toimivaltainen viranomainen voi päättää, että oikeusavun saajan on korvattava saamansa oikeusapu kokonaan tai osittain, jos hänen taloudellinen asemansa on olennaisesti kohentunut tai jos oikeusavun myöntämistä koskeva päätös tehtiin oikeusavun saajan antamien väärien tietojen perusteella.4 artiklaSyrjintäkieltoJäsenvaltioiden on myönnettävä oikeusapua ilman syrjintää Euroopan unionin kansalaisille ja niille kolmansien maiden kansalaisille, jotka oleskelevat laillisesti jossakin jäsenvaltiossa.III LUKUOIKEUSAVUN EDELLYTYKSET JA LAAJUUS5 artiklaVaroja koskevat edellytykset1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä oikeusapua 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille henkilöille, jotka eivät taloudellisen tilanteensa vuoksi itse kykene osittain tai kokonaan vastaamaan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista menettelyn kustannuksista, jotta heillä olisi mahdollisuus oikeussuojaan.2. Sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jossa oikeudenkäynti pidetään, arvioi henkilön taloudellista tilannetta erinäisten objektiivisten tekijöiden, kuten tulojen, pääoman tai perhetilanteen perusteella, hakijasta taloudellisesti riippuvaisten henkilöiden varojen arviointi mukaan lukien.3. Jäsenvaltiot voivat asettaa rajoja, joiden ylittyessä oikeusavun hakijoiden katsotaan kykenevän osittain tai kokonaan vastaamaan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista menettelyn kustannuksista. Nämä rajat määritellään tämän artiklan 2 kohdassa esitettyjä perusteita noudattaen.4. Tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti asetettu raja ei saa estää oikeusavun hakijaa, jonka kohdalla asetetut rajat ylittyvät, saamasta oikeusapua, jos hän näyttää toteen, ettei kykene vastaamaan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista menettelyn kustannuksista siksi, että elinkustannukset ovat erilaiset jäsenvaltiossa, jossa hänen koti- tai asuinpaikkansa on, ja jäsenvaltiossa, jossa oikeuspaikka sijaitsee.5. Oikeusapua ei ole tarpeen myöntää hakijalle, jolla on kyseisessä tapauksessa tosiasiassa mahdollisuus turvautua muuhun järjestelyyn, joka kattaa 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut menettelyn kustannukset.6 artiklaRiita-asian perusteisiin liittyvät edellytykset1. Jäsenvaltiot voivat säätää, että toimivaltaiset viranomaiset voivat hylätä oikeusapuhakemuksen, jos se koskee ilmeisen perusteetonta kannetta.2. Jos ennen oikeudenkäyntiä annetaan apua, oikeusavun jatkumisesta voidaan tehdä kielteinen päätös tai jatkuminen voidaan peruuttaa asian perusteisiin liittyvillä perusteilla, jos oikeussuojan saatavuus varmistetaan.3. Jäsenvaltioiden on tehdessään päätöstä hakemuksen perusteista harkittava yksittäisen tapauksen merkitystä hakijan kannalta, mutta ne voivat kuitenkin ottaa huomioon myös asian luonteen, kun hakija vaatii vahingonkorvausta maineensa vuoksi, vaikka hänelle ei ole aiheutunut aineellista tai taloudellista vahinkoa, tai jos hakemus koskee hakijan elinkeinoon tai itsenäisenä ammatinharjoittajana toimimiseen suoraan liittyvää kannetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan soveltamista.7 artiklaRiita-asian rajat ylittävään luonteeseen liittyvät kustannuksetSen jäsenvaltion, jossa oikeudenkäynti pidetään, myöntämän oikeusavun on katettava seuraavat riita-asian rajat ylittävään luonteeseen välittömästi liittyvät kulut:a) tulkkauskulut;b) niiden tuomioistuimen tai toimivaltaisen viranomaisen edellyttämien ja oikeusavun saajan esittämien asiakirjojen kääntämisestä aiheutuneet kulut, jotka ovat tarpeen asian ratkaisemiseksi jac) hakijan vastattavaksi tulevat matkakulut, kun asianomaisen jäsenvaltion laki tai asiaa käsittelevä tuomioistuin edellyttää hakijan asiaa esittävien henkilöiden henkilökohtaista läsnäoloa ja kun tuomioistuin päättää, että kyseisten henkilöiden kuuleminen ei muuten järjesty sitä tyydyttävällä tavalla.8 artiklaJäsenvaltion, jossa on oikeusavun hakijan koti- tai asuinpaikka, kattamat kulutJäsenvaltion, jossa on oikeusavun hakijan koti- tai asuinpaikka, on 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla myönnettävä oikeusapua, joka kattaa:a) paikallisen asianajajan tai oikeudellista apua antamaan lain mukaan kelpoisen muun henkilön antaman avun kulut, jotka ovat aiheutuneet kyseisessä jäsenvaltiossa ennen oikeusapuhakemuksen vastaanottamista tämän direktiivin mukaisesti siinä jäsenvaltiossa, jossa oikeudenkäynti pidetään.b) hakemuksen ja hakemuksen tueksi tarvittavien asiakirjojen kääntämisestä aiheutuvat kulut, kun hakemus esitetään edellä mainitun jäsenvaltion viranomaisille.9 artiklaOikeusavun kesto1. Oikeusapu jatkuu kokonaan tai osittain myönnettynä siten, että se kattaa myös kulut, jotka aiheutuvat tuomion täytäntöönpanosta jäsenvaltiossa, jossa oikeudenkäynti pidetään.2. Oikeusavun saaja, joka on saanut oikeusapua siinä jäsenvaltiossa, jossa oikeudenkäynti pidetään, saa sen jäsenvaltion lain mukaista oikeusapua, jossa tuomion tunnustamista tai täytäntöönpanoa haetaan.3. Oikeusavun antamista jatketaan, jos joko oikeusavun saajan vastapuoli tai saaja itse hakee muutosta edellyttäen, että 5 ja 6 artiklasta ei muuta johdu.4. Jäsenvaltiot voivat varata mahdollisuuden hakemuksen tutkimiseen uudelleen missä tahansa oikeudenkäynnin vaiheessa 3 artiklan 3 ja 5 kohdan, 5 ja 6 artiklan mukaisin perustein, myös tämän artiklan 1-3 kohdassa tarkoitetuissa menettelyissä.10 artiklaTuomioistuinten ulkopuoliset menettelytOikeusapu on ulotettava koskemaan myös tuomioistuinten ulkopuolisia menettelyjä tässä direktiivissä asetettujen edellytysten mukaisesti, jos laissa velvoitetaan asianosaiset käyttämään tällaista menettelyä tai jos tuomioistuin määrää riita-asian osapuolet käyttämään tällaista menettelyä.11 artiklaViralliset asiakirjatOikeusapua myönnetään virallisten asiakirjojen täytäntöönpanoon toisessa jäsenvaltiossa tässä direktiivissä asetettujen edellytysten mukaisesti.IV LUKUMENETTELY12 artiklaOikeusavun myöntävä viranomainenOikeusavun myöntää tai epää sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jossa oikeudenkäynti pidetään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan soveltamista.13 artiklaOikeusapuhakemusten tekeminen ja toimittaminen1. Oikeusapuhakemukset voidaan tehdä joko:a) sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa on hakijan koti- tai asuinpaikka (lähettävä viranomainen), taib) sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa oikeudenkäynti pidetään tai jossa tuomio on määrä panna täytäntöön (vastaanottava viranomainen).2. Oikeusapuhakemukset on tehtävä ja hakemuksen tueksi esitettävät asiakirjat toimitettava käännöksinä:a) toimivaltaisen vastaanottavan viranomaisen jäsenvaltion jollakin virallisella kielellä, joka on yksi Euroopan yhteisön toimielinten virallisista kielistä, taib) jollakin muulla kielellä, jonka kyseinen jäsenvaltio on ilmoittanut hyväksyvänsä 14 artiklan 3 kohdan mukaisesti.3. Toimivaltaiset lähettävät viranomaiset voivat päättää kieltäytyä toimittamasta hakemusta, jos se on:a) ilmeisen perusteeton taib) ei selvästi kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.Kyseisiin päätöksiin sovelletaan 15 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä.4. Toimivaltaisen lähettävän viranomaisen on avustettava hakijaa sen varmistamiseksi, että hakemukseen liitetään kaikki sen tiedon mukaan hakemuksen käsittelemiseksi vaadittavat asiakirjat. Sen on myös avustettava hakijaa toimittamaan hakemuksen tueksi esitettävien asiakirjojen käännökset 8 artiklan b alakohdan mukaisesti.Toimivaltaisen lähettävän viranomaisen on lähetettävä hakemus toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle vastaanottavalle viranomaiselle 15 päivän kuluessa vastaanotettuaan jollakin 2 kohdassa tarkoitetuista kielistä asianmukaisesti täytetyn lomakkeen ja sen tueksi esitetyt asiakirjat käännettyinä tarvittaessa jollekin kyseisistä kielistä.5. Tämän direktiivin mukaisesti toimitettuja asiakirjoja ei tarvitse laillistaa eikä niiltä vaadita muuta vastaavanlaista muodollisuutta.6. Jäsenvaltiot eivät saa periä maksuja 4 kohdan mukaisesti suoritetuista palveluista. Jäsenvaltio, jossa oikeusavun hakijan koti- tai asuinpaikka on, voi säätää, että hakijan on korvattava toimivaltaiselle lähettävälle viranomaiselle kääntämisestä aiheutuneet kulut, jos toimivaltainen viranomainen hylkää oikeusapuhakemuksen.14 artiklaToimivaltaiset viranomaiset ja kieli1. Jäsenvaltioiden on nimettävä viranomainen tai viranomaiset, jotka ovat toimivaltaisia toimittamaan ("lähettävät viranomaiset") ja vastaanottamaan hakemuksen ("vastaanottavat viranomaiset").2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot:- 1 kohdassa tarkoitettujen toimivaltaisten vastaanottavien tai lähettävien viranomaisten nimet ja osoitteet,- maantieteelliset alueet, joilla ne ovat toimivaltaisia,- niiden käytettävissä olevat keinot hakemusten vastaanottamiseksi ja,- kielet, joita voidaan käyttää hakemuksen täyttämiseksi.3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle oman kielensä lisäksi se yhteisön toimielinten virallinen kieli tai ne viralliset kielet, joilla laaditut oikeusapuhakemukset toimivaltainen vastaanottava viranomainen suostuu vastaanottamaan tämän direktiivin mukaisesti.4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut tiedot ennen 30 päivää marraskuuta 2004. Näiden tietojen myöhemmistä muutoksista on ilmoitettava komissiolle viimeistään kaksi kuukautta ennen muutoksen voimaantuloa kyseisessä jäsenvaltiossa.5. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut tiedot julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.15 artiklaHakemusten käsittely1. Kansallisten viranomaisten, joilla on toimivalta päättää oikeusapuhakemuksista, on varmistettava, että hakija saa täydelliset tiedot hakemuksen käsittelystä.2. Päätökset on perusteltava siinä tapauksessa, että hakemus hylätään kokonaan tai osittain.3. Jäsenvaltioiden on säädettävä mahdollisuudesta hakea uudelleenkäsittelyä tai muutosta oikeusapuhakemuksen hylkäyspäätöksen johdosta. Jäsenvaltiot voivat jättää ilman tätä mahdollisuutta tapaukset, joissa oikeusapupyynnön hylkää tuomioistuin, jonka pääasiaa koskevaan päätökseen ei kansallisen lainsäädännön mukaan voi hakea muutosta, tai muutoksenhakutuomioistuin.4. Jos päätökseen, jolla oikeusapu evätään tai peruutetaan 6 artiklan nojalla, haetaan muutosta hallintoteitse, muutoksenhaku on aina viime vaiheessa ohjattava tuomioistuimeen.16 artiklaVakiolomake1. Oikeusapuhakemusten toimittamisen helpottamiseksi laaditaan 17 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä käyttäen vakiolomake oikeusapuhakemuksia ja niiden toimittamista varten.2. Vakiolomake oikeusapuhakemusten lähettämistä varten on laadittava viimeistään 30 päivänä toukokuuta 2003.Vakiolomake oikeusapuhakemuksia varten on laadittava viimeistään 30 päivänä marraskuuta 2004.V LUKULOPPUSÄÄNNÖKSET17 artiklaKomitea1. Komissiota avustaa komitea.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.18 artiklaAsiasta tiedottaminenToimivaltaisten kansallisten viranomaisten on toimittava yhteistyössä, jotta yleisö ja oikeusalan ammattilaiset voisivat saada tietoa erilaisista oikeusapujärjestelmistä, varsinkin päätöksen 2001/470/EY mukaisesti perustetun Euroopan oikeudellisen verkoston välityksellä.19 artiklaSuotuisammat säännöksetTämän direktiivin säännösten estämättä jäsenvaltiot voivat säätää oikeusavun hakijoihin ja saajiin sovellettavista suotuisammista järjestelyistä.20 artiklaSuhde muihin välineisiinTämän direktiivin säännöksillä on jäsenvaltioiden välisissä suhteissa ja sen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa etusija jäsenvaltioiden tekemissä kahden- ja monenvälisissä sopimuksissa oleviin määräyksiin nähden, mukaan lukien:a) Strasbourgissa 27 päivänä tammikuuta 1977 allekirjoitettu maksutonta oikeudenkäyntiä tarkoittavien hakemusten toimittamista koskeva eurooppalainen sopimus, sellaisena kuin se on muutettuna maksutonta oikeudenkäyntiä koskevien hakemusten toimittamista koskevan eurooppalaisen sopimuksen Moskovassa vuonna 2001 allekirjoitetulla lisäpöytäkirjalla,b) Haagissa 25 päivänä lokakuuta 1980 tehty yleissopimus kansainvälisluonteisten oikeudenkäyntien helpottamisesta.21 artiklaSaattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin soveltamiseksi tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä marraskuuta 2004 lukuun ottamatta 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, jonka säännökset on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 30 päivänä toukokuuta 2006. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.22 artiklaVoimaantuloTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.23 artiklaOsoitusTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.Tehty Brysselissä 27 päivänä tammikuuta 2003.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. Papandreou(1) EYVL C 103 E, 30.4.2002, s. 368.(2) Lausunto annettu 25. syyskuuta 2002 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(3) EYVL C 221, 17.9.2002, s. 64.(4) EYVL L 174, 27.6.2001, s. 1.(5) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.(6) EYVL L 24, 30.1.1998, s. 1.(7) EYVL L 174, 27.6.2001, s. 25.(8) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(9) EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1496/2002 (EYVL L 225, 29.8.2002, s. 13).


Avis juridique important

|

32002L0072

Komission direktiivi 2002/72/EY, annettu 6 päivänä elokuuta 2002, elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvista muovisista tarvikkeista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 220 , 15/08/2002 s. 0018 - 0058

Komission direktiivi 2002/72/EY,annettu 6 päivänä elokuuta 2002,elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvista muovisista tarvikkeista(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvia tarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/109/ETY(1) ja erityisesti sen 3 artiklan,on kuullut elintarvikealan tiedekomiteaa,sekä katsoo seuraavaa:(1) Elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvista muovisista tarvikkeista 23 päivänä helmikuuta 1990 annettua komission direktiiviä 90/128/ETY(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2002/17/ETY(3), on muutettu toistuvasti ja merkittävästi. Selkeyden vuoksi direktiivi olisi konsolidoitava.(2) Direktiivin 89/109/ETY 2 artiklassa säädetään, että valmiista tuotteesta ei saa siirtyä ainesosia elintarvikkeeseen siten, että siitä saattaisi aiheutua vaaraa ihmisten terveydelle tai elintarvikkeiden koostumukseen muutoksia, joita ei voida hyväksyä.(3) Tavoitteen saavuttamiseksi muovisten tarvikkeiden osalta on direktiivin 89/109/ETY 3 artiklassa tarkoitettu erityisdirektiivi sopiva keino sen ohella, että sen yleisiä säännöksiä sovelletaan sanotussa tapauksessa.(4) Direktiivin soveltamisalan on oltava yhteneväinen neuvoston direktiivin 82/711/ETY(4) soveltamisalan kanssa.(5) Koska direktiivin säännöksiä ei voida soveltaa ioninvaihtohartseihin, näistä tarvikkeista annetaan myöhemmin erityisdirektiivi.(6) Silikoneja olisi pidettävä elastomeereinä eikä muoveina, ja sen vuoksi ne olisi poistettava muovien määritelmästä.(7) Sallittujen aineiden luettelon laatiminen täydennettynä kokonaissiirtymän raja-arvolla ja tarvittaessa muilla erityisrajoituksilla on riittävä toimenpide direktiivin 89/109/ETY 2 artiklassa vahvistetun tavoitteen toteuttamiseksi.(8) Yhteisön tasolla täysin arvioitujen ja käyttöluvan saaneiden monomeerien ja muiden lähtöaineiden lisäksi on olemassa monomeereja ja muita lähtöaineita, jotka on arvioitu ja joiden käyttö on sallittu vähintään yhdessä jäsenvaltiossa. Näiden käyttöä voidaan jatkaa, kunnes elintarvikealan tiedekomitea on arvioinut ne ja tehnyt päätöksen niiden sisällyttämisestä yhteisön luetteloon. Tämä direktiivi ulotetaan aikanaan koskemaan myös väliaikaisesti sen soveltamisalan ulkopuolelle jätettyjä aineita ja aloja.(9) Nykyinen lisäaineluettelo on sikäli puutteellinen, ettei se sisällä kaikkia yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa nykyisin sallittuja aineita. Näin ollen näitä aineita säännellään edelleen kansallisilla säädöksillä, kunnes tehdään päätös niiden lisäämisestä yhteisön luetteloon.(10) Tässä direktiivissä vahvistetaan eritelmät vain muutamille aineille, joten muita aineita, joiden niidenkin osalta saatetaan tarvita eritelmiä, säännellään tässä suhteessa edelleen kansallisilla säädöksillä, kunnes asiasta tehdään päätös yhteisön tasolla.(11) Tässä direktiivissä vahvistettuja rajoituksia ei voida vielä soveltaa tiettyihin lisäaineisiin kaikissa tilanteissa, koska kaikkien tietyissä tilanteissa tapahtuvan kuluttajan altistuksen parempaan arviointiin tarvittavien tietojen keruu ja arviointi on kesken. Nämä lisäaineet mainitaan sen vuoksi jossakin toisessa luettelossa kuin luettelossa lisäaineista, jotka kuuluvat täysin yhteisön tason sääntelyn piiriin.(12) Direktiivissä 82/711/ETY säädetään muovisista tarvikkeista siirtyvien ainesosien tarkastamiseen tarvittavat perussäännökset, ja neuvoston direktiivissä 85/572/ETY(5) vahvistetaan luettelo siirtymien todentamisessa käytettävistä simulanteista.(13) On yksinkertaisempaa määrittää tietyn aineen määrä valmiissa tuotteessa kuin saman aineen ainekohtaisen siirtymän arvo. Vaatimustenmukaisuus olisi sen vuoksi tietyissä olosuhteissa voitava todentaa määrittämällä ainekohtaisen siirtymän arvon asemesta aineen määrä.(14) Tietyntyyppisten muovien kohdalla on käytettävissä yleisesti tunnustettuja, kokeellisiin tietoihin perustuvia diffuusiomalleja, joiden avulla voidaan tietyissä olosuhteissa arvioida tietyn aineen siirtymäarvo ilman monimutkaisia, kalliita ja aikaavieviä testejä.(15) Raja-arvo siirtymien kokonaismäärälle on materiaalin inerttisyyden mitta, ja sillä estetään muutokset, joita ei voida hyväksyä elintarvikkeen koostumuksessa, sekä lisäksi vähennetään tarvetta antaa lukuisia ainekohtaisia siirtymien raja-arvoja ja muita rajoituksia, ja sen avulla on mahdollista toteuttaa tehokas valvonta.(16) Neuvoston direktiivissä 78/142/ETY(6) vahvistetaan raja-arvot vinyylikloridista valmistetuissa tarvikkeissa olevalle sekä niistä vapautuvalle vinyylikloridille, ja komission direktiiveissä 80/766/ETY(7) ja 81/432/ETY(8) säädetään raja-arvojen noudattamisen tarkastamista varten tarvittavista yhteisön analyysimenetelmistä.(17) Mahdollisen vastuuvelvoitteen vuoksi on tarpeen säätää direktiivin 89/109/ETY 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta kirjallisesta vakuutuksesta niissä tapauksissa, joissa muovisia tarvikkeita käytetään ammattikäyttöön, ja kun tarvikkeet ovat sellaisia, ettei niitä ole nimenomaisesti tarkoitettu elintarvikekäyttöön.(18) Komission direktiivissä 80/590/ETY(9) määritellään tunnus, joka voidaan liittää elintarvikkeen kanssa kosketukseen joutuvaksi tarkoitettuun tarvikkeeseen.(19) Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti on välttämätöntä ja aiheellista elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvien muovisten tarvikkeiden vapaan liikkuvuuden varmistamisen perusperiaatteen toteuttamiseksi säätää muovien ja sallittujen aineiden määritelmistä. Tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen aiottujen tavoitteiden saavuttamiseksi, kuten perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannessa kohdassa määrätään.(20) Elintarvikealan tiedekomiteaa on direktiivin 89/109/ETY 3 artiklan mukaisesti kuultu säännöksistä, joilla saattaa olla vaikutusta kansanterveyteen.(21) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän komitean lausunnon mukaiset.(22) Tämän direktiivin ei pitäisi rajoittaa liitteessä VII olevassa B osassa jäsenvaltioille asetettujen, direktiivin 90/128/ETY soveltamista koskevien määräaikavaatimusten soveltamista,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Tämä direktiivi on direktiivin 89/109/ETY 3 artiklassa tarkoitettu erityisdirektiivi.2. Tätä direktiiviä sovelletaan muovisiin tarvikkeisiin ja niiden osiin, jotkaa) koostuvat yksinomaan muovista; taib) käsittävät kaksi ainekerrosta tai useamman ainekerroksen, joista jokainen koostuu yksinomaan muovista ja jotka on kiinnitetty toisiinsa sideaineilla tai jollakin muulla tavalla,ja jotka valmiina tuotteina ovat tarkoitetut joutumaan kosketukseen elintarvikkeiden kanssa tai ovat tarkoituksensa mukaisesti saatetut kosketukseen elintarvikkeiden kanssa.3. Tässä direktiivissä tarkoitetaan "muovilla" orgaanista makromolekyyliyhdistettä, joka on saatu alemman molekyylipainon omaavista molekyyleistä polymerisaation, polykondensaation, polyaddition tai muun vastaavan prosessin avulla taikka muuttamalla kemiallisesti luontaisia makromolekyylejä. Tällaisiin makromolekyyliyhdisteisiin voidaan lisätä muita aineita.Muoveina ei kuitenkaan pidetä seuraavia:a) komission direktiivissä 93/10/ETY(10) tarkoitettua pinnoitettua tai pinnoittamatonta regeneroitua selluloosakalvoa;b) elastomeerejä sekä luonnonkumia ja synteettistä kumia;c) paperia ja kartonkia, riippumatta siitä, onko materiaalia muunnettu muovia lisäämällä;d) pinnoitteita, jotka on saatu- parafiinivahoista, mukaan lukien synteettiset vahat, tai mikrokiteisistä vahoista;- ensimmäisessä luetelmakohdassa lueteltujen vahojen keskinäisistä seoksista tai seoksista muovien kanssa;e) ioninvaihtohartseja;f) silikoneja.4. Jollei komission myöhemmin tekemästä päätöksestä muuta johdu, tätä direktiiviä ei sovelleta tarvikkeisiin, jotka koostuvat kahdesta tai useammasta kerroksesta, joista yksi tai useampi ei koostu yksinomaan muovista, vaikka elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvaksi tarkoitettu kerros koostuu yksinomaan muovista.2 artiklaMuovisista tarvikkeista ei saa siirtyä niiden ainesosia elintarvikkeisiin niin, että määrä on enemmän kuin 10 milligrammaa neliödesimetriltä tarvikkeen pintaa (mg/dm2) (kokonaissiirtymän raja-arvo). Tämän rajan on kuitenkin oltava 60 milligrammaa siirtyneitä ainesosia kilogrammalta elintarviketta (mg/kg) seuraavissa tapauksissa:a) tarvikkeet, jotka ovat astioita tai astioihin verrattavia tai jotka voidaan täyttää ja joiden tilavuus on vähintään 500 millilitraa (ml) ja enintään 10 litraa (l),b) tarvikkeet, jotka voidaan täyttää ja joiden osalta on käytännössä mahdotonta arvioida elintarvikkeen kanssa kosketuksessa olevan pinnan alaa,c) kannet, tiivisteet, tulpat ja vastaavat sulkemiseen tarkoitetut välineet.3 artikla1. Muovisten tarvikkeiden valmistukseen saa käyttää vain liitteessä II olevissa A ja B jaksossa lueteltuja monomeereja ja muita lähtöaineita liitteessä säädetyin rajoituksin.2. Poiketen siitä, mitä säädetään ensimmäisessä alakohdassa, liitteessä II olevassa B jaksossa lueteltujen monomeerien ja muiden lähtöaineiden käyttöä voidaan kuitenkin jatkaa enintään 31 päivään joulukuuta 2004, kunnes elintarvikealan tiedekomitea arvioi ne.3. Liitteessä II olevan A jakson luetteloa voidaan muuttaa seuraavasti:- lisäämällä siihen aineita liitteessä II olevasta B jaksosta direktiivin 89/109/ETY liitteessä II säädettyjen edellytysten mukaisesti; tai- sisällyttämällä siihen direktiivin 89/109/ETY 3 artiklan säännösten mukaisesti uusia aineita eli aineita, joita ei ole lueteltu liitteessä II olevissa A tai B jaksossa.4. Mikään jäsenvaltio ei saa sallia muiden kuin sellaisten uusien aineiden, jotka hyväksytään direktiivin 89/109/ETY 4 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, käyttöä alueellaan.5. Liitteessä II olevien A ja B jakson luettelot eivät kuitenkaan vielä sisällä sellaisia monomeereja ja muita lähtöaineita, joita käytetään yksinomaan seuraavien tuotteitten valmistukseen:- nestemäiset, jauhemaiset tai dispersiomuodossa olevat pinnoitteet, jotka on saatu hartsimaisista tai polymeroiduista tuotteista, esimerkiksi lakat, maalit- epoksihartsit- sideaineet ja sidospromoottorit- painomusteet.4 artiklaEpätäydellinen luettelo lisäaineista, joita voidaan käyttää muovisten materiaalien ja tarvikkeiden valmistamisessa, ja niiden käytön rajoitukset ja/tai käyttöä koskevat eritelmät ovat liitteessä III olevissa A ja B jaksossa.Liitteessä III olevassa B jaksossa lueteltuihin aineisiin sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2004 ainekohtaisen siirtymän raja-arvoja, kun vaatimustenmukaisuus vahvistetaan käyttämällä simulanttia D taikka testiväliainetta tai substituutiotestejä direktiivissä 82/711/ETY ja direktiivissä 85/572/ETY tarkoitetulla tavalla.5 artiklaVain liitteessä IV lueteltuja bakteerikäymisen avulla saatavia tuotteita voidaan käyttää kosketuksessa elintarvikkeiden kanssa.6 artikla1. Yleiset muovisia tarvikkeita koskevat eritelmät annetaan liitteessä V olevassa A jaksossa. Eräitä liitteissä II, III ja IV lueteltuja aineita koskevat muut eritelmät annetaan liitteessä V olevassa B jaksossa.2. Sarakkeessa "Rajoitukset ja/tai eritelmät" suluissa olevien numeroiden merkitys selvitetään liitteessä VI.7 artiklaLiitteessä II säädetyssä luettelossa ilmoitetut ainekohtaiset siirtymien raja-arvot on ilmaistu mg/kg:na. Nämä raja-arvot on kuitenkin ilmaistu mg/dm2:nä seuraavissa tapauksissa:a) kyse on tarvikkeista, jotka ovat astioita tai astioihin verrattavia tai jotka voidaan täyttää ja joiden tilavuus on pienempi kuin 500 ml tai suurempi kuin 10 l;b) kyse on arkeista, kalvoista ja muista materiaaleista, joita ei voida täyttää tai joiden osalta on käytännössä mahdotonta arvioida suhdetta tarvikkeen pinta-alan ja sen kanssa kosketuksessa olevan elintarvikkeen määrän välillä.Näissä tapauksissa jaetaan liitteessä II asetetut raja-arvot, jotka on ilmaistu mg/kg:na, tavanomaisella muuntokertoimella kuusi niiden muuttamiseksi mg/dm2:ksi.8 artikla1. Siirtymien raja-arvojen noudattamisen tarkastaminen on suoritettava direktiivien 82/711/ETY ja 85/572/ETY sekä liitteen I säännöksiä noudattaen.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen ainekohtaisten siirtymien raja-arvojen tarkastaminen ei ole pakollista, jos voidaan osoittaa, että 2 artiklassa säädetyn kokonaissiirtymien raja-arvojen noudattaminen merkitsee samalla, että ainekohtaisia siirtymien raja-arvoja ei ole ylitetty.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen ainekohtaisten siirtymien raja-arvojen tarkastaminen ei ole pakollista, jos voidaan osoittaa, että tarvikkeessa olevan aineen jäämän täydellinen siirtymä ei voi ylittää ainekohtaisen siirtymän raja-arvoa.4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen ainekohtaisen siirtymien raja-arvojen noudattaminen voidaan tarkastaa määrittämällä aineen määrä valmiissa materiaalissa tai tarvikkeessa, kunhan aineen määrän ja aineen ainekohtaisen siirtymän arvon suhde on todettu joko asianmukaisin käytännön kokein tai soveltamalla yleisesti tunnustettuja, tieteelliseen näyttöön perustuvia diffuusiomalleja. Sen osoittamiseksi, ettei tuote täytä vaatimuksia, on aina vahvistettava arvioitu siirtymäarvo käytännön kokein.9 artikla1. Muissa kaupan vaiheissa kuin vähittäismyynnissä muovisiin tarvikkeisiin, jotka on tarkoitettu saatettaviksi kosketukseen elintarvikkeen kanssa, on liitettävä direktiivin 89/109/ETY 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu kirjallinen vakuutus.2. Mitä 1 kohdassa säädetään ei koske muovisia tarvikkeita, jotka ovat sellaisia, että ne ovat nimenomaan tarkoitetut joutumaan kosketukseen elintarvikkeiden kanssa.10 artikla1. Kumotaan direktiivi 90/128/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä VII olevassa A osassa luetelluilla direktiiveillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta liitteessä VII olevassa B osassa jäsenvaltioille asetettujen, täytäntöönpanoa ja soveltamista koskevien määräaikavaatimusten soveltamista.2. Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän direktiiviin, ja ne on tulkittava liitteessä VIII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.11 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.12 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 6 päivänä elokuuta 2002.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 38.(2) EYVL L 75, 21.3.1990, oikaisu EYVL L 349, 13.12.1990, s. 26.(3) EYVL L 58, 28.2.2002, s. 19.(4) EYVL L 297, 23.10.1982, s. 26, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/48/EY (EYVL L 222, 12.8.1997, s. 10).(5) EYVL L 372, 31.12.1985, s. 14.(6) EYVL L 44, 15.2.1978, s. 15.(7) EYVL L 213, 16.8.1980, s. 42.(8) EYVL L 167, 24.6.1981, s. 6.(9) EYVL L 151, 19.6.1980, s. 21.(10) EYVL L 93, 17.4.1993, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 93/111/EY (EYVL L 310, 14.12.1993, s. 41).LIITE ISIIRTYMIEN RAJA-ARVOJEN NOUDATTAMISEN TARKASTAMISESSA SOVELLETTAVIA LISÄSÄÄNNÖKSIÄYleiset säännökset1. Verrattaessa direktiivin 82/711/ETY liitteessä määriteltyjen siirtymätestien tuloksia tulisi tavallisesti kaikkien simulanttien ominaispainon olettaa olevan 1. Milligramma siirtynyttä ainetta per litra simulanttia (mg/l) vastaa näin numeerisesti milligrammaa siirtynyttä ainetta per kilogramma simulanttia ja ottaen huomioon direktiivin 85/572/ETY säännökset milligrammaa siirtynyttä ainetta per kilogramma elintarviketta.2. Jos siirtymätestit suoritetaan tarvikkeesta otetuilla näytteillä tai näytteillä, jotka on valmistettu tätä tarkoitusta varten, ja näytteen kanssa kosketukseen saatettu elintarvikkeen tai simulantin määrä poikkeaa siitä määrästä, joka todellisissa olosuhteissa joutuu kosketukseen tarviketta käytettäessä, saadut tulokset tulisi korjata käyttämällä seuraavaa kaavaa:>PIC FILE= "L_2002220FI.002202.TIF">>TAULUKON PAIKKA>3. Siirtymä määritetään tarvikkeesta, taikka jos tämä on käytännössä mahdotonta, tarvikkeesta otetuista näytteistä, tai silloin kuin se on tarkoituksenmukaista, kyseessä olevaa tarviketta edustavista näytteistä.Näyte tulee asettaa elintarvikkeen tai simulantin kanssa kosketukseen tavalla, joka edustaa kosketusolosuhteita todellisessa käytössä. Tässä tarkoituksessa testi tulee suorittaa siten, että pelkästään näytteen ne osat, jotka todellisessa käytössä ovat tarkoitetut tulemaan elintarvikkeen kanssa kosketukseen, ovat kosketuksessa elintarvikkeen tai simulantin kanssa. Tämä edellytys on erityisen tärkeä sellaisten esimerkiksi sulkemiseen tarkoitettujen tarvikkeiden osalta, joissa on useampia kerroksia.Sulkemiseen tarkoitettujen kansien, tiivisteiden, tulppien ja vastaavien välineiden siirtymätestit tulee suorittaa siten, että mainitut tarvikkeet sijoitetaan astioihin, joihin ne on tarkoitettu, tavalla, joka vastaa sulkemisolosuhteita tavanomaisessa tai ennalta arvattavassa käytössä.Kaikissa tapauksissa tulee olla mahdollista osoittaa ankarampaa testiä käyttäen, että tarvike noudattaa siirtymien raja-arvoja.4. Tämän direktiivin 8 artiklan säännösten mukaisesti tarvikenäyte asetetaan elintarvikkeen tai sopivan simulantin kanssa kosketukseen tietyksi ajaksi tietyssä lämpötilassa, niin että aika ja lämpötila on valittu simuloiden kosketusolosuhteita todellisessa käytössä ja noudattaen direktiivien 82/711/ETY ja 85/572/ETY säännöksiä. Kun edellä tarkoitettu aika on kulunut, näytteestä siirtyneiden aineiden kokonaismäärän (kokonaissiirtymä) ja/tai yhden tai useamman aineen erityisen määrän (ainekohtainen siirtymä) analyyttinen määrittäminen suoritetaan elintarvikkeesta tai simulantista.5. Jos tarvike on tarkoitettu joutumaan toistuvasti elintarvikkeen kanssa kosketukseen, yksittäiselle näytteelle tulee suorittaa siirtymätesti(t) kolme kertaa direktiivissä 82/711/ETY säädetyissä olosuhteissa käyttämällä jokaisella kerralla uutta elintarvike- tai simulanttinäytettä. Vaatimustenmukaisuus arvioidaan kolmannessa testissä todetun siirtymätason perusteella. Jos kuitenkin on perusteltua näyttöä siitä, että siirtymätaso ei nouse toisessa ja kolmannessa testissä ja jos siirtymien raja-arvoja ei ylitetä ensimmäisessä testissä, jatkotestit eivät ole tarpeen.Kokonaissiirtymää koskevat erityissäännökset6. Käytettäessä direktiiveissä 82/711/ETY ja 85/572/ETY määriteltyjä vettä sisältäviä simulantteja näytteestä siirtyneiden aineiden kokonaismäärän analyyttinen määrittäminen voidaan suorittaa haihduttamalla simulantti ja punnitsemalla haihdutusjäännös.Jos käytetään puhdistettua oliiviöljyä tai sitä korvaavia rasvoja, voidaan noudattaa jäljempänä esitettyä menettelyä.Tarvikenäyte punnitaan ennen sen joutumista kosketukseen simulantin kanssa ja sen jälkeen. Näytteen absorboima simulantti uutetaan ja määritetään kvantitatiivisesti. Todettu simulantin määrä vähennetään simulantin kanssa kosketuksessa olleen näytteen painosta. Ero alkuperäisen ja korjatun loppupainon välillä edustaa tutkitun näytteen kokonaissiirtymää.Jos tarvike on tarkoitettu joutumaan toistuvasti kosketukseen elintarvikkeen kanssa ja on teknisesti mahdotonta suorittaa 5 kohdassa kuvattua testiä, muutokset tähän testiin ovat hyväksyttäviä, jos ne mahdollistavat kolmannen testin aikana tapahtuvan siirtymän tason määrittämisen. Yksi mahdollinen muunnos on kuvattu jäljempänä.Testi suoritetaan käyttämällä kolmea identtistä tarvikenäytettä. Yhdelle näistä suoritetaan asiaankuuluva testi, ja kokonaissiirtymä määritetään (M1). Toinen ja kolmas näyte tutkitaan samoissa lämpötilaolosuhteissa, mutta kosketusajan tulee olla vastaavasti kaksi ja kolme kertaa normaalia pidempi, ja kokonaissiirtymä määritetään kummassakin tapauksessa (M2 ja M3).Tarviketta pidetään määräysten mukaisena, jos ei M1 eikä erotus M3-M2 ylitä kokonaissiirtymän raja-arvoa.7. Jos tarvike ei ylitä kokonaissiirtymän raja-arvoa enemmällä kuin jäljempänä mainitun analyysipoikkeaman määrällä, tarvike on katsottava tämän direktiivin säännösten mukaiseksi.Seuraavat analyysipoikkeamat sallitaan:- 20 mg/kg tai 3 mg/dm2 siirtymätesteissä, joissa käytetään oliiviöljyä tai sen substituentteja- 12 mg/kg tai 2 mg/dm2 siirtymätesteissä, joissa käytetään direktiiveissä 82/711/ETY ja 85/572/ETY tarkoitettuja muita simulantteja.8. Sen estämättä, mitä direktiivin 82/711/ETY 3 artiklan 2 kohdassa säädetään, siirtymätestejä, joissa käytetään puhdistettua oliiviöljyä tai sen substituentteja, ei tule suorittaa kokonaissiirtymän raja-arvon noudattamisen tarkastamiseksi, jos on perusteltua aihetta olettaa, että edellä tarkoitettu analyysimenetelmä on teknisesti käyttötarkoitukseensa sopimaton.Aineille, joille ei liitteessä II anneta ainekohtaisia siirtymien raja-arvoja tai muita rajoituksia, sovelletaan yleistä kokonaissiirtymän raja-arvoa 60 mg/kg tai 10 mg/dm2 tapauskohtaisesti. Määritettyjen ainekohtaisten siirtymien summa ei saa kuitenkaan ylittää kokonaissiirtymien raja-arvoa.LIITE IILUETTELO MONOMEEREISTA JA MUISTA LÄHTÖAINEISTA, JOITA VOIDAAN KÄYTTÄÄ MUOVISTEN TARVIKKEIDEN VALMISTUKSESSAYLEISJOHDANTO1. Tämä liite sisältää luettelon monomeereista ja muista lähtöaineista. Luettelo sisältää- aineet, joita polymerisoidaan, mukaan lukien polykondensaatio, polyadditio tai muu vastaava prosessi, makromolekyylien valmistamiseksi- luontaiset tai synteettiset makromolekyyliyhdisteet, joita käytetään muunnettujen makromolekyylien valmistukseen, jollei niiden syntetisoimiseksi tarvittavia monomeereja tai muita lähtöaineita ole mainittu luettelossa- aineet, joita käytetään olemassa olevien luontaisten tai synteettisten makromolekyyliyhdisteiden muuntamiseen.2. Luettelo ei sisällä hyväksyttyjen happojen, fenolien tai alkoholien aluminium-, ammonium-, kalsium-, rauta-, magnesium-, kalium-, natrium- ja sinkkisuoloja (mukaan lukien kaksoissuolat ja happamat suolat), jotka ovat myös sallittuja. Kuitenkin nimiä, jotka sisältävät sanan happo, hapot, suola, suolat esiintyy luettelossa, jos vastaavaa vapaata happoa (happoja) ei ole mainittu. Tällaisessa tapauksessa ilmaisu suolat merkitsee aluminium-, ammonium-, kalsium-, rauta-, magnesium-, kalium-, natrium- ja sinkkisuoloja.3. Luettelo ei myöskään sisällä seuraavia aineita, vaikka niitä saattaa olla mukana:a) aineet, joita saattaa olla valmiissa tuotteessa- epäpuhtaudet käytetyissä aineissa- reaktion välituotteet- hajoamistuotteetb) oligomeerit ja luontaiset tai synteettiset makromolekyyliyhdisteet ja niiden seokset, jos niiden syntetisoimiseksi tarvittavat monomeerit tai lähtöaineet ovat luettelossac) sallittujen aineiden seokset.Tarvikkeiden, jotka sisältävät a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja aineita, tulee täyttää direktiivin 89/109/ETY 2 artiklan vaatimukset.4. Aineiden tulee olla hyvää teknistä laatua siltä osin kuin on kyse puhtausvaatimuksista.5. Luettelo sisältää seuraavat tiedot:- sarake 1 (Viitenro): ETY:n pakkausmateriaalin viitenumero luettelossa olevalle aineelle- sarake 2 (CAS-nro): CAS (Chemical Abstracts Service) -rekisterinumero- sarake 3 (Nimi): kemiallinen nimi- sarake 4 (Rajoitukset ja/tai eritelmät): Nämä voivat sisältää- ainekohtaisen siirtymän raja-arvon (SML)- aineen sallitun enimmäismäärän valmiissa materiaalissa tai tarvikkeessa (QM)- aineen sallittavan käyttömäärän valmiissa materiaalissa tai tarvikkeessa milligrammoina laskettuna 6 dm2 elintarvikkeen kanssa kosketukseen joutuvaa alaa kohden (QMA)- muun erikseen mainitun rajoituksen- kaikentyyppiset aineeseen tai polymeeriin liittyvät vaatimukset.6. Jos luettelossa yksittäisenä yhdisteenä esiintyvä aine sisältyy myös yleiseen termiin, aineen osalta sovelletaan samoja rajoituksia kuin mainitun yksittäisen yhdisteen osalta.7. Jos CAS-numero ja kemiallinen nimi eivät vastaa toisiaan, sovelletaan kemiallista nimeä. Jos EINECS:issä ilmoitettu CAS-numero ja CAS-rekisterissä ilmoitettu CAS-numero eivät vastaa toisiaan, noudatetaan CAS-rekisterissä ilmoitettua CAS-numeroa.8. Taulukon 4 sarakkeessa käytetyt lyhenteet ovat seuraavat:DL= Analyysimenetelmän määritysrajaFP= Valmis tarvikeNCO= IsosyanaattiryhmäND= Ei määritettävissä. Tässä direktiivissä ilmaisulla "ei määritettävissä" tarkoitetaan, että ainetta ei saisi esiintyä käytettäessä validoitua analyysimenetelmää, jonka olisi määritettävä se tietyllä määritysrajalla. Jos edellä tarkoitettua menetelmää ei vielä ole, voidaan käyttää analyysimenetelmää, jossa on tarvittavat suoritusarvot määritysrajalla, kunnes validoitu menetelmä kehitetään.QM= Aineen jäämän sallittu enimmäismäärä tarvikkeessa.QM(T)= Aineen jäämän enimmäismäärä tarvikkeessa ilmaistuna mainitun ryhmän, aineen tai aineiden kokonaismääränä. Aineen määrä tarvikkeessa olisi määritettävä validoidulla analyysimenetelmällä. Jos tällaista menetelmää ei vielä ole, voidaan käyttää analyysimenetelmää, jossa on tarvittavat suoritusarvot tietyllä raja-arvolla, kunnes validoitu menetelmä kehitetään.QMA= Aineen jäämän enimmäismäärä valmiissa tarvikkeessa ilmaistuna milligrammoina per 6 dm2 elintarvikkeiden kanssa kosketuksissa olevaa pintaa. Aineen määrä tarvikkeen pinnalla olisi määritettävä validoidulla analyysimenetelmällä. Jos tällaista menetelmää ei vielä ole, voidaan käyttää analyysimenetelmää, jossa on tarvittavat suoritusarvot tietyllä raja-arvolla, kunnes validoitu menetelmä kehitetään.QMA(T)= Aineen jäämän enimmäismäärä tarvikkeessa ilmaistuna mainitun ryhmän, aineen tai aineiden kokonaismääränä milligrammoina per 6 dm2 elintarvikkeiden kanssa kosketuksissa olevaa pintaa. Aineen määrä tarvikkeen pinnalla olisi määritettävä validoidulla analyysimenetelmällä. Jos tällaista menetelmää ei vielä ole, voidaan käyttää analyysimenetelmää, jossa on tarvittavat suoritusarvot tietyllä raja-arvolla, kunnes validoitu menetelmä kehitetään.SML= Ainekohtainen siirtymän raja-arvo elintarvikkeessa tai simulantissa, jollei toisin ole ilmoitettu. Ainekohtainen siirtymän raja-arvo olisi määritettävä validoidulla analyysimenetelmällä. Jos tällaista menetelmää ei vielä ole, voidaan käyttää analyysimenetelmää, jossa on tarvittavat suoritusarvot tietyllä raja-arvolla, kunnes validoitu menetelmä kehitetään.SML(T)= Ainekohtaisen siirtymän raja-arvo elintarvikkeessa tai simulantissa ilmaistuna mainitun ryhmän, aineen tai aineiden kokonaismääränä. Ainekohtainen siirtymä olisi määritettävä validoidulla analyysimenetelmällä. Jos tällaista menetelmää ei vielä ole, voidaan käyttää analyysimenetelmää, jossa on tarvittavat suoritusarvot tietyllä raja-arvolla, kunnes validoitu menetelmä kehitetään.A jaksoLuettelo sallituista monomeereista ja lähtöaineista>TAULUKON PAIKKA>B jaksoLuettelo monomeereista ja muista lähtöaineista, joiden käyttöä voidaan jatkaa, kunnes niiden lisäämisestä A jaksoon tehdään päätös>TAULUKON PAIKKA>LIITE IIIEPÄTÄYDELLINEN LUETTELO LISÄAINEISTA, JOITA VOIDAAN KÄYTTÄÄ MUOVISTEN TARVIKKEIDEN VALMISTUKSEENYLEISJOHDANTO1. Tässä liitteessä on luetteloa) aineista, joita sekoitetaan muoviin, jotta lopputuotteessa saadaan aikaan tietty tekninen vaikutus. Nämä aineet on tarkoitettu jäämään lopputuotteeseen;b) aineista, joita käytetään muodostamaan sopiva väliaine polymeroitumista varten (esim. emulgoijat, pinta-aktiiviset aineet, puskuriaineet jne.).Luettelo ei sisällä aineita, jotka vaikuttavat suoraan polymeerien muodostumiseen (esim. katalyyttijärjestelmä).2. Luettelo ei sisällä hyväksyttyjen happojen, fenolien ja alkoholien alumiini-, ammonium-, kalsium-, rauta-, magnesium-, kalium-, natrium- eikä sinkkisuoloja (mukaan lukien kaksoissuolat ja happamat suolat), jotka ovat myös sallittuja. Luettelossa esiintyy kuitenkin nimiä, joiden osana on ilmaisu happo (-hapot), -suolat, jos vastaavaa vapaata happoa tai vastaavia vapaita happoja ei mainita. Tällöin ilmaisulla "suolat" tarkoitetaan alumiini-, ammonium-, kalsium-, rauta-, magnesium-, kalium-, natrium- ja sinkkisuoloja.3. Luettelo ei sisällä seuraavia aineita, vaikka niitä saattaa olla mukana:a) aineet, joita voi olla lopputuotteessa, kuten- epäpuhtaudet käytetyissä aineissa- reaktion välituotteet- hajoamistuotteet;b) sallittujen aineiden seokset.Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja aineita sisältävien ainesten ja tarvikkeiden tulee täyttää direktiivin 89/109/ETY 2 artiklan vaatimukset.4. Aineiden tulee olla hyvää teknistä laatua siltä osin kuin on kyse puhtausvaatimuksista.5. Luettelo sisältää seuraavat tiedot:- sarake 1 (Viitenro): ETY:n pakkausmateriaalin viitenumero luettelossa olevalle aineelle- sarake 2 (CAS-nro): CAS (Chemical Abstracts Service) -rekisterinumero- sarake 3 (Nimi): kemiallinen nimi- sarake 4 (Rajoitukset ja/tai eritelmät). Nämä voivat sisältää- ainekohtaisen siirtymän raja-arvon (SML), muun erikseen mainitun rajoituksen, kaikentyyppiset aineeseen tai polymeeriin liittyvät vaatimukset- aineen sallitun enimmäismäärän valmiissa materiaalissa tai tarvikkeessa (QM)- aineen sallittavan enimmäismäärän lopputuotteessa tai tarvikkeessa (mg/6 dm2) kosketukseen joutuvan pinnan suhteen (QMA)- muun erikseen mainitun rajoituksen- kaikentyyppiset aineeseen tai polymeeriin liittyvät vaatimukset.6. Jos luettelossa yksittäisenä yhdisteenä esiintyvä aine sisältyy myös yleiseen nimitykseen, aineeseen sovelletaan samoja rajoituksia kuin mainittuun yksittäiseen yhdisteeseen.7. Jos CAS-numero ja kemiallinen nimi eivät vastaa toisiaan, sovelletaan kemiallista nimeä. Jos EINECS:ssä raportoitu CAS-numero ja CAS-rekisterissä ilmoitettu CAS-numero eivät vastaa toisiaan, noudatetaan CAS-rekisterissä ilmoitettua CAS-numeroa.A jaksoYhteisössä täysin yhdenmukaistettu epätäydellinen lisäaineluettelo>TAULUKON PAIKKA>B jaksoEpätäydellinen luettelo 4 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetuista lisäaineista>TAULUKON PAIKKA>LIITE IVBAKTEERIKÄYMISEN AVULLA SAATAVAT TUOTTEET>TAULUKON PAIKKA>LIITE VERITELMÄTA jakso: Yleiset eritelmätAromaattisia isosyanaatteja tai diatsotoimalla valmistettuja väriaineita käyttäen valmistetut tuotteet eivät saa vapauttaa primaarisia aromaattisia amiineja (aniliineina) havaittavia määriä (DL = 0,02 mg kilogrammassa elintarviketta tai elintarvikesimulanttia analyysipoikkeama mukaan luettuna). Rajoituksen ulkopuolelle jää kuitenkin tässä direktiivissä lueteltujen primaaristen aromaattisten amiinien siirtymäarvo.B jakso: Muut eritelmät>TAULUKON PAIKKA>LIITE VISARAKETTA "RAJOITUKSET JA ERITELMÄT" KOSKEVIA HUOMAUTUKSIA(1)(2)(3)(4)(5)(6)(7)(8)(9)(10)(11)(12)(13)(14)(15)(16)(17)(18)(19)(20)(21)(22)(23)(24) (25)(26)(1) Varoitus: SLM saattaa ylittyä rasvapitoisten elintarvikkeitten simulanteissa.(2) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 10060 ja 23920 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(3) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 15760, 16990, 47680, 53650 ja 89440 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(4) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 19540, 19960 ja 64800 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(5) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 14200, 14230 ja 41840 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(6) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 66560 ja 66580 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(7) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 30080, 42320, 45195, 45200, 53610, 81760, 89200 ja 92030 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(8) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 42400, 64320, 73040, 85760, 85840, 85920 ja 95725 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(9) Varoitus: aineen siirtyminen saattaa heikentää kosketuksissa olevan elintarvikkeen aistinvaraisia ominaisuuksia, jolloin lopputuote ei vastaa direktiivin 89/109/ETY 2 artiklan toisen luetelmakohdan säännöksiä.(10) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 30180, 40980, 63200, 65120, 65200, 65280, 65360, 65440 ja 73120 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(11) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 45200, 64320, 81680 ja 86800 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(12) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 36720, 36800, 36840 ja 92000 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(13) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 39090 ja 39120 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(14) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 44960, 68078, 82020 ja 89170 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(15) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 15970, 48640, 48720, 48880, 61280, 61360 ja 61600 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(16) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 49600, 67520 ja 83599 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(17) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 50160, 50240, 50320, 50360, 50400, 50480, 50560, 50640, 50720, 50800, 50880, 50960, 51040 ja 51120 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(18) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 67600, 67680 ja 67760 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(19) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 60400, 60480 ja 61440 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(20) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 66400 ja 66480 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(21) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 93120 ja 93280 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(22) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 17260 ja 18670 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(23) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 13620, 36840, 40320 ja 87040 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(24) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 13720 ja 40580 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(25) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 16650 ja 51570 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(26) Tässä yhteydessä QM(T) tarkoittaa, että viitenumeromaininnoilla 14950, 15700, 16240, 16570, 16600, 16630, 18640, 19110, 22332, 22420, 22570, 25210, 25240 ja 25270 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.LIITE VIIA osaKUMOTTAVA DIREKTIIVI MUUTOKSINEEN(10 artiklan 1 kohta)Komission direktiivi 90/128/ETY (EYVL L 349, 13.12.1990, s. 26)Komission direktiivi 92/39/ETY (EYVL L 68, 23.6.1992, s. 21)Komission direktiivi 93/9/ETY (EYVL L 90, 14.4.1993, s. 26)Komission direktiivi 95/3/EY (EYVL L 41, 23.2.1995, s. 44)Komission direktiivi 96/11/EY (EYVL L 61, 12.3.1996, s. 26)Komission direktiivi 1999/91/EY (EYVL L 310, 4.12.1999, s. 41)Komission direktiivi 2001/62/EY (EYVL L 221, 17.8.2001, s. 18)Komission direktiivi 2002/17/EY (EYVL L 58, 28.2.2002, s. 19)B osaMÄÄRÄAJAT SAATTAMISELLE OSAKSI KANSALLISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ(10 artiklan 1 kohta)>TAULUKON PAIKKA>LIITE VIIIVASTAAVUUSTAULUKKO>TAULUKON PAIKKA>


title: Neuvoston direktiivi 2008/71/EY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 2008 , sikojen tunnistamisesta ja rekisteröinnistä (Kodifioitu toisinto)

text:
               8.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 213/31

      NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/71/EY,
   annettu 15 päivänä heinäkuuta 2008,
   sikojen tunnistamisesta ja rekisteröinnistä
   (Kodifioitu toisinto)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Eläinten tunnistamisesta ja rekisteröinnistä 27 päivänä marraskuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/102/ETY (2) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (3). Mainittu direktiivi olisi sen vuoksi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava.

               (2)

               Eläinlääkärin- ja kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa sisämarkkinoiden toteuttamista varten 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/425/ETY (4) 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla yhteisön sisäiseen kauppaan tarkoitetut eläimet on varustettava tunnisteella yhteisön lainsäädännön mukaisesti ja rekisteröitävä siten, että alkuperä- tai kauttakulkutila, -keskus tai -järjestö voidaan jäljittää. Nämä tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmät oli laajennettava ennen 1 päivää tammikuuta 1993 koskemaan eläinten siirtoja kunkin jäsenvaltion alueella.

               (3)

               Kolmansista maista yhteisöön tuotavien eläinten eläinlääkintätarkastusten järjestämistä koskevista periaatteista 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/496/ETY (5) 14 artiklan mukaan näiden eläinten, lukuun ottamatta rekisteröityjä teuras- ja hevoseläimiä, tunnisteella varustaminen ja rekisteröinti direktiivin 90/425/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyllä tavalla on tehtävä mainittujen tarkastusten jälkeen.

               (4)

               On tarpeen taata nopea ja tehokas tietojen vaihto jäsenvaltioiden kesken tämän direktiivin oikean soveltamisen varmistamiseksi. Yhteisön säännökset annetaan toisaalta jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi 13 päivänä maaliskuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 515/97 (6) ja toisaalta jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä eläinlääkintää ja kotieläinjalostusta koskevan lainsäädännön oikean soveltamisen varmistamiseksi 21 päivänä marraskuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/608/ETY (7).

               (5)

               Eläinten pitäjien olisi pidettävä tilallaan olevia eläimiä koskevat rekisterit ajan tasalla. Eläinten kaupan kanssa tekemisissä olevien henkilöiden olisi pidettävä rekisteriä kauppatoimistaan. Toimivaltaisten viranomaisten olisi pyynnöstä saatava nämä rekisterit käyttöönsä.

               (6)

               Eläinten siirtojen nopean ja tarkan jäljittämisen mahdollistamiseksi kukin eläin olisi voitava tunnistaa. Merkin luonteesta olisi tehtävä päätös myöhemmin, ja tämän päätöksen tekoon asti olisi säilytettävä kansalliset tunnistusjärjestelmät siltä osin kuin siirrot rajoittuvat kansallisille markkinoille.

               (7)

               Olisi säädettävä mahdollisuudesta poiketa merkintävaatimuksista kuljetettaessa eläimiä tilalta suoraan teurastamoon. Kaikissa tapauksissa eläimet olisi kuitenkin varustettava tunnisteella siten, että niiden alkuperätila voidaan jäljittää.

               (8)

               Olisi säädettävä mahdollisuudesta poiketa velvoitteesta rekisteröidä eläintenpitäjät, jotka pitävät eläimiä henkilökohtaisiin tarkoituksiinsa, ja mahdollisuudesta poiketa rekisterien pitämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tiettyjen erityistapausten huomioon ottamiseksi.

               (9)

               Eläinten merkin tultua lukukelvottomaksi tai kadottua olisi tehtävä uusi merkki, jonka avulla yhteys edelliseen merkkiin säilyy.

               (10)

               Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa jäämätarkastuksia varten otettujen näytteiden vastaavuudesta eläinten ja niiden alkuperätilojen suhteen 13 päivänä helmikuuta 1989 tehdyssä komission päätöksessä 89/153/ETY (8) määrättyihin erityisiin edellytyksiin eikä direktiivin 91/496/ETY mukaisesti annettuihin asiaan liittyviin soveltamissäännöksiin.

               (11)

               Olisi säädettävä hallintomenettelystä tämän direktiivin soveltamisessa tarvittavien säännösten antamiseksi,

               (12)

               Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä I olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Tässä direktiivissä vahvistetaan sikojen tunnistamista ja rekisteröintiä koskevat vähimmäisvaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisten yksityiskohtaisempien yhteisön sääntöjen soveltamista, joita voidaan vahvistaa tautien hävittämistä tai valvontaa varten.
   Sitä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta päätöksen 89/153/ETY ja direktiivin 91/496/ETY mukaisesti annettujen soveltamissäännösten soveltamista.
   2 artikla
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

               a)

               ’eläimellä’ kaikkia Suidae-sukuun kuuluvia eläimiä, lukuun ottamatta yhteisön toimenpiteistä klassisen sikaruton torjumiseksi 23 päivänä lokakuuta 2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/89/EY (9) 2 artiklan b alakohdassa määriteltyjä luonnonvaraisia sikoja;

               b)

               ’tilalla’ laitosta taikka rakennusta, tai kasvatettaessa eläimiä ulkona paikkaa, jossa eläimiä pidetään, kasvatetaan tai käsitellään;

               c)

               ’pitäjällä’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on vastuussa eläimistä tilapäisesti tai pysyvästi;

               d)

               ’toimivaltaisella viranomaisella’ jäsenvaltion keskusviranomaista, jolla on toimivalta tehdä eläinlääkärintarkastuksia, tai viranomaista, jolle se on siirtänyt tämän toimivallan tämän direktiivin soveltamista varten;

               e)

               ’kaupalla’ direktiivin 90/425/ETY 2 artiklan 3 kohdassa määriteltyä kauppaa.

         3 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että:

               a)

               toimivaltaisella viranomaisella on käytettävissään ajan tasalla oleva luettelo kaikista alueellaan sijaitsevista tiloista, joilla pidetään tässä direktiivissä tarkoitettuja eläimiä, eläinten pitäjiä koskevine mainintoineen; nämä tilat on säilytettävä mainitussa luettelossa kolmen vuoden ajan eläinten pitämisen lakattua. Tässä luettelossa on myös mainittava merkki tai merkit, joita käytetään tilan tunnistamiseen 5 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan sekä 8 artiklan mukaisesti;

               b)

               komissio ja toimivaltaiset viranomaiset voivat saada tämän direktiivin mukaisesti saadut tiedot käyttöönsä.

         2.   Jäsenvaltioiden voidaan direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen sallia jättää tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyn luettelon ulkopuolelle luonnolliset henkilöt, jotka pitävät yhtä eläintä, joka on tarkoitettu heidän omaan käyttöönsä tai kulutukseensa, tai erityisten olosuhteiden huomioonottamiseksi, jos kyseiselle eläimelle tehdään tässä direktiivissä säädetyt tarkastukset ennen eläimen siirtämistä.
   4 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki pitäjät, jotka mainitaan 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyssä luettelossa, pitävät rekisteriä, jossa mainitaan heidän tilallaan olevien eläinten määrä.
   Tässä rekisterissä on oltava ajan tasalla olevat tiedot siirroista (tilalle tuotujen ja tilalta vietyjen eläinten määrä) ainakin yhdistettyjen siirtojen tarkkuudella, ja siinä on täsmennettävä tapauksen mukaan eläinten alkuperä tai määräpaikka ja tällaisten siirtojen päivämäärä.
   Jäljempänä olevan 5 ja 8 artiklan mukaisesti tehtävä tunnistusmerkki on mainittava kaikissa tapauksissa.
   Jalostussikoihin sovellettavista kotieläinjalostuksen standardeista 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 88/661/ETY (10) mukaisesti kantakirjoihin merkittyjen puhdasrotuisten tai risteytettyjen jalostussikojen yksilöintiin perustuva rekisteröintijärjestelmä voidaan vahvistaa direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, jos se antaa rekisteriä vastaavat takuut.
   2.   Jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että:

               a)

               kaikki eläinten pitäjät toimittavat toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä kaikki omistamiensa, pitämiensä, kuljettamiensa, kaupan pitämiensä tai teurastamiensa eläinten alkuperään, tunnistamiseen ja tarvittaessa määräpaikkaan liittyvät tiedot;

               b)

               kaikki markkinoille tai keräilykeskukseen tarkoitettujen tai näistä peräisin olevien eläinten pitäjät toimittavat eläimiä koskevat yksityiskohtaiset tiedot sisältävän asiakirjan toimijalle, joka on markkinoilla tai keräilykeskuksessa tilapäisesti näiden eläinten pitäjänä.
               Tämä toimija voi käyttää ensimmäisen alakohdan mukaisesti saamiaan asiakirjoja 1 kohdan kolmannessa alakohdassa säädettyjen velvoitteiden täyttämiseksi;

               c)

               rekisterit ja tiedot ovat nähtävillä tilalla ja toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä tämän käytettävissä määräajan, jonka toimivaltainen viranomainen määrittää ja joka on vähintään kolme vuotta.

         5 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että seuraavia yleisperiaatteita noudatetaan:

               a)

               tunnistusmerkit on tehtävä ennen kuin eläimet viedään pois syntymätilaltaan;

               b)

               merkkiä ei saa poistaa tai vaihtaa ilman toimivaltaisen viranomaisen lupaa.
               Jos merkki on tullut lukukelvottomaksi tai kadonnut, uusi merkki on tehtävä tämän artiklan mukaisesti;

               c)

               pitäjän on kirjattava kaikki uudet merkit 4 artiklassa tarkoitettuun rekisteriin siten, että niiden yhdistäminen edellisiin merkkeihin on mahdollista.

         2.   Eläimet on merkittävä niin pian kuin mahdollista ja ainakin ennen niiden siirtämistä tilalta korvamerkillä tai tatuoinnilla, joka mahdollistaa näiden eläinten yhdistämisen tilaan, jolta ne ovat lähtöisin, ja viittauksen mahdollisiin saateasiakirjoihin, joissa on mainittava tämä korvamerkki tai tatuointi, sekä 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun luetteloon.
   Jäsenvaltiot voivat poiketen siitä, mitä direktiivin 90/425/ETY 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa säädetään, soveltaa kansallista järjestelmäänsä kaikkiin alueellaan tapahtuviin eläinten siirtoihin. Tämän järjestelmän avulla on voitava tunnistaa tila, jolta eläimet ovat lähtöisin, ja jäljittää niiden syntymätila. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle järjestelmät, joita ne aikovat soveltaa tätä tarkoitusta varten. Direktiivin 90/425/ETY 18 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen jäsenvaltiota voidaan kehottaa muuttamaan järjestelmäänsä, jos se ei ole mainitun vaatimuksen mukainen.
   Siirrettäessä lähetystä, johon kuuluvilla eläimillä on väliaikainen tunnistusmerkki, sen mukana on oltava asiakirja, jonka avulla voidaan määrittää eläinten alkuperä, omistaja, lähtöpaikka ja määräpaikka.
   6 artikla
   1.   Jos määrämaana olevan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen päättää olla säilyttämättä tunnistusmerkkiä, joka eläimelle määrättiin alkuperätilalla, mainitun viranomaisen on vastattava kaikista merkin korvaamiseen liittyvistä kuluista. Jos merkki on tällä tavoin vaihdettu, lähettäjänä olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen määräämän tunnisteen ja määrämaana olevan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen määräämän uuden tunnisteen välille on luotava yhteys. Tämä yhteys on tallennettava 4 artiklassa säädettyyn rekisteriin.
   Ensimmäisessä alakohdassa säädettyä mahdollisuutta ei voi käyttää, kun on kyse teurastamoon tarkoitetuista eläimistä, jotka tuodaan maahan 8 artiklan mukaisesti ilman 5 artiklan mukaista uutta merkkiä.
   2.   Kun eläimillä on käyty kauppaa, määrämaana olevan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi direktiivin 90/425/ETY 5 artiklan soveltamiseksi vedota direktiivin 89/608/ETY 4 artiklan säännöksiin saadakseen eläimiin, niiden alkuperäkarjaan ja niiden mahdollisiin siirtoihin liittyviä tietoja.
   7 artikla
   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki sellaisten eläinten siirtoihin liittyvät tiedot, joiden mukana ei ole eläinlääkintä- tai kotieläinjalostuslainsäädännössä vaadittua todistusta tai asiakirjaa, säilytetään toimivaltaisen viranomaisen vahvistama vähimmäisaika, jotta tiedot voidaan esittää toimivaltaiselle viranomaiselle tämän pyynnöstä.
   8 artikla
   Kaikki kolmansista maista tuodut eläimet, jotka ovat läpäisseet direktiivissä 91/496/ETY säädetyt tarkastukset ja jäävät yhteisön alueelle, on varustettava tämän direktiivin 5 artiklan mukaisella merkillä 30 päivän kuluessa kyseisistä tarkastuksista, kuitenkin ennen eläinten siirtämistä, lukuun ottamatta tapausta, jossa määräpaikkana oleva tila on eläinlääkärintarkastuksista vastuussa olevan toimivaltaisen viranomaisen alueella sijaitseva teurastamo ja eläin teurastetaan tämän 30 päivän määräajan kuluessa.
   Kolmannen maan antaman tunnisteen ja määräpaikkana olevan jäsenvaltion määräämän tunnisteen välille on luotava yhteys. Tämä yhteys on tallennettava 4 artiklassa säädettyyn rekisteriin.
   9 artikla
   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat hallinnolliset ja/tai rikosoikeudelliset toimenpiteet seuraamusten määräämiseksi yhteisön eläinlääkintälainsäädännön rikkomisesta, kun todetaan, että tämän direktiivin vaatimusten mukainen eläinten merkintä tai tunnisteella varustaminen taikka 4 artiklassa säädetty rekisterin pito on lyöty laimin.
   10 artikla
   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   11 artikla
   Kumotaan direktiivi 92/102/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä I olevassa A osassa mainituilla säädöksillä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä I olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainittu direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   12 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   13 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 15 päivänä heinäkuuta 2008.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. BARNIER

      (1)  Lausunto annettu 11. maaliskuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  EYVL L 355, 5.12.1992, s. 32. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 21/2004 (EUVL L 5, 9.1.2004, s. 8).

      (3)  Katso liitteessä I oleva A osa.

      (4)  EYVL L 224, 18.8.1990, s. 29. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/33/EY (EYVL L 315, 19.11.2002, s. 14).

      (5)  EYVL L 268, 24.9.1991, s. 56. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2006/104/EY (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 352).

      (6)  EYVL L 82, 22.3.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).

      (7)  EYVL L 351, 2.12.1989, s. 34.

      (8)  EYVL L 59, 2.3.1989, s. 33.

      (9)  EYVL L 316, 1.12.2001, s. 5. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 2007/729/EY (EUVL L 294, 13.11.2007, s. 26)

      (10)  EYVL L 382, 31.12.1988, s. 36. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1)

      LIITE I
      A   OSA
      Kumottu direktiivi ja luettelo sen muutoksista
      (11 artiklassa tarkoitetut)

                  Neuvoston direktiivi 92/102/ETY
                  (EYVL L 355, 5.12.1992, s. 32)

                  Vuoden 1994 liittymisasiakirjan liitteessä I oleva V.E.I.4.6 kohta
                  (EYVL C 241, 29.8.1994, s. 21)

                  Neuvoston asetus (EY) N:o 21/2004
                  (EUVL L 5, 9.1.2004, s. 8)

                  ainoastaan 15 artikla

            B   OSA
      Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle
      (11 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle (1)

                  92/102/ETY

                  31. joulukuuta 1993 (2)

                  31. joulukuuta 1995 (3)

         (1)  Tammikuun 1 päiväksi 1994 asetettu määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle ei estä direktiivissä 90/425/ETY säädettyjen rajoilla suoritettavien eläinlääkärintarkastusten poistamista (katso direktiivin 92/102/ETY 11 artiklan 3 kohta).

         (2)  Sikoihin liittyvien vaatimusten osalta (katso direktiivin 92/102/ETY 11 artiklan 1 kohdan ensimmäinen luetelmakohta).

         (3)  Suomen osalta, nautoihin, sikoihin, lampaisiin ja vuohiin liittyvien vaatimusten osalta (katso direktiivin 92/102/ETY 11 artiklan 1 kohdan toinen luetelmakohta).

      LIITE II
      VASTAAVUUSTAULUKKO

                  Direktiivi 92/102/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1, 2 ja 3 artikla

                  1, 2 ja 3 artikla

                  4 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  4 artiklan 1 kohta

                  4 artiklan 2 kohta

                  —

                  4 artiklan 3 kohta

                  4 artiklan 2 kohta

                  5 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohta

                  5 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohta

                  5 artiklan 1 kohdan d alakohta

                  —

                  5 artiklan 3 kohta

                  5 artiklan 2 kohta

                  6–9 artikla

                  6–9 artikla

                  10 artikla

                  —

                  11 artiklan 1 kohta

                  —

                  11 artiklan 2 kohta

                  10 artikla

                  11 artiklan 3 kohta

                  —

                  —

                  11 artikla

                  —

                  12 artikla

                  12 artikla

                  13 artikla

                  —

                  Liite I

                  —

                  Liite II


title: Komission direktiivi 2006/19/EY, annettu  14 päivänä helmikuuta 2006 , neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta 1-metyylisyklopropeenin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               15.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 44/15

      KOMISSION DIREKTIIVI 2006/19/EY,
   annettu 14 päivänä helmikuuta 2006,
   neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta 1-metyylisyklopropeenin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Alankomaat vastaanotti 28 päivänä helmikuuta 2002 Rohm and Haas France S.A.:lta direktiivin 91/414/ETY 6 artiklan 2 kohdan mukaisen hakemuksen 1-metyylisyklopropeeni-nimisen tehoaineen sisällyttämiseksi direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I. Komission päätöksessä 2003/35/EY (2) vahvistettiin, että asiakirja-aineisto oli täydellinen, toisin sanoen sen voitiin periaatteessa katsoa täyttävän direktiivin 91/414/ETY liitteissä II ja III säädetyt tietovaatimukset.

               (2)

               Tämän tehoaineen vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön on arvioitu direktiivin 91/414/ETY 6 artiklan 2 ja 4 kohdan säännösten mukaisesti hakijan ehdottamien käyttötarkoitusten osalta. Esittelevä jäsenvaltio toimitti Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle tehoainetta koskevan arviointikertomuksen luonnoksen 22 päivänä maaliskuuta 2003.

               (3)

               Kyseistä arviointikertomusta ovat tarkastelleet jäsenvaltiot vertaistarkasteluna ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen arviointia koskevassa työryhmässään, ja se on esitetty komissiolle 14 päivänä tammikuuta 2005 Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen 1-metyylisyklopropeenia koskevan tieteellisen kertomuksen (3) muodossa. Jäsenvaltiot ja komissio ovat tarkastelleet kyseistä kertomusta elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa, ja tarkastelu saatettiin päätökseen 23 päivänä syyskuuta 2005 komission tarkastelukertomuksella 1-metyylisyklopropeenista.

               (4)

               1-metyylisyklopropeenin tarkastelussa ei paljastunut avoimia kysymyksiä tai huolenaiheita, jotka olisivat edellyttäneet kasveja käsittelevän tiedekomitean tai kyseisen komitean tehtävät ottaneen Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen kuulemista.

               (5)

               Eri tutkimuksista on käynyt ilmi, että kyseistä tehoainetta sisältävien kasvinsuojeluaineiden voidaan yleisesti olettaa täyttävän direktiivin 91/414/ETY 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa ja 5 artiklan 3 kohdassa säädetyt edellytykset erityisesti tutkittujen ja komission tarkastelukertomuksessa lueteltujen käyttötarkoitusten osalta. Näin ollen on aiheellista sisällyttää 1-metyylisyklopropeeni kyseisen direktiivin liitteeseen I sen varmistamiseksi, että tätä tehoainetta sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevien lupien myöntäminen voidaan järjestää kaikissa jäsenvaltioissa mainitussa direktiivissä säädetyllä tavalla.

               (6)

               Ilman, että tehoaineen sisällyttämisellä liitteeseen I rajoitettaisiin direktiivin 91/414/ETY velvoitteiden soveltamista, jäsenvaltioille olisi sisällyttämisen jälkeen oltava kuusi kuukautta aikaa tarkistaa 1-metyylisyklopropeenia sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevat väliaikaiset luvat sen varmistamiseksi, että direktiivissä 91/414/ETY ja erityisesti sen 13 artiklassa säädetyt vaatimukset ja liitteessä I vahvistetut ehdot täyttyvät. Jäsenvaltioiden olisi muutettava nykyiset väliaikaiset luvat pysyviksi luviksi, muutettava niitä tai peruutettava ne direktiivin 91/414/ETY säännösten mukaisesti. Edellä esitetystä määräajasta poiketen olisi säädettävä pidemmästä määräajasta kutakin kasvinsuojeluainetta ja kutakin aiottua käyttötarkoitusta koskevan täydellisen, liitteen III mukaisen asiakirja-aineiston jättämistä ja arviointia varten direktiivissä 91/414/ETY säädettyjen yhtenäisten periaatteiden mukaisesti.

               (7)

               Direktiivi 91/414/ETY olisi tämän vuoksi muutettava vastaavasti.

               (8)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 91/414/ETY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ja julkaistava ne viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2006. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä lokakuuta 2006.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on direktiivin 91/414/ETY mukaisesti tarvittaessa muutettava tai peruutettava 1-metyylisyklopropeenia tehoaineenaan sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevat voimassa olevat luvat 30 päivään syyskuuta 2006 mennessä. Jäsenvaltioiden on kyseiseen päivämäärään mennessä erityisesti tarkistettava, että 1-metyylisyklopropeenia koskevat mainitun direktiivin liitteen I edellytykset täyttyvät, kyseistä tehoainetta koskevan tekstin B osassa mainittuja edellytyksiä lukuun ottamatta, ja että luvanhaltijalla on mainitun direktiivin liitteen II vaatimukset täyttävä asiakirja-aineisto tai pääsy sellaiseen mainitun direktiivin 13 artiklan 2 kohdan edellytysten mukaisesti.
   2.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on arvioitava tuote uudelleen direktiivin 91/414/ETY liitteessä VI säädettyjen yhtenäisten periaatteiden mukaisesti mainitun direktiivin liitteessä III vahvistetut vaatimukset täyttävän asiakirja-aineiston perusteella kaikkien sellaisten sallittujen kasvinsuojeluaineiden osalta, jotka sisältävät 1-metyylisyklopropeenia joko ainoana tehoaineenaan tai yhtenä monista tehoaineistaan, jotka kaikki on 31 päivään maaliskuuta 2006 mennessä sisällytetty direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I, ja ottaen huomioon 1-metyylisyklopropeenia koskevan, mainitun direktiivin liitteessä I olevan tekstin B osa. Jäsenvaltioiden on kyseisen arvion perusteella määriteltävä, täyttääkö tuote direktiivin 91/414/ETY 4 artiklan 1 kohdan b, c, d ja e alakohdassa vahvistetut edellytykset.
   Määrittämisen jälkeen jäsenvaltioiden on:

               a)

               1-metyylisyklopropeenia ainoana tehoaineenaan sisältävien tuotteiden osalta tarvittaessa muutettava tai peruutettava lupa viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2007; tai

               b)

               1-metyylisyklopropeenia yhtenä monista tehoaineistaan sisältävien tuotteiden osalta tarvittaessa muutettava tai peruutettava lupa viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2007 taikka siinä direktiivissä tai niissä direktiiveissä, joilla kyseinen aine tai aineet sisällytetään direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I, tällaista muuttamista tai peruuttamista varten vahvistettuna ajankohtana sen mukaan, kumpi ajankohta on myöhäisempi.

         4 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan 1 päivänä huhtikuuta 2006.
   5 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä helmikuuta 2006.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2006/6/EY (EUVL L 12, 18.1.2006, s. 21).

      (2)  EYVL L 11, 16.1.2003, s. 52.

      (3)  EFSA Scientific Report (2005) 30, 1–46, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance 1-methylcyclopropene (lopullinen versio: 14. tammikuuta 2005).

      LIITE

         Lisätään direktiivin 91/414/ETY liitteessä I olevan taulukon loppuun rivit seuraavasti

                     Nro

                     Yleisnimi, tunnistenumerot

                     IUPAC-nimi

                     Puhtaus (1)

                     Voimaantulo

                     Sisällyttämisen päättymispäivä

                     Erityiset säännökset

                     ”118

                     1-metyylisyklopropeeni (tälle tehoaineelle ei ole ISO-yleisnimeä)
                     CAS-numero: 3100-04-7
                     CIPAC-numero: (ei ole)

                     1-metyylisyklopropeeni

                     ≥ 960 g/kg
                     Valmistuksessa syntyviä epäpuhtauksia 1-kloro-2-metyylipropeeni and 3-kloro-2-metyylipropeeni pidetään toksikologisesti merkittävinä, ja kummankin enimmäismääräksi vahvistetaan 0,5 g/kg teknisessä aineistossa

                     1.4.2006

                     31.3.2016

                     A OSA
                     Lupa voidaan myöntää ainoastaan kasvien kasvunsäätelyaineena käyttöä varten edellyttäen, että kasvit varastoidaan sadonkorjuun jälkeen suljettavassa varastossa.
                     B OSA
                     Liitteessä VI vahvistettujen yhtenäisten periaatteiden täytäntöönpanemiseksi on otettava huomioon elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa 23 päivänä syyskuuta 2005 valmistuneen 1-metyylisyklopropeenia koskevan tarkastelukertomuksen päätelmät ja erityisesti sen lisäykset I ja II.

         (1)  Lisätietoja tehoaineiden tunnistuksesta ja määritelmästä annetaan sitä koskevassa tarkastelukertomuksessa.”