title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/89/EY, annettu  18 päivänä tammikuuta 2006 , sähkön toimitusvarmuuden ja infrastruktuuri-investointien turvaamiseksi toteutettavista toimenpiteistä   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               4.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 33/22

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2005/89/EY,
   annettu 18 päivänä tammikuuta 2006,
   sähkön toimitusvarmuuden ja infrastruktuuri-investointien turvaamiseksi toteutettavista toimenpiteistä
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 26 päivänä kesäkuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/54/EY (3) on myötävaikuttanut merkittävästi sähkön sisämarkkinoiden luomiseen. Sähkön korkeatasoisen toimitusvarmuuden takaaminen on sähkön sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta keskeinen tavoite, ja kyseisessä direktiivissä jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus asettaa julkisen palvelun velvoitteita sähköyhtiöille muun muassa toimitusvarmuuden turvaamiseksi. Nämä julkisen palvelun velvoitteet olisi määriteltävä mahdollisimman tarkasti ja tiukasti, eivätkä ne saisi johtaa sellaisen sähköntuotantokapasiteetin luomiseen, joka ylittää sen, mikä on tarpeen loppukäyttäjille tarkoitetun sähkönjakelun kohtuuttomien keskeytysten välttämiseksi.

               (2)

               Sähkönkysyntäennusteet koskevat tavallisesti keskipitkää aikaväliä ja perustuvat siirtoverkonhaltijoiden tai muiden ennusteiden tekemiseen pystyvien laitosten jäsenvaltion pyynnöstä laatimiin skenaarioihin.

               (3)

               Kilpailuun perustuvat Euroopan unionin sähkön sisämarkkinat edellyttävät avoimia ja syrjimättömiä toimitusvarmuuspolitiikkoja, jotka soveltuvat tällaisten markkinoiden vaatimuksiin. Kilpailu vääristyy, jos yksittäiset jäsenvaltiot eivät ole vahvistaneet tällaista politiikkaa tai jos jäsenvaltioiden politiikkojen välillä on merkittäviä eroja. Siksi on ratkaisevan tärkeää määritellä selvästi toimivaltaisten viranomaisten ja jäsenvaltioiden itsensä sekä kaikkien asiaankuuluvien markkinatoimijoiden tehtävät ja vastuut sähkön toimitusvarmuuden ja sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan turvaamiseksi välttäen kuitenkin samalla luomasta esteitä markkinatulokkaille, kuten yrityksille, jotka tuottavat tai toimittavat sähköä jäsenvaltiossa ja jotka ovat äskettäin käynnistäneet toimintansa kyseisessä jäsenvaltiossa, tai aiheuttamasta sähkön sisämarkkinoiden vääristymistä tai merkittäviä vaikeuksia markkinatoimijoille, mukaan lukien yritykset, joilla on pienet markkinaosuudet, kuten tuottajat tai toimittajat, joilla on hyvin pieni osuus asiaankuuluvilla yhteisön markkinoilla.

               (4)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksessä N:o 1229/2003/EY (4) määritetään joukko suuntaviivoja Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevaa yhteisön politiikkaa varten. Verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1228/2003 (5) määritetään muun muassa ylikuormituksen hallintaan liittyviä yleisiä periaatteita ja yksityiskohtaisia sääntöjä.

               (5)

               Uusiutuvista energialähteistä saatavan sähkön tuotantoa edistettäessä on tarpeen varmistaa siihen liittyvän varakapasiteetin saatavuus, mikäli se on teknisesti tarpeen, sähköverkon luotettavuuden ja turvallisuuden säilyttämiseksi.

               (6)

               Yhteisön ympäristöä koskevien sitoumusten täyttämiseksi ja yhteisön riippuvuuden vähentämiseksi tuontienergiasta on tärkeää ottaa huomioon sähkön kysynnän kasvun pitkäaikaisvaikutukset.

               (7)

               Kansallisten siirtoverkonhaltijoiden välinen yhteistyö verkon varmuuteen liittyvissä kysymyksissä, mukaan luettuina siirtokapasiteetin määrittely, tietojen toimittaminen ja verkon mallinnus, on ratkaisevan tärkeää hyvin toimivien sisämarkkinoiden kehittämisessä, ja sitä voitaisiin parantaa edelleen. Verkon varmuuteen liittyvän koordinoinnin puute haittaa yhtäläisten kilpailuolosuhteiden kehittymistä.

               (8)

               Asiaa koskevien teknisten sääntöjen ja suositusten – kuten UCTEn (Union for the Co-ordination of Transmission of Electricity) toimintakäsikirjassa olevien sääntöjen ja suositusten, Nordelin laatimien vastaavien sääntöjen ja suositusten, Itämeren alueen kantaverkkoa koskevien sääntöjen (Baltic Grid Code) sekä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin järjestelmiä koskevien sääntöjen – päätarkoituksena on tukea yhteenliitetyn sähköverkon teknistä toimintaa, jolloin verkko voidaan pitää tarvittavalla tavalla jatkuvasti toiminnassa järjestelmän häiriintyessä jossain yksittäisessä kohdassa tai kohdissa verkkoa, sekä minimoida tällaisen toimituskatkoksen vaikutusten lieventämiseen liittyvät kustannukset.

               (9)

               Siirto- ja jakeluverkonhaltijoilta olisi edellytettävä, että ne tarjoavat loppukäyttäjille palvelua, joka on niin keskeytysten yleisyyden kuin keston suhteen korkeatasoista.

               (10)

               Toimenpiteiden, joita voidaan käyttää sen varmistamiseksi, että asianomainen varatuotantokapasiteetti säilyy, on oltava markkinapohjaisia ja syrjimättömiä, ja niihin voi sisältyä sellaisia toimia kuin sopimukseen perustuvat takuut ja järjestelyt, kapasiteettioptiot tai kapasiteettivelvoitteet. Toimenpiteitä voitaisiin täydentää myös muilla syrjimättömyyteen perustuvilla välineillä, kuten kapasiteettimaksuilla.

               (11)

               Jotta varmistetaan, että asianmukaista etukäteistietoa on saatavilla, jäsenvaltioiden olisi julkistettava toteutetut toimenpiteet tarjonnan ja kysynnän välisen tasapainon säilyttämiseksi niiden keskuudessa, jotka investoivat tällä hetkellä tai mahdollisesti tulevaisuudessa sähköntuotantoon, sekä sähkönkuluttajien keskuudessa.

               (12)

               On tärkeää, että jäsenvaltiot luovat yksiselitteiset, soveltuvat ja vakaat puitteet, joilla parannetaan sähköntoimitusvarmuutta ja edistetään tuotantokapasiteettiin ja kysynnänhallintatekniikoihin tehtäviä investointeja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 86, 87 ja 88 artiklan soveltamista. On myös tärkeää toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä sellaisen sääntelykehyksen luomiseksi, joka kannustaa investoimaan uusiin siirtoyhteyksiin etenkin jäsenvaltioiden välillä.

               (13)

               Barcelonassa 15 ja 16 päivänä maaliskuuta 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto sopi jäsenvaltioiden välisestä yhteenliityntäkapasiteetista. Alhainen yhteenliityntäaste aiheuttaa markkinoiden pirstaloitumista ja haittaa kilpailun kehittymistä. Riittävä fyysinen siirtoverkon yhteenliityntäkapasiteetti, olipa kyseessä rajatylittävä kapasiteetti tai ei, on välttämätön muttei riittävä edellytys sille, että kilpailu toimii tehokkaasti. Loppukuluttajien edun kannalta uusien yhteenliittämishankkeiden mahdollisten etujen ja kyseisten hankkeiden kustannusten välisen suhteen olisi oltava järkevässä tasapainossa.

               (14)

               On tärkeää määrittää suurin mahdollinen siirtokapasiteetti, ilman että verkon turvallista toimintaa koskevia vaatimuksia joudutaan rikkomaan, ja samalla taata täysi avoimuus siirtoverkon kapasiteetin laskenta- ja jakomenettelyssä. Tällä tavoin voisi olla mahdollista hyödyntää paremmin nykyistä kapasiteettia eikä markkinoilla anneta virheellisiä signaaleja pulasta, mikä tukee täysin kilpailullisten sisämarkkinoiden aikaansaamista direktiivin 2003/54/EY mukaisesti.

               (15)

               Siirto- ja jakeluverkonhaltijat tarvitsevat asianmukaisen ja vakaan sääntelykehyksen investointeja sekä verkkojen ylläpitoa ja uudistamista varten.

               (16)

               Direktiivin 2003/54/EY 4 artiklassa jäsenvaltioita edellytetään seuraamaan sähkön toimitusvarmuutta ja laatimaan siitä kertomus. Tässä kertomuksessa olisi katettava lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin tekijät, jotka vaikuttavat toimitusvarmuuteen mukaan lukien siirtoverkonhaltijoiden aikeet investoida verkkoon. Tällaista kertomusta laatiessaan jäsenvaltioiden edellytetään viittaavan siirtoverkonhaltijoiden jo keräämiin tietoihin ja laatimiin arviointeihin sekä yksittäin että yhteisesti, myös Euroopan unionin tasolla.

               (17)

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava tämän direktiivin tehokas täytäntöönpano.

               (18)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita eli terveeseen kilpailuun perustuvan sähkönhuollon turvaamista ja täysin toimintakykyisten sähkön sisämarkkinoiden luomista, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen noiden tavoitteiden saavuttamiseksi,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Soveltamisala
   1.   Tässä direktiivissä vahvistetaan toimenpiteet, joiden tavoitteena on turvata sähkön toimitusvarmuus sähkön sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja varmistaa

               a)

               riittävä tuotantokapasiteetti,

               b)

               kysynnän ja tarjonnan riittävä tasapaino,

               c)

               sopiva yhteenliityntäaste jäsenvaltioiden välillä sisämarkkinoiden kehittämiseksi.

         2.   Direktiivissä vahvistetaan kehys, jonka puitteissa jäsenvaltioiden on määriteltävä avoin, vakaa ja syrjimätön sähkön toimitusvarmuuspolitiikka, joka soveltuu kilpailullisten sähkön sisämarkkinoiden vaatimuksiin.
   2 artikla
   Määritelmät
   Tässä direktiivissä käytetään direktiivin 2003/54/EY 2 artiklan määritelmiä. Lisäksi direktiivissä tarkoitetaan:

               a)

               ”sääntelyviranomaisella” direktiivin 2003/54/EY 23 artiklan mukaisesti nimettyjä jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisia;

               b)

               ”sähkön toimitusvarmuudella” sähköjärjestelmän kykyä toimittaa loppukäyttäjille sähköä tässä direktiivissä tarkoitetulla tavalla;

               c)

               ”verkon toimintavarmuudella” sähkönsiirron ja soveltuvissa tapauksissa jakeluverkon jatkuvaa toimintaa ennakoitavissa olosuhteissa;

               d)

               ”tarjonnan ja kysynnän tasapainolla” kuluttajien ennakoitavissa olevan sähkönkysynnän tyydyttämistä tarvitsematta ryhtyä kulutusta vähentäviin toimenpiteisiin.

         3 artikla
   Yleiset säännökset
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava sähkön toimitusvarmuuden korkea taso toteuttamalla tarvittavat toimenpiteet vakaiden investointiolosuhteiden edistämiseksi ja määrittämällä, mitkä ovat toimivaltaisten viranomaisten, tarvittaessa mukaan lukien sääntelyviranomaiset, ja kaikkien asiaankuuluvien markkinatoimijoiden tehtävät ja vastuut, ja julkistamalla tätä koskevaa tietoa. Asianomaisiin markkinatoimijoihin kuuluvat muun muassa siirto- ja jakeluverkonhaltijat, sähkön tuottajat, sähkön toimittajat ja loppukäyttäjät.
   2.   Toteuttaessaan edellä 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä jäsenvaltioiden on otettava huomioon seuraavat tekijät:

               a)

               sähköntoimitusten jatkuvuuden varmistamisen tärkeys;

               b)

               avoimen ja vakaan sääntelykehyksen tärkeys;

               c)

               sisämarkkinat ja mahdollisuudet sähkön toimitusvarmuuteen liittyvään rajat ylittävään yhteistyöhön;

               d)

               siirto- ja jakeluverkkojen säännöllisen kunnossapidon ja tarvittaessa uudistamisen tarve verkon toimivuuden ylläpitämiseksi;

               e)

               sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoilla 27 päivänä syyskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/77/EY (6) ja hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla 11 päivänä helmikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/8/EY (7) sähkön toimitusvarmuuteen liittyvän asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamisen tarve;

               f)

               vakaata toimintaa varten on tarpeen varmistaa riittävä sähkönsiirron ja -tuotannon varakapasiteetti;
               ja

               g)

               on tärkeää edistää likvidien tukkumarkkinoiden perustamista.

         3.   Toteuttaessaan edellä 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä jäsenvaltiot voivat myös ottaa huomioon seuraavat tekijät:

               a)

               kansallisen tai alueellisen sähköntuotannon monipuolisuuden määrä;

               b)

               sähkön kysynnän kasvun pitkäaikaisvaikutusten vähentämisen tärkeys;

               c)

               energiatehokkuuteen ja uusien tekniikoiden, erityisesti kysynnän hallintatekniikoiden ja uusiutuviin energialähteisiin liittyvien tekniikoiden käyttöönottoon sekä hajautettuun sähköntuotantoon kannustamisen tärkeys;
               ja

               d)

               infrastruktuuria ja sähköntuotantoa koskeviin investointeihin kohdistuvien hallinnollisten esteiden poistamisen tärkeys.

         4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, etteivät tämän direktiivin mukaisesti vahvistetut toimenpiteet ole syrjiviä ja aiheuta kohtuutonta taakkaa markkinatoimijoille, mukaan lukien markkinatulokkaat tai yritykset, joilla on pienet markkinaosuudet. Jäsenvaltioiden on myös otettava huomioon toimenpiteiden vaikutus loppukäyttäjien maksamaan sähkön hintaan ennen niiden toteuttamista.
   5.   Edellä 1 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun asianmukaisen yhteenliityntäasteen varmistamisessa jäsenvaltioiden välillä on erityisesti otettava huomioon seuraavat tekijät:

               a)

               kunkin jäsenvaltion erityinen maantieteellinen sijainti;

               b)

               kohtuullisen tasapainon säilyttäminen uusien rajayhdysjohtojen rakentamiskustannusten ja loppukäyttäjien edun välillä;

               c)

               nykyisten rajayhdysjohtojen mahdollisimman tehokkaan käytön varmistaminen.

         4 artikla
   Verkon toimintavarmuus

               1.

                           a)

                           Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että siirtoverkonhaltijat asettavat toimintaa koskevat vähimmäissäännöt ja verkon varmuutta koskevat vähimmäisvaatimukset.
                           Ennen näiden sääntöjen ja vaatimusten asettamista niiden on neuvoteltava alan toimijoiden kanssa niissä maissa, joiden kanssa rajayhdysjohtoja on;

                           b)

                           Sen estämättä, mitä a alakohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetään, jäsenvaltiot voivat vaatia siirtoverkonhaltijoita toimittamaan kyseiset säännöt ja vaatimukset toimivaltaisille viranomaisille hyväksyttäviksi;

                           c)

                           Jäsenvaltioiden on varmistettava, että siirtoverkon ja soveltuvissa tapauksissa jakeluverkon haltijat noudattavat toimintaa koskevia vähimmäissääntöjä ja verkon varmuutta koskevia vähimmäisvaatimuksia;

                           d)

                           Jäsenvaltioiden on vaadittava siirtoverkonhaltijoita ylläpitämään asianmukaista verkon toimintavarmuuden tasoa.
                           Tätä varten siirtoverkonhaltijoiden on ylläpidettävä tarkoituksenmukaista määrää siirtoverkon teknisiä tuotantoreservejä sekä tehtävä yhteistyötä niiden siirtoverkonhaltijoiden kanssa, joiden kanssa niillä on yhteenliityntöjä.
                           Verkon toimintavarmuutta koskevissa säännöissä määritellään, minkälaisissa ennakoitavissa olosuhteissa toimintavarmuus on säilytettävä:

                           e)

                           Jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että yhteenliitetyt siirtoverkon ja soveltuvissa tapauksissa jakeluverkon haltijat vaihtavat verkkojen käyttöä koskevia tietoja oikea-aikaisesti ja tehokkaasti verkkojen käyttöä koskevien vähimmäisvaatimusten mukaisesti. Samat vaatimukset koskevat soveltuvissa tapauksissa siirto- ja jakeluverkon haltijoita, jotka ovat yhteenliitettyjä yhteisön ulkopuolisten verkonhaltijoiden kanssa.

         2.   Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että siirtoverkon ja soveltuvissa tapauksissa jakeluverkon haltijat asettavat sähkön toimituksen laatua ja verkon varmuutta koskevat suorituskykytavoitteet ja saavuttavat ne. Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten viranomaisten on hyväksyttävä kyseiset tavoitteet ja seurattava niiden toteutumista. Tavoitteiden on oltava objektiivisia, avoimia ja syrjimättömiä ja ne on julkaistava.
   3.   Toteuttaessaan direktiivin 2003/54/EY 24 artiklassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 6 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä jäsenvaltiot eivät saa harjoittaa syrjintää rajatylittävien sopimusten ja kansallisten sopimusten välillä.
   4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hätätilanteessa toteutettavien toimitusten supistusten on perustuttava siirtoverkonhaltijoiden suorittamaa epätasapainon hallintaa koskeviin ennalta määriteltyihin kriteereihin. Varotoimenpiteet on toteutettava tiiviissä yhteistyössä muiden asianosaisten siirtoverkonhaltijoiden kanssa noudattaen asiaa koskevia kahdenvälisiä sopimuksia, tietojenvaihtosopimukset mukaan lukien.
   5 artikla
   Tarjonnan ja kysynnän tasapainon ylläpitäminen
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarkoituksenmukaiset toimenpiteet tasapainon säilyttämiseksi sähkönkysynnän ja sähköntuotantokapasiteetin saatavuuden välillä.
   Erityisesti jäsenvaltioiden on

               a)

               kannustettava sellaisen kehyksen luomiseen tukkumarkkinoille, joka tarjoaa sopivia hintasignaaleja sähköntuotannolle ja kulutukselle, tämän kuitenkaan vaikuttamatta pienten erillisten verkkojen erityisvaatimuksiin;

               b)

               vaadittava siirtoverkonhaltijoita varmistamaan, että tasapainon ylläpitämistä varten on käytettävissä riittävä varatuotantokapasiteetti, ja/tai hyväksymään vastaavia markkinapohjaisia toimenpiteitä.

         2.   Rajoittamatta EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamista, jäsenvaltiot voivat myös toteuttaa lisätoimenpiteitä, joita ovat esimerkiksi:

               a)

               säännökset, joilla edistetään uuden tuotantokapasiteetin syntymistä ja uusien tuotantoyhtiöiden tuloa markkinoille;

               b)

               esteiden poistaminen sellaisten sopimusten käytöltä, jotka voidaan keskeyttää;

               c)

               eripituisten sopimusten tekemistä haittaavien esteiden poistaminen sekä tuottajien että asiakkaiden osalta;

               d)

               tosiaikaiseen kysynnänhallintaan suunniteltujen tekniikoiden, kuten kehittyneiden mittausjärjestelmien, käytön edistäminen;

               e)

               energiansäästötoimenpiteisiin kannustaminen;

               f)

               tarjouskilpailumenettelyt tai kaikki vastaavat avoimet ja syrjimättömät menettelyt direktiivin 2003/54/EY 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

         3.   Jäsenvaltioiden on julkaistava tämän artiklan nojalla toteuttamansa toimenpiteet ja varmistettava, että niistä tiedotetaan mahdollisimman laajalti.
   6 artikla
   Verkkoinvestoinnit
   1.   Jäsenvaltioiden on luotava sääntelykehys, joka

               a)

               antaa investointisignaaleja sekä siirto- että jakeluverkkojen haltijoille, jotta nämä kehittävät verkkojaan siten, että ne vastaavat markkinoiden ennakoitavissa olevaa kysyntää;

               b)

               edistää verkkojen kunnossapitoa sekä tarvittaessa uusimista.

         2.   Jäsenvaltiot voivat sallia kaupalliset investoinnit (”merchant investments”) yhteenliityntöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 1228/2003 soveltamista.
   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteenliityntäinvestointeja koskevat päätökset tehdään tiiviissä yhteistyössä asianomaisten siirtoverkonhaltijoiden kesken.
   7 artikla
   Kertomus
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että direktiivin 2003/54/EY 4 artiklassa tarkoitetussa kertomuksessa katetaan sähköjärjestelmän kokonaiskattavuus sähkön toimituksia ja arvioitua kysyntää varten, mukaan lukien seuraavat seikat:

               a)

               verkon toimintavarmuus;

               b)

               kysynnän ja tarjonnan arvioitu tasapaino seuraavaksi viisivuotiskaudeksi;

               c)

               sähkön toimitusvarmuuden tulevaisuudennäkymät kertomuksen laadintapäivää seuraaviksi 5–15 vuodeksi;

               d)

               siirtoverkonhaltijoiden tai minkä tahansa muun osapuolen suunnittelemat investoinnit, joista ne ovat tietoisia, seuraaviksi viideksi tai useammaksi kalenterivuodeksi rajatylittävän yhteenliityntäkapasiteetin tarjoamiseksi.

         2.   Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten viranomaisten on laadittava kertomus tiiviissä yhteistyössä siirtoverkonhaltijoiden kanssa. Siirtoverkonhaltijoiden on oltava soveltuvissa tapauksissa yhteydessä naapurisiirtoverkonhaltijoihin.
   3.   Edellä 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetussa kertomuksen yhteenliityntä-investointisuunnitelmia käsittelevässä osassa on otettava huomioon seuraavat seikat:

               a)

               asetuksessa (EY) N:o 1228/2003 määritetyt ylikuormituksen hallinnan periaatteet;

               b)

               nykyiset ja suunnitellut siirtojohdot;

               c)

               odotetut tuotantoa, toimituksia, rajat ylittävää kauppaa ja kulutusta koskevat mallit, jotka ottavat huomioon kysynnänhallintatoimet;
               ja

               d)

               alueelliset, kansalliset ja Euroopan tason kestävän kehityksen tavoitteet, mukaan luettuina hankkeet, jotka ovat osa päätöksen N:o 1229/2003/EY liitteessä I mainittuja ensisijaisia hankkeita koskevia akseleita.

         Jäsenvaltioiden on varmistettava, että siirtoverkonhaltijat toimittavat tietoja suunnittelemistaan investoinneista tai minkä tahansa muun osapuolen suunnittelemista investoinneista, joista ne ovat tietoisia, rajatylittävän yhteenliityntäkapasiteetin tarjoamiseksi.
   Jäsenvaltiot voivat myös vaatia siirtoverkonhaltijoita toimittamaan tietoja investoinneista, jotka liittyvät rajatylittävien yhteenliityntöjen tarjoamiseen aineellisesti vaikuttavien valtionsisäisten johtojen rakentamiseen.
   4.   Jäsenvaltioiden tai toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että tarvittavin keinoin edistetään sähköverkonhaltijoiden ja/tai toimivaltaisten viranomaisten pääsyä asianmukaisiin tietoihin, kun se on tarpeen niiden toimittaessa tätä tehtävää.
   On varmistettava luottamuksellisten tietojen luottamuksellinen käsittely.
   5.   Komissio toimittaa jäsenvaltioille, toimivaltaisille viranomaisille ja komission päätöksellä 2003/796/EY (8) perustetulle Euroopan sähkö- ja kaasualan sääntelyviranomaisten ryhmälle kertomuksen suunnitelluista investoinneista ja niiden vaikutuksesta 1 artiklan 1 kohdassa mainittuun tavoitteeseen 1 kohdan d alakohdassa mainituilta toimivaltaisilta viranomaisilta saatujen tietojen pohjalta.
   Tämä kertomus voidaan sisällyttää direktiivin 2003/54/EY 28 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun kertomukseen, ja se on julkaistava.
   8 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 24 päivänä helmikuuta 2008. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on tehtävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaus tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tämän direktiivin alalla antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle viimeistään 1 päivänä joulukuuta 2007.
   9 artikla
   Kertomus
   Komissio seuraa ja arvioi tämän direktiivin soveltamista ja antaa saavutetusta edistymisestä kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle ennen 24 päivää helmikuuta 2010.
   10 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   11 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 18 päivänä tammikuuta 2006.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BORRELL FONTELLES

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         H. WINKLER

      (1)  EUVL C 120, 20.5.2005, s. 119.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 5. heinäkuuta 2005 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 1. joulukuuta 2005.

      (3)  EUVL L 176, 15.7.2003, s. 37, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 2004/85/EY (EUVL L 236, 7.7.2004, s. 10).

      (4)  EUVL L 176, 15.7.2003, s. 11.

      (5)  EUVL L 176, 15.7.2003, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 1223/2004 (EUVL L 233, 2.7.2004, s. 3).

      (6)  EYVL L 283, 27.10.2001, s. 33, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

      (7)  EUVL L 52, 21.2.2004, s. 50.

      (8)  EUVL L 296, 14.11.2003, s. 34.


Avis juridique important

|

31991L0156

Neuvoston direktiivi 91/156/ETY, annettu 18 päivänä maaliskuuta 1991, jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 078 , 26/03/1991 s. 0032 - 0037 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 10 s. 0066  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 10 s. 0066

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 18 päivänä maaliskuuta 1991,jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY muuttamisesta (91/156/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettädirektiivillä 75/442/ETY(4) annettiin jätehuoltoa käsittelevä yhteisön säännöstö, jota on tämän direktiivin täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa saatujen kokemusten huomioon ottamiseksi muutettava; muutokset perustuvat korkeatasoiseen ympäristönsuojeluun,neuvosto on päättänyt 7 päivänä toukokuuta 1990 antamassaan jätepolitiikkaa koskevassa päätöslauselmassa(5) ryhtyä muuttamaan direktiiviä 75/442/ETY,jätehuollon tehokkuuden parantamiseksi yhteisössä tarvitaan yhteinen jäteterminologia ja jätteen määritelmä,korkeatasoisen ympäristönsuojelun saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on sen lisäksi, että ne suorittavat toimenpiteitä, joilla varmistetaan vastuuntuntoinen jätteistä huolehtiminen ja niiden hyödyntäminen, toteutettava toimenpiteitä jätteen tuottamisen rajoittamiseksi, erityisesti edistämällä puhtaita teknologioita ja tuotteita, jotka voidaan kierrättää ja käyttää uudelleen ottaen huomioon talteenotetun jätteen nykyiset tai mahdolliset markkinat,lisäksi eroavuudet jäsenvaltioiden jätehuoltoa ja jätteiden hyödyntämistä koskevassa lainsäädännössä voivat vaikuttaa ympäristön laatuun ja häiritä sisämarkkinoiden toimintaa,on suotavaa edistää jätteiden kierrätystä ja jätteiden uudelleenkäyttöä raaka-aineina; saattaa olla tarpeellista antaa uudelleenkäyttöön kelpaavaa jätettä koskevia erityisiä sääntöjä,on tärkeää, että yhteisö kokonaisuudessaan kykenee itse huolehtimaan jätteistä; on suotavaa, että jokainen jäsenvaltio osaltaan pyrkii tähän tavoitteeseen,edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioissa olisi laadittava jätehuoltosuunnitelmat,jätteiden siirtoja olisi rajoitettava ja jäsenvaltiot voivat toteuttaa jätehuoltosuunnitelmissaan tätä koskevia tarpeellisia toimenpiteitä,korkeatasoisen suojelun ja tehokkaan valvonnan varmistamiseksi on tarpeen säätää, että jätteistä huolehtivilla ja niitä hyödyntävillä yrityksillä on lupa ja että yritykset tarkastetaan,eräät laitokset, jotka käsittelevät itse jätteensä tai ottavat jätteen talteen, voidaan tietyissä olosuhteissa ja edellyttäen, että laitokset täyttävät ympäristönsuojeluvaatimukset, vapauttaa velvollisuudesta hakea lupa; tällaiset laitokset olisi rekisteröitävä,jätteen valvomiseksi sen syntymisestä aina lopulliseen käsittelyyn asti, olisi myös jätteen kanssa tekemisissä olevilla muilla yrityksillä, kuten jätteen keräilijöillä, kuljettajilla ja välittäjillä oltava lupa tai ne olisi rekisteröitävä ja niitä olisi valvottava asianmukaisesti, jaolisi perustettava komitea avustamaan komissiota tämän direktiivin toimeenpanossa ja mukauttamisessa tieteen ja tekniikan kehitykseen,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiiviä 75/442/ETY seuraavasti:1 Korvataan direktiivin 1 12 artikla seuraavasti:"1 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `jätteellä` mitä tahansa liitteessä I esitetyissä luokissa mainittua ainetta tai esinettä, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään,Komissio laatii 18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 1993 luettelon jätteistä, jotka kuuluvat liitteessä I lueteltuihin luokkiin. Luettelo tarkastetaan määräajoin ja uudistetaan tarvittaessa saman menettelyn mukaisesti;b) `tuottajalla` jokaista, jonka toiminta tuottaa jätettä (`alkuperäinen tuottaja`) tai joka suorittaa esikäsittelyä, sekoittamista tai muunlaista toimintaa, jonka tuloksena kyseisen jätteen laatu tai koostumus muuttuu;c) `haltijalla` jätteen tuottajaa, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka hallussa jäte on;d) `jätehuollolla` jätteen keräilyä, kuljetusta, hyödyntämistä ja huolehtimista, mukaan lukien tämän toiminnan valvonta ja käsittelypaikkojen jälkihoito;e) `huolehtimisella` mitä tahansa liitteessä II A mainittuja toimintoja;f) `hyödyntämisellä` mitä tahansa liitteessä II B mainittua toimintaa;g) `keräilyllä` jätteen keräystä, lajittelua tai järjestelyä kuljetusta varten.2 artikla1 Tätä direktiiviä ei sovelleta:a) kaasumaisiin päästöihin ilmakehään;b) seuraaviin jätteisiin, milloin ne kuuluvat muun lainsäädännön alaan:i) radioaktiiviseen jätteeseen;ii) mineraalivarojen etsimisestä, louhimisesta, käsittelystä ja varastoinnista sekä louhosten toiminnasta syntyviin jätteisiin;iii) eläinten raatoihin ja seuraaviin maatalouden jätteisiin: ulosteet ja muut luonnonmukaiset, vaarattomat maanviljelyksessä käytetyt aineet;iv) jätevesiin, lukuun ottamatta nestemäistä jätettä;v) käytöstä poistettuihin räjähteisiin.2 Erityisdirektiiveillä voidaan antaa tiettyjä tapauksia koskevia erityisiä säännöksiä tai täydentää tämän direktiivin säännöksiä tiettyjen jätelajien kuljetuksen ja käsittelyn osalta.3 artikla1 Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet edistääkseen:a) ensiksi jätteiden tuotannon ja niiden haitallisuuden estämistä tai vähentämistä erityisesti:- kehittämällä luonnonvarojen käyttöä varten puhtaita ja säästeliäämpiä teknologioita;- kehittämällä teknisesti ja saattamalla markkinoille tuotteita, jotka on suunniteltu siten, ettei niiden valmistustapa, käyttö tai niistä huolehtiminen aiheuta lainkaan tai aiheuttaa mahdollisimman vähän jätteen määrän tai haitallisuuden lisääntymistä ja pilaantumisvaaraa;- kehittämällä sopivia tekniikoita hyödynnettäväksi tarkoitettuun jätteeseen sisältyvistä vaarallisista aineista huolehtimiseksi;b) toiseksi:- jätteen hyödyntämistä kierrättämisen, uudelleenkäytön tai talteenoton tai jonkin muun toiminnan avulla tarkoituksena erottaa siitä uusioraaka-aineita tai- jätteen käyttämistä energianlähteenä.2 Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista toimenpiteistä, joita ne aikovat suorittaa 1 kohdassa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseksi paitsi milloin sovelletaan teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annettua neuvoston direktiiviä 83/189/ETY(*). Komission on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja 18 artiklassa mainitulle komitealle tällaisista toimenpiteistä.(*) EYVL N:o L 109, 26.4.1983, s. 84 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteet hyödynnetään tai niistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle ja erityisesti, että:- ei vaaranneta vesiä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä;- ei tuoteta melu- tai hajuhaittoja;- ei vahingoiteta haitallisesti maaseutua tai erityisalueita.Jäsenvaltioiden on myös toteutettava tarvittavat toimenpiteet jätteiden hylkäämisen, upottamisen tai valvomattoman huolehtimisen estämiseksi.5 artikla1 Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, tarvittaessa tai milloin on suositeltavaa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden kanssa, perustaakseen yhtenäisen ja riittävän käsittelylaitosten verkoston, ottaen huomioon parhaan saatavilla olevan teknologian, josta ei aiheudu liiallisia kustannuksia. Verkoston on oltava sellainen, että yhteisö tulee kokonaisuudessaan omavaraiseksi jätteenkäsittelyn suhteen ja jäsenvaltiot pääsevät kukin erikseen lähemmäksi tätä tavoitetta ottaen kuitenkin huomioon maantieteelliset olosuhteet tai tietyn lajisiin jätteisiin erikoistuneiden laitosten tarpeen.2 Verkoston avulla on oltava myös mahdollista huolehtia jätteistä jossakin lähimmistä asianmukaisista laitoksista sopivimpien menetelmien ja teknologioiden avulla siten, että varmistetaan korkeatasoinen ympäristön ja ihmisten terveyden suojelu.6 artiklaJäsenvaltioiden on perustettava tai nimettävä toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat tämän direktiivin toimeenpanosta.7 artikla1 Edellä 3, 4 ja 5 artiklassa mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi on 6 artiklassa tarkoitettua toimivaltaista viranomaista tai viranomaisia vaadittava laatimaan niin pian kuin mahdollista yksi tai useampia jätehuoltosuunnitelmia. Näiden suunnitelmien on käsitettävä erityisesti seuraavat asiat:- hyödynnettävien tai käsiteltävien jätteiden lajit, määrät ja alkuperä;- yleiset tekniset vaatimukset;- tietynlaisia jätteitä varten mahdollisesti tarvittavat erityisjärjestelyt;- sopivat paikat tai laitokset jätteistä huolehtimiseksi.Suunnitelmat voivat koskea esimerkiksi:- luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joilla on jätteenkäsittelyyn tarvittava pätevyys;- jätteiden hyödyntämis- ja huolehtimistoiminnan arvioituja kustannuksia;- sopivia keinoja jätteiden keräilyn, lajittelun ja käsittelyn järkeistämisen edistämiseksi.2 Jäsenvaltioiden on oltava tarvittaessa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden ja komission kanssa tällaisten suunnitelmien laatimiseksi. Niiden on ilmoitettava näistä suunnitelmista komissiolle.3 Jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarvittavat toimenpiteet estääkseen sellaiset jätteiden siirrot, jotka eivät ole jätehuoltosuunnitelmien mukaisia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille kaikista tällaisista toimenpiteistä.8 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen jätteen haltija:- antaa jätteet yksityisen tai julkisen jätteenkeräilijän tai sellaisen yrityksen käsiteltäväksi, joka suorittaa liitteessä II A tai II B tarkoitettuja toimia,- hyödyntää tai käsittelee jätteet itse noudattaen tämän direktiivin säännöksiä.9 artikla1 Edellä olevan 4, 5 ja 7 artiklan soveltamiseksi on kaikkien laitosten tai yritysten, jotka suorittavat liitteessä II A tarkoitettuja toimia, saatava siihen lupa 6 artiklassa tarkoitetulta toimivaltaiselta viranomaiselta.Tällaisessa luvassa on erityisesti mainittava:- jätteiden lajit ja määrät;- tekniset vaatimukset;- toteutettavat turvatoimet;- paikka, jossa jätteestä huolehditaan;- käsittelymenetelmä.2 Luvat voidaan myöntää määräajaksi, ne voidaan uusia, niihin voidaan liittää ehtoja ja velvoitteita tai luvat voidaan evätä varsinkin, jos aiottu huolehtimismenetelmä ei ole ympäristönsuojelun kannalta hyväksyttävä.10 artiklaEdellä olevan 4 artiklan täytäntöönpanoa varten on kaikkien liitteessä II B mainittuja toimia suorittavilla laitoksilla ja yrityksillä oltava toimilupa.11 artikla1. Toimilupaa koskevasta 9 ja 10 artiklassa tarkoitetusta vaatimuksesta voidaan vapauttaa, tämän kuitenkaan rajoittamatta myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/319/ETY(*), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla, soveltamista.a) laitokset tai yritykset, jotka huolehtivat omista jätteistään niiden tuottamispaikalla, jab) laitokset tai yritykset, jotka suorittavat jätteiden hyödyntämistä.Tätä vapauttamista voidaan soveltaa ainoastaan:- jos toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet kutakin toimintaa koskevat yleiset säännöt, joissa määritellään jätelajit ja -määrät sekä edellytykset, joilla kyseinen toiminta voidaan vapauttaa luvanhakuvelvollisuudesta, ja- jos jätelajit tai -määrät ja huolehtimis- tai hyödyntämismenetelmät ovat sellaisia, että ne täyttävät 4 artiklassa mainitut edellytykset.2 Toimivaltaisten viranomaisten on rekisteröitävä 1 kohdassa tarkoitetut laitokset tai yritykset.3 Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdan mukaisesti annetuista yleisistä säännöistä.(*) EGT nr L 84, 31.3.1978, s. 43.12 artiklaToimivaltaisten viranomaisten on rekisteröitävä laitokset tai yritykset, joiden toiminta ei ole luvanvaraista, mutta jotka keräilevät tai kuljettavat jätteitä ammattimaisesti tai jotka järjestävät jätteistä huolehtimista tai hyödyntämistä muiden puolesta (kauppiaat tai välittäjät).13 artiklaToimivaltaisten viranomaisten on tehtävä määräajoin asianmukaiset tarkastukset laitoksissa tai yrityksissä, jotka suorittavat 9 12 artiklassa tarkoitettuja toimia.14 artiklaJokaisen 9 ja 10 artiklassa tarkoitetun laitoksen ja yrityksen on:- pidettävä kirjaa määristä, laadusta, alkuperästä ja tarvittaessa määränpäästä, keräilytiheydestä, kuljetustavasta ja käsittelymenetelmistä liitteessä I tarkoitettujen jätteiden ja liitteessä II A tai II B tarkoitettujen toimien osalta.- annettava nämä tiedot pyydettäessä 6 artiklassa tarkoitetuille toimivaltaisille viranomaisille.Jäsenvaltiot voivat myös vaatia, että jätteen tuottajat noudattavat tämän artiklan säännöksiä.15 artikla"Saastuttaja maksaa" -periaatteen mukaisesti jätteistä huolehtimisen kustannuksista vastaa:- jätteen haltija, joka antaa jätteen keräilijän tai 9 artiklassa tarkoitetun yrityksen haltuun,ja/tai- jätteen aiemmat haltijat tai valmistaja, jonka tuotteesta jäte on peräisin.16 artikla1 Joka kolmas vuosi ja ensimmäisen kerran 1 päivänä huhtikuuta 1995 jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kertomus tämän direktiivin toimeenpanemiseksi toteutetuista toimenpiteistä. Kertomuksen on perustuttava kyselyyn, joka on laadittu 18 artiklassa mainitun menettelyn mukaisesti ja joka komission on lähetettävä jäsenvaltioille kuusi kuukautta ennen edellä mainittua päivämäärää.2 Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kertomusten perusteella komissio valmistelee joka kolmas vuosi yhteenvetokertomuksen, ensimmäisen kerran 1 päivänä huhtikuuta 1996.17 artiklaTarvittavat muutokset tämän direktiivin liitteiden mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen on annettava 18 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.18 artiklaKomissiota avustaa komitea, jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet komiteassa painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä."2 Direktiivin 13, 14 ja 15 artikla siirtyvät 19, 20 ja 21 artiklaksi.3 Lisätään seuraavat liitteet:"LIITE IJÄTTEIDEN LUOKATQ 1 Tuotannon ja kulutuksen jäännöstuotteet, joita ei muuten eritellä seuraavissa kohdissaQ 2 Tuotteet, jotka eivät täytä niille asetettuja laatuvaatimuksiaQ 3 Tuotteet, joiden viimeinen käyttöpäivämäärä on ohitettuQ 4 Materiaalit, jotka on heitetty pois, jotka ovat kadonneet tai muutoin vahingoittuneet, mukaan lukien kaikki materiaalit, laitteet jne., jotka ovat pilaantuneet vahingon seurauksenaQ 5 Materiaalit, jotka ovat pilaantuneet tai likaantuneet tarkoituksellisen toiminnan tuloksena (esimerkiksi puhdistustöiden jätteet, pakkausmateriaalit, säilytysastiat jne.)Q 6 Käyttökelvottomat osat (esimerkiksi käytetyt paristot, käytetyt katalyytit jne.)Q 7 Aineet, jotka ovat tulleet käyttöön soveltumattomiksi (esimerkiksi pilaantuneet hapot, likaantuneet liuottimet, käytetyt karkaisusuolat jne.)Q 8 Teollisten menetelmien jäännöstuotteet (esimerkiksi kuonat, tislauskattilan pohjat jne.)Q 9 Saasteidenpoistomenetelmien jäännöstuotteet, (esimerkiksi puhdistuslietteet, säkkisuodatinpölyt, käytetyt suodattimet jne.)Q 10 Koneistuksen/viimeistelyn jäännöstuotteet (esimerkiksi sorvin lastut, valssihilse jne.)Q 11 Raaka-aineiden louhimisen ja työstämisen jäännöstuotteet (esimerkiksi kaivosjätteet, öljykenttien lietteet jne.)Q 12 Pilaantuneet materiaalit (esimerkiksi PCB:n saastuttamat öljyt jne.)Q 13 Kaikki materiaalit, aineet ja tuotteet, joiden käyttö on kielletty laissaQ 14 Tuotteet, joille niiden haltijalla ei ole enää käyttöä (esimerkiksi maatalouden, kotitalouden, toimistojen, kauppojen ja liikkeiden hylkäämät tuotteet jne.)Q 15 Maaperän puhdistustoimenpiteissä muodostuneet pilaantuneet materiaalit, aineet tai tuotteetQ 16 Kaikki materiaalit, aineet tai tuotteet, jotka eivät sisälly edellä mainittuihin luokkiin.LIITE II AHUOLEHTIMISTOIMETHuomautus: Tässä liitteessä on tarkoitus luetella huolehtimistoimet sellaisina, kuin ne esiintyvät käytännössä. Direktiivin 4 artiklan mukaisesti jätteistä on huolehdittava vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle.D 1 Sijoittaminen maan päälle tai maan alle (esimerkiksi kaatopaikat jne.)D 2 Maaperäkäsittely (esimerkiksi nesteen tai lietteen biohajottaminen maaperässä jne.)D 3 Syväinjektointi (esimerkiksi pumpattavien jätteiden injektoiminen kaivoihin, suolakupuihin tai luonnollisesti syntyneisiin varastoihin jne.)D 4 Allastaminen (esimerkiksi nesteen tai lietteen sijoittaminen kaivantoihin, lammikkoihin tai patoaltaisiin jne.)D 5 Erityisesti rakennetut kaatopaikat (esimerkiksi sijoittaminen vuorattuihin, erillisiin kennoihin, jotka on katettu ja eristetty toisistaan ja ympäristöstä jne.)D 6 Kiinteän jätteen päästäminen vesistöön lukuun ottamatta meriäD 7 Päästäminen meriin, mukaan lukien merenpohjaan upottaminenD 8 Biologinen käsittely, jota ei ole eritelty muualla tässä liitteessä ja josta muodostuu sellaisia yhdisteitä tai sekoituksia, joista huolehditaan tässä liitteessä mainitun menettelyn mukaisestiD 9 Fysikaalis-kemiallinen käsittely, jota ei ole eritelty muualla tässä liitteessä, josta muodostuu sellaisia yhdisteitä tai sekoituksia, joista huolehditaan käyttäen jotain tässä liitteessä mainituista toimista (esimerkiksi haihduttaminen, kuivaus, kalsinointi jne.)D 10 Polttaminen maallaD 11 Polttaminen merelläD 12 Pysyvä varastointi (esimerkiksi säiliöiden sijoittaminen kaivokseen jne.)D 13 Järjestäminen ennen jotain tässä liitteessä mainituista toiminnoistaD 14 Uudelleen pakkaaminen ennen jotain tässä liitteessä mainituista toiminnoistaD 15 Varastoiminen ennen jotain tässä liitteessä mainituista toimista, lukuun ottamatta väliaikaista varastointia jätteen tuottamispaikassa ennen keräilyä.LIITE II BTOIMET, JOTKA TÄHTÄÄVÄT HYÖDYNTÄMISEENHuomautus: Tässä liitteessä on tarkoitus luetella hyödyntämistoimet sellaisina, kuin ne suoritetaan käytännössä. Direktiivin 4 artiklan mukaisesti jäte on hyödynnettävä vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle.R 1 Liuottimien talteenotto tai regenerointiR 2 Orgaanisten aineiden, joita ei käytetä liuottimina, kierrätys tai talteenottoR 3 Metallien ja metalliyhdisteiden kierrätys tai talteenottoR 4 Muiden epäorgaanisten aineiden kierrätys tai talteenottoR 5 Happojen tai emästen regenerointiR 6 Saasteiden poistamiseksi käytettyjen osien hyödyntäminenR 7 Katalysaattoreiden osien hyödyntäminenR 8 Öljyn uudelleenjalostus ja muu uudelleenkäyttöR 9 Käyttö pääasiassa polttoaineena tai muutoin energian tuottamiseksiR 10 Levittäminen maan pinnalle siten, että tuloksena on hyötyä maataloudelle tai maaperän ekologista parantumista, mukaan lukien kompostointi ja muut biologiset muuntumisprosessit, paitsi milloin kyseessä on 2 artiklan 1 kohdan b alakohdan iii luetelmakohdassa mainittu jäteR 11 Jostain kohdassa R 1 R 10 tarkoitetuista toiminnoista saatujen jätteiden käyttöR 12 Jätteiden vaihto johonkin kohdassa R 1 R 11 mainituista toimistaR 13 Johonkin tässä liitteessä mainittuun toimintoon tarkoitetun materiaalin varastoiminen, lukuun ottamatta väliaikaista varastointia jätteen tuottamispaikalla ennen keräämistä."2 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 1993. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 18 päivänä maaliskuuta 1991.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. BODRY(1) EYVL N:o C 295, 19.11.1988, s. 3 ja EYVL N:o C 326, 30.12.1989, s. 6(2) EYVL N:o C 158, 26.6.1989, s. 232 ja 22 päivänä helmikuuta 1991 annettu lausunto(3) EYVL N:o C 56, 6.3.1989, s. 2(4) EYVL N:o L 194, 25.7.1975, s. 47(5) EYVL N:o C 122, 18.5.1990, s. 2


Avis juridique important

|

31993L0084

Komission direktiivi 93/84/ETY, annettu 30 päivänä syyskuuta 1993, jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta annetun direktiivin 80/723/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 254 , 12/10/1993 s. 0016 - 0018 Suomenk. erityispainos Alue 8 Nide 2 s. 0023  Ruotsink. erityispainos Alue 8 Nide 2 s. 0023

KOMISSION DIREKTIIVI 93/84/ETY,annettu 30 päivänä syyskuuta 1993,jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta annetun direktiivin 80/723/ETY muuttamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 90 artiklan 3 kohdan,sekä katsoo, ettäkomission direktiivillä 80/723/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 85/413/ETY (2), on perustettu järjestelmä, joka merkitsee jäsenvaltioille velvollisuutta varmistaa jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuus; tässä direktiivissä vaaditaan, että jäsenvaltiot säilyttävät tietyt taloudelliset tiedot ja toimittavat ne komissiolle tämän pyynnöstä,direktiivissä 80/723/ETY, erityisesti sen 3 ja 5 artiklassa, on säännöksiä, jotka ovat omiaan helpottamaan komission tehtävää sen täyttäessä sille kuuluvia velvollisuuksia,julkisilla yrityksillä on merkittävä asema jäsenvaltioiden kansantalouksissa; yhteismarkkinoiden kilpailuolosuhteiden kehitys erityisesti yhteisön taloudellisen yhdentymisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vähittäisen voimistumisen yhteydessä tekee jäsenvaltioiden ja niiden julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuuden entistä tarpeellisemmaksi,jäsenvaltiot ovat hyväksyneet Euroopan yhtenäisasiakirjan, joka on puolestaan johtanut yhteismarkkinoiden syntyyn 1 päivänä tammikuuta 1993; tämä kehitys johtaa kilpailun kiristymiseen ja merkitsee komissiolle tarvetta osoittaa valppautta yhteismarkkinoiden etujen kokonaisvaltaisen toteuttamisen varmistamiseksi; yhteismarkkinoiden olemassaolo merkitsee sitä, että on yhä tärkeämpää taata yhdenvertaiset mahdollisuudet julkisille ja yksityisille yrityksille,on todettu, että valtioiden ja julkisten yritysten väliset varainsiirrot eivät rajoitu pääomahuoltoon tai näennäispääomahuoltoon, vaan niitä toteutetaan huomattavassa määrin erittäin monimuotoisesti,komissio on todennut, että varsinkin valmistusalalla on myönnetty yrityksille huomattavaa tukea ilman, että siitä on tehty perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusta; valtion tuesta laaditussa ensimmäisessä (3), toisessa (4) ja kolmannessa (5) kertomuksessa vahvistetaan, että huomattavia summia edustavaa valtion tukea myönnetään edelleen laittomasti,julkisviranomaisten ja julkisten yritysten välisten varainsiirtojen jälkikäteen tapahtuvaan tarkastukseen perustuva ilmoitusjärjestelmä antaa komissiolle mahdollisuuden täyttää sille kuuluvat velvollisuudet; tämän valvontajärjestelmän on käsitettävä erityiset taloudelliset tiedot; näitä tietoja ei ole aina käytettävissä julkisesti, ja julkisiksi tarkoitetut tiedot eivät ole aina niin yksityiskohtaisia, että valtion ja julkisten yritysten välisten varainsiirtojen oikea arviointi olisi mahdollista,vaadittavien tietojen kokonaisuuden voidaan katsoa olevan suhteessa toivottuun tavoitteeseen, ottaen huomioon, että yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä annetun neuvoston neljännen direktiivin 78/660/ETY (6), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 90/605/ETY (7), kirjanpitovelvollisuutta koskevat velvollisuudet jo koskevat näitä tietoja,jäsenvaltioiden säästämiseksi liialliselta hallinnolliselta taakalta, tässä ilmoitusjärjestelmässä on käytettävä sekä julkisesti käytettävissä olevia tietoja että pääosakkaille ilmoitettavia tietoja; konsolidoitujen tilinpäätösten esittäminen on sallittua; huomattavinta kilpailun vääristymistä yhteismarkkinoilla aiheuttavat todennäköisesti valmistusalan suurille yrityksille myönnettävät yhteensopimattomat tuet; tämä ilmoitusjärjestelmä on siten rajoitettava toistaiseksi yrityksiin, joiden liikevaihto on yli 250 miljoonaa ecua, javaikka komissio direktiivin tiedoksi saattamisen yhteydessä vuonna 1980 arvioi, että varojen siirrot julkisen yrityksen tai yritysryhmän sisällä eivät kuulu direktiivin 80/723/ETY vaatimusten soveltamisalaan, näiden tietojen mukaanotto vastaa talouselämän uusia vaatimuksia, joihin usein vaikuttaa valtion väliintulo julkisten yritysten kautta; on siten aiheellista katsoa, että, kuten tuomioistuimen oikeuskäytännössä on korostettu vuodesta 1980 (8), 93 artiklan 3 kohdan rikkomukset jäsenvaltioiden taholta ovat lisääntyneet huomattavasti niin, että komission on yhä vaikeampaa hoitaa valvontatehtäviään kilpailun alalla, ja siitä johtuen näyttää tarpeelliselta tehostaa komission valvontavaltaa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 80/723/ETY seuraavasti:1) Lisätään 2 artiklaan luetelmakohta seuraavasti:"- `valmistusalalla toimivalla julkisella yrityksellä` kaikkia yrityksiä, joiden pääasiallinen toimiala, joka vastaa vähintään 50 prosenttia koko vuoden liikevaihdosta, kuuluu valmistusalaan. Kyse on yrityksistä, joiden toiminta kuuluu NACE-luokituksen (Rev. 1) pääluokkaan D - teollisuus (joka sisältää välitasot DA-DN) (*).(*) EYVL N:o L 83, 3.4.1993, s. 1"2) Lisätään 5 a artikla seuraavasti:"5 a artikla1. Jäsenvaltioiden, joiden tietyt julkiset yritykset toimivat valmistusalalla, on ilmoitettava 2 kohdassa tarkoitetut taloudelliset tiedot komissiolle vuosittain ja 4 kohdassa mainituissa määräajoissa.2. Taloudelliset tiedot, jotka kaikkien valmistusalalla toimivien julkisten yritysten on toimitettava 3 kohdan säännösten mukaisesti, ovat seuraavat:i) toimintakertomus ja tilinpäätös neuvoston neljännen direktiivin 78/660/ETY mukaisesti (*). Tilinpäätös ja toimintakertomus käsittävät taseen ja tuloslaskelman, liitetiedot ja selvityksen kirjanpitoperiaatteista, hallintoneuvoston lausunnon, tiedot aloittain ja kertomuksen toiminnasta. Lisäksi on toimitettava yhtiökokousten kokouskutsut ja kaikki niihin liittyvät tiedot.Seuraavat tiedot on myös toimitettava jokaisen yrityksen osalta siltä osin kuin ne eivät sisälly toimintakertomukseen tai tilinpäätökseen:ii) omaan pääomaan rinnastettava pääoma- tai näennäispääomahuolto; on aiheellista täsmentää huollon edellytykset (tavanomaiset, etuoikeutetut, lykätyt tai vaihdettavat osakkeet sekä niihin liittyvä korko, osinko tai vaihto-oikeus),iii) avustukset, joita ei tarvitse maksaa takaisin tai jotka on maksettava takaisin vain tietyin edellytyksin,iv) lainojen myöntäminen yritykselle, mukaan lukien luottojärjestelyt ja pääomahuollon ennakot; on aihetta täsmentää korkoprosentti ja lainan edellytykset sekä tarvittaessa lainansaajayrityksen lainaajalle toimittamat vakuudet,v) takuut, jotka julkisyhteisöt ovat myöntäneet yritykselle lainoja varten; on aihetta täsmentää edellytykset ja yrityksen näistä takuista mahdollisesti maksamat palkkiot,vi) maksetut osingot ja jakamatta jätetyt tuotot,vii) kaikki muut valtion intervention muodot, erityisesti valtion kieltäytyminen vastaanottamasta summia, jotka julkinen yritys on sille velkaa, mukaan lukien erityisesti lainojen ja avustusten takaisinmaksut, yhtiöveron, sosiaalimaksujen ja vastaavien velkojen maksut.3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava kaikkien julkisten yritysten osalta, joiden viimeksi kuluneen tilikauden liikevaihto on ollut yli 250 miljoonaa ecua.Saadut tiedot on toimitettava erikseen kunkin julkisen yrityksen osalta, mukaan lukien muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet yritykset, ja niiden on käsitettävä tarvittaessa tiedot kaikista julkisten yritysten saman ryhmän sisällä ja eri ryhmien välillä toteutetuista maksutapahtumista samoin kuin julkisten yritysten ja valtion välillä välittömästi toteutetuista maksutapahtumista. Edellä 2 kohdan ii alakohdassa tarkoitettu osakepääoma käsittää valtion tietylle julkiselle yritykselle välittömästi toimittaman osakepääoman sekä pääoman, joka on peräisin julkisista holding- tai muista yhtiöistä (mukaan lukien rahoituslaitokset) riippumatta siitä, kuuluvatko nämä samaan ryhmään. Rahoittajan ja varojen saajan välinen suhde on aina määritettävä. Myös 2 kohdassa tarkoitetut kertomukset on toimitettava erikseen kunkin julkisen yrityksen ja (ala)holding-yhtiön osalta, joka yhdistää useita julkisia yrityksiä, siltä osin kuin (ala)holding-yhtiö kuuluu konsolidoidun myynnin perusteella valmistusalalle.Tietyt julkiset yritykset jakavat toimintansa useisiin oikeudellisesti erillisiin yrityksiin. Näiden yritysten osalta komissio hyväksyy konsolidoidun kertomuksen. Konsolidoinnin on heijastettava samalla alalla tai toisiinsa läheisesti liittyvillä aloilla toimivan yritysryhmän taloudellista tilannetta. Puhtaasti rahoituksellisten eri holding-yhtiöiden konsolidoidut kertomukset eivät riitä.4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava komissiolle vuosittain. Tilikautta 1992 koskevat tiedot on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän direktiivin julkaisemisesta.Vuoden 1993 ja seuraavien vuosien osalta tiedot on toimitettava viidentoista arkipäivän kuluessa kyseisen julkisen yrityksen toimintakertomuksen julkaisemisesta. Kaikissa tapauksissa, ja erityisesti niiden yritysten osalta, jotka eivät julkaise toimintakertomusta, vaadittavat tiedot on toimitettava viimeistään yhdeksän kuukauden kuluessa yrityksen tilikauden päättymisestä.Jotta komissio voisi määrittää ilmoitusjärjestelmään kuuluvien yritysten lukumäärän, jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän direktiivin julkaisemisesta luettelo tässä artiklassa tarkoitetuista yrityksistä ja ilmoitettava niiden liikevaihto. Luettelo on päivitettävä joka vuosi 31 päivänä maaliskuuta.5. Tätä artiklaa sovelletaan Treuhandanstaltiin kuuluviin tai sen valvomiin yrityksiin vasta Treuhandanstaltin investointeja varten perustetun erityisen ilmoitusjärjestelmän päättymispäivämäärästä alkaen.6. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki täydentävät tiedot, joita komissio pitää tarpeellisina sille toimitettujen tietojen arvioimiseksi perustellusti.(*) EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11"2 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset 1 päivään marraskuuta 1993 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 30 päivänä syyskuuta 1993.Komission puolestaKarel VAN MIERTVarapuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 195, 29.7.1980, s. 35(2) EYVL N:o L 229, 28.8.1985, s. 20(3) ISBN 92-825-9536-6(4) ISBN 92-826-0387-3(5) ISBN 92-826-4638-6(6) EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 11(7) EYVL N:o L 317, 16.11.1990, s. 60(8) Ks. esimerkiksi 30 päivänä tammikuuta 1985 annettu tuomio, Tuomioistuimen oikeuskäytäntöä 1985, s. 439, tapauksessa 290/83 (Caisse nationale de Crédit agricole), 2 päivänä helmikuuta 1988 annettu tuomio, Tuomioistuimen oikeuskäytäntöä 1988, s. 219, toisiinsa liittyvissä tapauksissa 67, 68, 70/85 (Van der Kooy), 21 päivänä maaliskuuta 1991 annettu I tuomio, Tuomioistuimen oikeuskäytäntöä 1991, s. 1-1433, tapauksessa C-303/88 (Eni/Lanerossi) ja 21 maaliskuuta 1991 annettu tuomio, Tuomioistuimen oikeuskäytäntöä 1991, s. 1-1603 tapauksessa C-305/89 (Iri/Finmeccanica/Alfa Romeo)


Avis juridique important

|

31989L0284

Neuvoston direktiivi 89/284/ETY, annettu 13 päivänä huhtikuuta 1989, direktiivin 76/116/ETY täydentämisestä ja muuttamisesta lannoitteiden kalsium-, magnesium-,natrium- ja rikkipitoisuuksien osalta

Virallinen lehti nro L 111 , 22/04/1989 s. 0034 - 0038 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 18 s. 0229  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 18 s. 0229

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 13 päivänä huhtikuuta 1989,direktiivin 76/116/ETY täydentämisestä ja muuttamisesta lannoitteiden kalsium-, magnesium-,natrium- ja rikkipitoisuuksien osalta (89/284/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3)sekä katsoo, ettäon tärkeää toteuttaa toimenpiteet sisämarkkinoiden asteittaiseksi luomiseksi 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä; sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, ihmisten, palveluiden ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan,lannoitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1975 annetulla neuvoston direktiivillä 76/116/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/183/ETY(5), on annettu säännökset kiinteiden ETY-lannoitteiden myynnistä; on osoittautunut tarpeelliseksi laajentaa tämän direktiivin alaa siten, että se sisältää myös kyseisten lannoitteiden kalsium-, magnesium-, natrium- ja rikkipitoisuuksia koskevat säännökset, jadirektiiviä 76/116/ETY saa tästä lähtien soveltaa lannoitteisiin, jotka sisältävät ainoastaan kalsiumia, magnesiumia ja rikkiä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Direktiivin 76/116/ETY liitteessä I lueteltujen ETY-lannoitteiden magnesium-, natrium- ja rikkipitoisuudet saa ilmoittaa edellyttäen, että lannoite sisältää näitä ravinteita vähintään direktiivin 2 artiklassa määritellyn vähimmäismäärän ja edellyttäen, että ETY-lannoitteet jatkuvasti täyttävät direktiivin 76/116/ETY liitteessä I esitetyt vaatimukset. Näissä tapauksissa merkintä, josta on tarkemmat määräykset tämän direktiivin 6 artiklan b kohdassa, tulee lisätä tyyppimerkintään.2 artikla Edellä 1 artiklassa mainittujen ETY-lannoitteiden magnesium-, natrium- ja rikkipitoisuuksista saa antaa ilmoituksen vain, mikäli ne sisältävät vähintään:- 2 % magnesiumoksidia (MgO) tai 1,2 % Mg,- 3 % natriumoksidia (Na2O) tai 2,2 % Na,- 5 % rikkitrioksidia (SO3) tai 2 % S.3 artikla 1 Tässä direktiivissä tarkoitettu ilmoitus ravinteeksi katsottavan kalsiumin pitoisuudesta tulee tehdä ainoastaan liitteessä I esitetyistä lannoitetyypeistä 1 ja 2 sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista.Jäsenvaltiot saavat säätää, ilmoitetaanko niiden alueella myytävien lannoitteiden kalsiumpitoisuudet oksidimuodossa (CaO), alkuainemuodossa (Ca) vai samanaikaisesti näissä molemmissa muodoissa.Muunnettaessa kalsiumoksidipitoisuus kalsiumpitoisuudeksi käytetään seuraavaa kaavaa:kalsium (Ca) = kalsiumoksidi (CaO) × 0,7152 Direktiivin 76/116/ETY liitteessä I olevassa C osassa mainittujen lehtisumutteina käytettävien nestemäisten lannoitteiden sisältämän liukoisen kalsiumin määrän saa ilmoittaa, mikäli kalsiumpitoisuus on vähintään 8 prosenttia kalsiumoksidia (= 5,7 prosenttia Ca).4 artikla Lannoitteet, jotka täyttävät tämän direktiivin ja sen liitteiden vaatimukset, saa varustaa merkinnällä 'ETY-LANNOITE`.5 artikla Jäsenvaltiot saavat säätää, ilmoitetaanko niiden alueella myytävien lannoitteiden magnesium-, natrium- ja rikkipitoisuudet:- oksidimuodossa (MgO, Na2O, SO3) tai- alkuainemuodossa (Mg, Na, S) tai- molemmilla edellä mainituilla tavoilla.Muunnettaessa natriumoksidi- ja rikkitrioksidipitoisuudet natrium-ja rikkipitoisuuksiksi käytetään seuraavaa kaavaa;- natrium (Na) = natriumoksidi (Na2O) × 0,742,- rikki (S) = rikkitrioksidi (SO3) × 0,400Mikäli oksidipitoisuus lasketaan, ilmoitettava luku pyöristetään lähimpään kymmenesosaan.6 artikla Pakolliset tunnistemerkinnät:a) 'ETY-LANNOITE` isoilla kirjaimillab) lannoitteiden tyyppimerkintä- joko direktiivin 76/116/ETY liitteen I mukaisesti varustettuna tyyppimerkinnällä, jota seuraa merkintä "sisältää..." sekä lannoitteen sisältämien, tässä direktiivissä mainittujen alkuaineiden nimet ja kemialliset merkit. Lukuihin, jotka ilmaisevat direktiivissä 76/116/ETY mainittujen alkuaineiden pitoisuudet, voidaan suluissa liittää tämän direktiivin liitteessä I mainittuja alkuaineita koskevat luvut tai- tämän direktiivin liitteen I mukaisesti;c) kunkin ravinteen vakuusarvo, sekä ravinteen pitoisuuden muoto tai liukoisuus, mikäli niistä on erikseen määrätty lannoitteita koskevien direktiivien liitteissä.Yksi- ja moniravinteisten lannoitteiden ravinnepitoisuudet annetaan painoprosentteina kokonaislukuina tai, mikäli välttämätöntä, yhden desimaalin tarkkuudella.Mikäli lannoite sisältää useita ilmoitettavia alkuaineita, niiden pitoisuudet esitetään seuraavassa järjestyksessä:N, P2O5 ja/tai P, K2O ja/tai K, CaO tai Ca, MgO ja/tai Mg, Na2O ja/tai Na, SO3 ja/tai S.Ravinteiden olomuoto ja liukoisuus on myös ilmoitettava painoprosentteina lannoitteelle, paitsi kun direktiivin 76/116/ETY liitteessä I nimenomaan määrätään, että tämä pitoisuus ilmoitetaan jollakin muulla tavalla.Ravinteet ilmoitetaan sekä sanallisesti että asianmukaisin kemiallisin merkein, esimerkiksi: typpi (N), fosfori (P), fosforipentaoksidi (P2O5), kalium (K), kaliumoksidi (K2O), magnesium (Mg), magnesiumoksidi (MgO), natrium (Na), natriumoksidi (Na2O), rikki (S), rikkitrioksidi (SO3), kalsium (Ca) ja kalsiumoksidi (CaO).7 artikla Edellä 1 artiklassa tarkoitetut lannoitteen magnesium-, natrium- ja rikkipitoisuudet ilmoitetaan jollakin seuraavista tavoista:- kokonaispitoisuus ilmoitettuna lannoitteen painoprosentteina;- mikäli alkuaine on täysin vesiliukoinen, ilmoitetaan ainoastaan veteen liukeneva määrä;- mikäli liuennut määrä on vähintään neljäsosa kokonaispitoisuudesta, ilmoitetaan alkuaineen kokonaispitoisuus ja vesiliukoinen osuus painoprosentteina lannoitteesta.Pitoisuudet on määritettävä direktiivin 76/116/ETY 8 artiklassa säädetyille analyysimenetelmille asetettujen vaatimusten mukaisesti.8 artikla Ilmoitettujen kalsium-, magnesium-, natrium- ja rikkipitoisuuksien sallitut poikkeamat on vahvistettava yhdeksi neljäsosaksi näiden alkuaineiden ilmoitetuista pitoisuuksista, kuitenkin korkeintaan 0,9 prosenttiyksiköksi valmisteen kokonaispainosta CaO, MgO, Na2O ja SO3 eli 0,64 kalsiumin osalta, 0,55 magnesiumin osalta, 0,67 natriumin osalta ja 0,36 rikin osalta.9 artikla Muutetaan direktiivin 76/116/ETY liitettä I seuraavasti:1 Tämän direktiivin liitteessä II mainittu ETY-lannoite, kaliumsulfaattia sisältävä kiseriitti, lisätään A osaan - Yksiravinteiset lannoitteet, III Kaliumlannoitteet, numeroksi 7.2 Tämän direktiivin liitteessä II mainittu ETY-lannoite, kalsiumnitraattiliuos, lisätään C osaan - Nestemäiset lannoitteet 1 - Yksiravinteiset lannoitteet numeroksi 3.10 artikla 1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet 12 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta(6). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle.11 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 13 päivänä huhtikuuta 1989.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. SOLBES(1) EYVL N:o C 20, 26.1.1988, s. 5(2) EYVL N:o C 262, 10.10.1986, s. 82 jaEYVL N:o C 47, 27.2.1989(3) EYVL N:o C 134, 24.5.1988, s. 6(4) EYVL N:o L 24, 30.1.1976, s. 21(5) EYVL N:o L 83, 29.3.1988, s. 33(6) Tämä direktiivi on annettu tiedoksi jäsenvaltioille 17 päivänä huhtikuuta 1989.LIITE I >TAULUKON PAIKKA>LIITE II >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

32001L0046

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/46/EY, annettu 23 päivänä heinäkuuta 2001, rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY sekä eläinten ruokintaa koskevien neuvoston direktiivien 70/524/ETY, 96/25/EY ja 1999/29/EY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 234 , 01/09/2001 s. 0055 - 0059

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/46/EY,annettu 23 päivänä heinäkuuta 2001,rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista annetun neuvoston direktiivin 95/53/EY sekä eläinten ruokintaa koskevien neuvoston direktiivien 70/524/ETY, 96/25/EY ja 1999/29/EY muuttamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan b alakohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),ovat kuulleet alueiden komiteaa,noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3),sekä katsovat seuraavaa:(1) Eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden turvallisuus on merkittävä huolenaihe, ja on tarpeen huolehtia siitä, että yhteisössä liikkeeseen lasketut eläinten ruokintaan tarkoitetut tuotteet ovat turvallisia. Rehujen virallisen valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista 25 päivänä lokakuuta 1995 annettu neuvoston direktiivi 95/53/EY(4) edistää tämän tavoitteen toteutumista.(2) Neuvoston direktiivi 74/63/ETY on kumottu haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa 22 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/29/EY(5) 16 artiklalla. Sen vuoksi viittaukset direktiiviin 74/63/ETY on muutettava direktiivin 1999/29/EY liitteessä IV olevan taulukon mukaisesti.(3) Eläinten ruokinnassa käytettäviksi tarkoitettujen tuotteiden liikkuvuuden osalta on tarpeen yhdenmukaistaa eläinten ruokintaa koskevien direktiivien 70/524/ETY(6), 95/53/EY ja 96/25/EY(7) sisältämät määritelmät.(4) Hiljattain on esiintynyt kahdesti eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden vakavaa dioksiinisaastumista. Näistä tapauksista saatujen kokemusten perusteella olisi parannettava menettelyjä, joita sovelletaan, kun eläinten ruokintaan tarkoitetusta tuotteesta aiheutuu vakava vaara ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle tai kun direktiiviä 1999/29/EY todetaan rikotun. Kyse on toisin sanoen sellaisten vaaratilanteiden paremmasta hallinnasta, joiden voidaan katsoa vaarantavan rehuja koskevan yhteisön sääntelyn mukaisen ihmisten tai eläinten terveyden ja ympäristön suojelun tason säilyttämisen, kuitenkin siten, etteivät nämä erityismenettelyt yleistyisi turhaan sen vuoksi, että niitä sovellettaisiin järjestelmällisesti harmittomissakin tapauksissa.(5) Elintarvike- ja rehuketjun dioksiinisaastumisen jälkeen tehdyn komission tarkastuskäynnin tuloksena havaittiin, että näin epätavallisen kriisin hallinta oli aiheuttanut vaikeuksia jäsenvaltioille. Saadun kokemuksen perusteella ja jotta eläinten ruokintaan tarkoitettuihin tuotteisiin liittyvien vakavien vaaratilanteiden hallinta tapahtuisi yhtä tehokkaasti koko yhteisössä, on tarpeen ottaa käyttöön säännöksiä, joiden mukaan jäsenvaltioilla on oltava varosuunnitelmat rehualalla ilmenevien kiireellisten tilanteiden hallitsemiseksi.(6) Jos jossain jäsenvaltiossa havaitaan eläinten ruokintaan tarkoitetuista tuotteista johtuva vakava vaara ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle, ja jos asianomainen yksi tai useampi jäsenvaltio ei voi hallita tätä vaaraa tyydyttävällä tavalla, on välttämätöntä, että komissiolla on mahdollisuus toteuttaa kaikki tarvittavat varotoimenpiteet ja että sillä on erityisesti valtuudet keskeyttää kaikista asianomaisesta jäsenvaltiosta tai sen osasta tulevien eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden kauppa ja vienti tai vahvistaa erityisedellytyksiä asianomaisille tuotteille tai aineille.(7) Direktiivissä 1999/29/EY vahvistetaan tiettyjen haitallisten aineiden ja tuotteiden sallitut enimmäispitoisuudet rehuaineissa ja rehussa.(8) Käyttöön on jo otettu järjestelmä, joka mahdollistaa sen, että toimijat ilmoittavat jäsenvaltioille kaikissa rehun valmistusketjun vaiheissa tietyistä tapauksista, jotka eivät ole haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa annettujen säännösten mukaisia. Saadun kokemuksen perusteella ja ottaen huomioon yleistä tuoteturvallisuutta koskevan vastaavan yhteisön sääntelyn tätä järjestelmää olisi kehitettävä ja laajennettava, jotta sitä voitaisiin soveltaa kaikissa tapauksissa, joissa toimija toteaa, että jokin eläinten ruokintaan tarkoitettu tuote aiheuttaa vakavan vaaran ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle.(9) Tällä hetkellä on asetettu velvollisuus ilmoittaa muille jäsenvaltioille ja komissiolle muihin jäsenvaltioihin mahdollisesti lähetettävästä rehuaine- tai rehuerästä, joka ei ole haitallisten aineiden ja tuotteiden enimmäispitoisuuksien mukainen.(10) Tämä nopea tietojenvaihtojärjestelmä olisi sisällytettävä direktiiviin 95/53/EY ja sen toimintaa varten olisi säädettävä yhdenmukaisista menettelyistä, jotta direktiiviä voidaan vastaisuudessa soveltaa kaikissa tapauksissa, joissa jokin tuote aiheuttaa vaaraa ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle, ja jotta tarkastusjärjestelmää parannetaan kokonaisuudessaan. Yksinkertaisuuden ja tehokkuuden vuoksi järjestelmää olisi sovellettava myös silloin, kun jokin jäsenvaltio tuontitarkastusta suorittaessaan käännyttää takaisin jonkin kolmannesta maasta tulevan tuotteen. Näissä yhdenmukaisissa menettelyissä voitaisiin tietyin muutoksin käyttää kiireellisissä tilanteissa tapahtuvaa tietojenvaihtoa varten vahvistettuja menettelyjä yleisestä tuoteturvallisuudesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/59/ETY(8) mukaisesti.(11) Ei ole mahdollista luetella kaikkia biologista tai kemiallista alkuperää olevia mahdollisesti vaarallisia saastumisia, joita voi aiheutua tahattomasta tai lainvastaisesta toiminnasta ja jotka voivat vaikuttaa eläinten ruokintaan tarkoitettuun tuotteeseen.(12) Olisi otettava huomioon virheellisistä merkinnöistä johtuvat tai käsittelyn, kuljetuksen, varastoinnin taikka jalostuksen aikana syntyvät vaaratekijät.(13) Tarkastusjärjestelmän ja asianomaisten tarkastustoimenpiteiden tehostamiseksi jäsenvaltioiden olisi epäillessään saastumista, joka aiheuttaa vakavan vaaran ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle, todettava saastumisen luonne ja laajuus sekä huolehtia saastumisen alkuperän tunnistamisesta siten, että muut mahdolliset saastumiset havaitaan.(14) Direktiivissä 95/53/EY säädetään, että jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi kunakin vuonna tehtyjen tarkastusten tulokset ensimmäisen kerran ennen 1 päivää huhtikuuta 2000. Siinä säädetään myös, että komissio käyttää näitä kertomuksia laatiakseen yhteenvetona koko yhteisössä tehtyjä tarkastuksia koskevan kokonaiskertomuksen sekä ehdotuksen seuraavan vuoden yhteensovitetuksi tarkastusohjelmaksi. Vahvistaessaan yhteensovitetun vuotuisen tarkastusohjelman painopisteet jäsenvaltiot ja komissio ottavat huomioon tiedot saastumisesta, joka vaikuttaa eläinten ruokintaan tarkoitetun tuotteen turvallisuuteen. Kaikkia ihmisten tai eläinten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvia vaaroja koskevia tietoja, jotka liittyvät eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden liikkuvuuteen ja käyttöön, voidaan arvioida paremmin, jos nämä tiedot toimitetaan yhdenmukaistetussa ja standardisoidussa muodossa.(15) Edellä esitetty huomioiden direktiivit 95/53/EY, 70/524/ETY, 96/25/EY ja 1999/29/EY olisi siten muutettava,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan neuvoston direktiivi 95/53/EY seuraavasti:1) Muutetaan 2 artiklan 1 kohta seuraavasti:a) korvataan a alakohdan toinen luetelmakohta seuraavasti: "- neuvoston 22 päivänä huhtikuuta 1999 antama direktiivi 1999/29/EY(9) haitallisista aineista ja tuotteista eläinten ruokinnassa, ja";b) korvataan e alakohta seuraavasti: "e) 'eläinten ruokintaan tarkoitetulla tuotteella' tai 'tuotteella' rehuja tai mitä tahansa eläinten ruokintaan käytettyä ainetta,";c) korvataan h alakohta seuraavasti: "h) 'liikkeeseen laskemisella' tai 'liikkuvuudella' eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden hallussa pitämistä niiden myyntiä varten, mukaan lukien niiden tarjoaminen, tai muuta kolmansille osapuolille joko ilmaiseksi tai maksua vastaan tapahtuvaa siirtoa varten, sekä itse myyntiä ja muita siirtomuotoja."2) Lisätään 4 artiklan jälkeen artikla seuraavasti: " 4 a artikla1. Kunkin jäsenvaltion on laadittava kansallinen varosuunnitelma, jossa esitetään ne toimet, jotka toteutetaan viipymättä, kun jonkin eläinten ruokintaan tarkoitetun tuotteen on havaittu aiheuttavan vakavaa vaaraa ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle, ja joista ilmenevät toimivalta ja vastuualueet sekä tiedon kulku. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa tarkistettava näitä suunnitelmia etenkin valvontayksiköiden organisaation kehityksen ja saadun kokemuksen, mukaan lukien myös mahdollisista simulaatioista saatu kokemus, perusteella.2. Jäsenvaltioiden on annettava laatimansa varosuunnitelmat sekä niihin tehdyt muutokset komissiolle tiedoksi.3. Komissio tarkastelee suunnitelmia ja ehdottaa asianomaisille jäsenvaltioille tarpeellisia muutoksia, jotta eri jäsenvaltioiden varosuunnitelmat olisivat varmasti yhtä tehokkaita. Komissio voi 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistaa suuntaviivat varosuunnitelmien yhdenmukaistamiseksi, jos se on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi."3) Korvataan 12 artiklan 1 kohta seuraavasti: "1. Määräjäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi määräpaikassa suoritettavien ja ketään syrjimättömien pistokokeiden avulla varmistaa, että tuotteet ovat 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan säännösten mukaisia. Erityisesti ja ainoastaan siinä määrin, kuin pistokokeiden suorittaminen tätä edellyttää, jäsenvaltiot voivat pyytää toimijoita ilmoittamaan toimivaltaiselle viranomaiselle tuotteiden saapumisesta. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän mahdollisuuden käytöstä."4) Korvataan 13 artiklan 1 kohdan toinen luetelmakohta seuraavasti: "- mahdollinen vaarattomaksi tekeminen,".5) Korvataan 14 artiklan ensimmäinen kohta seuraavasti: "Jos tuotteet hävitetään, käytetään muuhun tarkoitukseen, palautetaan alkuperämaahan tai tehdään vaarattomiksi 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, määräjäsenvaltion on otettava viipymättä yhteys lähettäjäjäsenvaltioon. Lähettäjäjäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet ja ilmoitettava määräjäsenvaltiolle suoritettujen tarkastusten laatu, niiden tulokset, tehdyt päätökset ja näiden päätösten perustelut."6) Lisätään 15 artiklan jälkeen jakso seuraavasti: "3 a jaksoSuojalauseke15 a artikla1. Jos yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa ilmenee, että eläinten ruokintaan tarkoitetusta tuotteesta aiheutuu ihmisten tai eläinten terveyttä taikka ympäristöä mahdollisesti uhkaava sellainen vakava vaara, jota ei voida hallita tyydyttävällä tavalla yhden tai useamman asianomaisen jäsenvaltion toteuttamilla toimenpiteillä, komissio toteuttaa 23 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä ja tilanteen vakavuudesta riippuen seuraavat toimenpiteet:- keskeyttää yhden tai useamman asianomaisen jäsenvaltion koko alueelta tai sen osasta taikka yhdestä tai useammasta yhteisön alueella sijaitsevasta laitoksesta tulevien tuotteiden liikkeeseen laskemisen yhteisössä, käytön eläinten ruokinnassa tai viennin kolmansiin maihin, tai- vahvistaa erityisedellytykset, jotka koskevat yhden tai useamman asianomaisen jäsenvaltion koko alueelta tai osasta taikka yhdestä tai useammasta yhteisön alueella sijaitsevasta laitoksesta tulevien tuotteiden liikkeeseen laskemista yhteisössä, käyttöä eläinten ruokinnassa tai vientiä kolmansiin maihin.2. Kiireellisissä tapauksissa komissio voi kuitenkin tilapäisesti toteuttaa 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet asianomaista yhtä tai useampaa jäsenvaltiota kuultuaan ja ilmoitettuaan asiasta muille jäsenvaltioille. Komissio antaa asian kymmenen työpäivän kuluessa 23 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen päätöksen 70/372/ETY(10) 1 artiklan nojalla perustetun pysyvän rehukomitean käsiteltäväksi mainittujen toimenpiteiden jatkamiseksi, muuttamiseksi tai peruuttamiseksi.Jos jokin jäsenvaltio virallisesti ilmoittaa komissiolle tarpeesta toteuttaa suojatoimenpiteitä, eikä komissio ole toteuttanut 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä, tämä jäsenvaltio voi toteuttaa väliaikaisia käyttöön tai liikkeeseen laskemiseen sovellettavia suojatoimenpiteitä. Jos jäsenvaltio toteuttaa tällaisia toimenpiteitä, sen on ilmoitettava niistä viipymättä muille jäsenvaltioille ja komissiolle. Komissio antaa asian kymmenen työpäivän kuluessa 23 a artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen pysyvän rehukomitean käsiteltäväksi tämän jäsenvaltion toteuttamien väliaikaisten suojatoimenpiteiden jatkamiseksi, muuttamiseksi tai peruuttamiseksi.15 b artiklaKomissio tiedottaa Euroopan parlamentille 9 a ja 15 a artiklan nojalla toteutetuista toimenpiteistä."7) Lisätään 16 artiklan jälkeen luku seuraavasti: "III a LUKUREHUSTA AIHEUTUVIA VAARATILANTEITA KOSKEVA TIETOJÄRJESTELMÄ16 a artiklaJäsenvaltioiden on säädettävä, että laitosten vastuuhenkilöt ilmoittavat välittömästi jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jos niillä on käytettävissä olevien tietojen perusteella aihetta päätellä, että eläinten ruokintaan tarkoitettuja tuotteita sisältävä erä, jonka nämä laitokset ovat kolmannesta maasta tuoneet yhteisön alueelle tai laskeneet liikkeeseen ja joka on niiden hallussa tai jonka ne omistavat:- ylittää direktiivin 1999/29/EY liitteessä II olevassa A osassa vahvistetut enimmäispitoisuudet, joiden ylittyessä tuotetta ei saa enää sellaisenaan jakaa eläimille eikä sekoittaa muihin eläinten ruokintaan tarkoitettuihin tuotteisiin, tai- ei ole jonkin muun tämän direktiivin artiklan 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun säännöksen mukainen ja aiheuttaa tämän sääntöjenvastaisuuden vuoksi aiottu käyttötarkoitus huomioon ottaen vakavan vaaran ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle.Laitosten vastuuhenkilöiden on annettava kaikki tiedot, joiden perusteella kyseinen tuote tai tuote-erä voidaan tarkasti yksilöidä, mahdollisimman täydelliset tiedot kyseisen yhden tai useamman tuotteen aiheuttamasta vaarasta sekä kaikki käytettävissä olevat tiedot, joista on hyötyä tuotteen jäljittämisessä. Niiden on ilmoitettava jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille myös toimista, joihin on ryhdytty ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle aiheutuvien vaarojen ehkäisemiseksi, ja samalla toimitettava näiden toimien kuvaus.Jäsenvaltioiden on määrättävä, että sama eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden aiheuttamia vaaroja koskeva ilmoittamisvelvollisuus koskee myös karjojen terveyden seurannasta huolehtivia ammattihenkilöitä, esimerkiksi niitä, joita tarkoitetaan elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä annetun neuvoston direktiivin 96/23/EY(11) 10 artiklassa, ja niiden laboratorioiden vastuuhenkilöitä, jotka suorittavat analyysejä.Toimivaltaiset viranomaiset soveltavat tarvittaessa 8, 11 tai 13 artiklan säännöksiä.16 b artikla1. Jos jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla on käytettävissään tietoja, jotka käytettävissä olevien vaaroja koskevien arviointiperusteiden valossa osoittavat, että eläinten ruokintaan tarkoitetusta tuote-erästä aiheutuu vakava vaara ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle, niiden on tarkistettava saamansa tiedot ja tarvittaessa huolehdittava tarvittavien toimenpiteiden toteuttamisesta sen varmistamiseksi, että erää ei käytetä eläinten ruokinnassa, asetettava kyseinen erä rajoituksen alaiseksi ja tutkittava viipymättä:- vaaran luonne ja tarvittaessa haitallisten aineiden pitoisuudet,- haitallisten aineiden tai vaaran mahdollinen alkuperä,vaaran arvioinnin tarkentamiseksi.Tarvittaessa tämä arviointi suoritetaan myös saman tuotteen muille erille tai ihmisten ravintoketjuun tai eläinten rehuketjuun sisältyville muille tuotteille, jotka voivat sisältää haitallisia aineita tai joihin vaara on saattanut ulottua, ottaen huomioon haitallisten aineiden mahdollinen sekoittuminen muiden eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden kanssa ja vaarallisten tuotteiden mahdollinen uudelleenkäyttö eläinten ravintoketjussa.2. Jos vakavan vaaran olemassaolo todetaan 1 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on varmistettava, että haitallisia aineita sisältävän erän lopullisella käytöllä, mukaan luettuna erän puhdistus, muu vaarattomaksi tekeminen, jälleenkäsittely tai mahdollinen tuhoaminen, ei ole haitallisia vaikutuksia ihmisten tai eläinten terveyteen taikka ympäristöön. Jos haitalliset aineet tai näiden aineiden esiintymiseen liittyvä vaara ovat saattaneet ulottua muihin eriin tai ihmisten tai eläinten ravintoketjuun, jäsenvaltioiden on viipymättä tunnistettava ja asetettava tarkastusten alaiseksi muut vaarallisiksi katsotut tuote-erät, ja tarvittaessa myös tunnistettava vaarallisilla tuotteilla ruokitut elävät eläimet, sekä sovellettava toimenpiteitä, joista säädetään direktiivissä 96/23/EY tai muissa eläinten terveyttä ja eläinperäisten tuotteiden turvallisuutta koskevissa yhteisön säännöksissä, ja huolehdittava samalla asianomaisten valvontayksiköiden välisestä yhteensovittamisesta vaarallisten tuotteiden liikkeeseen laskemisen ehkäisemiseksi ja jo liikkeeseen laskettujen tuotteiden pois vetämiseksi.16 c artikla1. Jos jokin jäsenvaltio toteaa, että sen ja muiden jäsenvaltioiden alueella liikkeeseen laskettu eläinten ruokintaan tarkoitettu tuote tai jostakin kolmannesta maasta tuleva tuote, joka on tuotu yhteisön alueelle laskettavaksi liikkeeseen yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa:- ylittää direktiivin 1999/29/EY liitteessä II olevassa A osassa vahvistetut enimmäispitoisuudet, joiden ylittyessä tuotetta ei saa enää sellaisenaan jakaa eläimille eikä sekoittaa muihin eläinten ruokintaan tarkoitettuihin tuotteisiin, tai- ei ole jonkin muun tämän direktiivin 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun säännöksen mukainen ja aiheuttaa tämän sääntöjenvastaisuuden vuoksi aiottu käyttötarkoitus huomioon ottaen vakavan vaaran ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle,tämän jäsenvaltion on varoitettava komissiota viipymättä asiaa koskevalla ilmoituksella.Jäsenvaltion on toimitettava riittävät tiedot kyseisten tuotteiden sekä tarvittaessa näillä tuotteilla ruokittujen elävien eläinten tunnistamiseksi, jäljittämiseksi ja tarkastusten alaiseksi saattamiseksi, ja sen on annettava tiedot suunnitelluista tai jo toteutetuista suojatoimenpiteistä, jotta komissio pystyy antamaan asiasta riittävästi tietoa muille jäsenvaltioille.2. Asianomaisten jäsenvaltioiden on annettava komissiolle viipymättä tiedoksi ilmoitettuja vaaroja koskevat kaikki seurantatoimet, myös vaaratilanteen päättymiseen liittyvät tiedot.3. Komission ja jäsenvaltioiden on otettava käyttöön nopea tietojenvaihtojärjestelmä ja varmistettava sen toiminta noudattaen 23 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti vahvistettuja edellytyksiä, jotta tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen varoitusten ja 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen välittämistä ja levittämistä voidaan helpottaa.4. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille varoitusten välittämisen ja levittämisen helpottamiseksi toteutetuista toimenpiteistä."8) Korvataan 17 artiklan 2 kohta seuraavasti: "2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että tarkastuksia suorittavia virkamiehiä sitoo salassapitovelvollisuus. Tämä säännös ei kuitenkaan saa estää jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia jakamasta tietoja, jotka ovat tarpeen ihmisten ja eläinten terveyteen tai ympäristöön kohdistuvan vakavan vaaran torjumiseksi."9) Korvataan 17 a artikla seuraavasti: " 17 a artikla1. Komission asiantuntijat voivat yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehdä paikalla tarkastuksia, jos se on tarpeen tämän asetuksen soveltamiseksi yhtenäisellä tavalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 15 artiklan soveltamista. Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus suoritetaan, on avustettava asiantuntijoita kaikin tarvittavin tavoin näille kuuluvien tehtävien suorittamisessa. Komissio antaa toimivaltaisille viranomaisille, jäsenvaltioille ja Euroopan parlamentille tiedot tarkastusten tuloksista.2. Tämän artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja erityisesti ne, jotka koskevat kansallisten viranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön sääntelyä, annetaan 23 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen."10) Muutetaan 22 artikla seuraavasti:a) Lisätään 2 kohdan loppuun virke seuraavasti: "Nämä tiedot on annettava 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistettavan mallin mukaisina vuosikertomuksina."b) Lisätään 3 kohdan loppuun alakohta seuraavasti: "Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu yhteenvetona annettava kokonaiskertomus annetaan tiedoksi Euroopan parlamentille."2 artiklaKorvataan neuvoston direktiivin 70/524/ETY 2 artiklan k alakohta seuraavasti: "k) 'liikkeeseen laskemisella' tai 'liikkuvuudella' eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden hallussa pitämistä niiden myyntiä varten, mukaan lukien niiden tarjoaminen, tai muuta kolmansille osapuolille joko ilmaiseksi tai maksua vastaan tapahtuvaa siirtoa varten, sekä itse myyntiä ja muita siirtomuotoja."3 artiklaKorvataan neuvoston direktiivin 96/25/EY 2 artiklan b alakohta seuraavasti: "b) 'liikkeeseen laskemisella' tai 'liikkuvuudella' eläinten ruokintaan tarkoitettujen tuotteiden hallussa pitämistä niiden myyntiä varten, mukaan lukien niiden tarjoaminen, tai muuta kolmansille osapuolille joko ilmaiseksi tai maksua vastaan tapahtuvaa siirtoa varten, sekä itse myyntiä ja muita siirtomuotoja."4 artiklaKumotaan neuvoston direktiivin 1999/29/EY 12 artiklan 3 ja 4 kohta.5 artikla1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä syyskuuta 2002. Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivänä toukokuuta 2003 lukien.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne keskeiset kansalliset säännökset, jotka ne antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.6 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.7 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 2001.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesN. FontaineNeuvoston puolestaPuheenjohtajaA. Neyts-Uyttebroeck(1) EYVL C 274 E, 26.9.2000, s. 28 ja EYVL C 96 E, 27.3.2001, s. 279.(2) EYVL C 367, 20.12.2000, s. 11.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 4. lokakuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 12. helmikuuta 2001 (EYVL C 93, 23.2.2001, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 15. toukokuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Neuvoston päätös, tehty 19. kesäkuuta 2001.(4) EYVL L 265, 8.11.1995, s. 17, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/77/EY (EYVL L 333, 29.12.2000, s. 81).(5) EYVL L 115, 4.5.1999, s. 32.(6) Rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annettu neuvoston direktiivi 70/524/ETY, EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston direktiivillä 1999/20/EY (EYVL L 80, 25.3.1999, s. 20).(7) Rehuaineiden liikkuvuudesta 29 päivänä huhtikuuta 1996 annettu neuvoston direktiivi 96/25/EY, EYVL L 125, 23.5.1996, s. 35, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/16/EY (EYVL L 105, 3.5.2000, s. 36).(8) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 24.(9) EYVL L 115, 4.5.1999, s. 32.(10) EYVL L 170, 3.8.1970, s. 1.(11) EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10.


Avis juridique important

|

31996L0021

Neuvoston direktiivi 96/21/EY, annettu 29 päivänä maaliskuuta 1996, muiden kuin neuvoston direktiivissä 79/112/ETY säädettyjen pakollisten mainintojen liittämisestä tiettyjen elintarvikkeiden pakkausmerkintöihin annetun komission direktiivin 94/54/EY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 088 , 05/04/1996 s. 0005 - 0006

NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/21/EY,annettu 29 päivänä maaliskuuta 1996,muiden kuin neuvoston direktiivissä 79/112/ETY säädettyjen pakollisten mainintojen liittämisestä tiettyjen elintarvikkeiden pakkausmerkintöihin annetun komission direktiivin 94/54/EY muuttamisesta EUROOPAN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon elintarvikkeissa käytettäväksi tarkoitetuista makeutusaineista 30 päivänä kesäkuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/35/EY (2) ja erityisesti sen 6 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, ettämuiden kuin neuvoston direktiivissä 79/112/ETY säädettyjen pakollisten mainintojen liittämisestä tiettyjen elintarvikkeiden pakkausmerkintöihin 18 päivänä marraskuuta 1994 annetun komission direktiivin 94/54/EY (3) liitteessä luetellaan elintarvikkeet, joiden pakkausmerkinnöissä on oltava yksi tai useampi pakollinen lisämerkintä,tämän direktiivin tarkoituksena on täydentää edellä mainittua liitettä makeutusaineita sisältävien elintarvikkeiden osalta,kun otetaan huomioon ehdotettujen toimien laajuus ja vaikutukset, tässä direktiivissä säädetyt yhteisön toimenpiteet ovat paitsi tarpeellisia myös välttämättömiä asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi; jäsenvaltiot eivät voi saavuttaa näitä tavoitteita toimimalla kukin erikseen; lisäksi jo direktiivissä 94/35/EY säädetään niiden toteuttamisesta yhteisön tasolla,asianmukaisen kuluttajavalistuksen varmistamiseksi on tarpeellista tehdä pakolliseksi liittää makeutusaineita sisältävien elintarvikkeiden pakkausmerkintöihin maininta, jossa tuodaan esille niiden edellä mainittu ominaisuus,lisäksi on aiheellista säätää varoitusmerkinnöistä tiettyjä makeutusaineiden luokkia sisältävien elintarvikkeiden pakkausmerkinnöissä, jatätä direktiiviä koskeva ehdotus on saatettu pysyvän elintarvikekomitean käsiteltäväksi direktiivin 79/112/ETY 17 artiklassa ja direktiivin 94/35/EY 7 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti; komitea ei ole pystynyt antamaan lausuntoa; saman menettelyn mukaisesti komissio on tehnyt neuvostolle ehdotukset tarvittavista toimenpiteistä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Täydennetään direktiivin 94/54/EY liite seuraavasti:>TAULUKON PAIKKA>2 artikla Jäsenvaltioiden on tarvittaessa muutettava lakejaan, asetuksiaan ja hallinnollisia määräyksiään 1 päivään heinäkuuta 1996 mennessä- salliakseen tämän direktiivin mukaisten tuotteiden kaupan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1996,- kieltääkseen 1 päivästä heinäkuuta 1997 niiden tuotteiden kaupan, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia. Ennen mainittua päivämäärää markkinoille saatettuja tai pakkausmerkinnöin varustettuja tuotteita, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, voidaan kuitenkin pitää kaupan, kunnes varastot ovat loppuneet.Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 29 päivänä maaliskuuta 1996.Neuvoston puolestaT. TREUPuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 93/102/EY (EYVL N:o L 291, 25.11.1993, s. 14)(2) EYVL N:o L 237, 10.9.1994, s. 3(3) EYVL N:o L 300, 23.11.1994, s. 14