title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/12/EY, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009 , lentoasemamaksuista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               14.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 70/11

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/12/EY,
   annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009,
   lentoasemamaksuista
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Lentoasemien tärkein tehtävä ja kaupallisen toiminnan kohde on huolehtia ilma-aluksista niiden laskeutumisesta niiden nousuun asti, samoin kuin matkustajista ja rahdista, jotta lentoliikenteen harjoittajat voivat tarjota lentoliikennepalveluja. Tätä varten lentoasemat tarjoavat ilma-alusten käyttöön sekä matkustajien ja rahdin käsittelyyn liittyviä tiloja ja palveluja, joiden kustannukset ne yleensä kattavat lentoasemamaksuilla. Lentoaseman pitäjien, jotka tarjoavat tiloja ja palveluja, joista lentoasemamaksuja peritään, olisi pyrittävä toimimaan kustannustehokkaasti.

               (2)

               On tarpeen vahvistaa yhteiset puitteet, joilla säännellään lentoasemamaksujen keskeisiä tekijöitä ja sitä, miten nämä maksut asetetaan, sillä tällaisten puitteiden puuttuminen voi vaarantaa lentoaseman pitäjien ja lentoaseman käyttäjien välisiä suhteita koskevien perusvaatimusten täyttymisen. Nämä puitteet eivät saisi vaikuttaa jäsenvaltion mahdollisuuteen päättää siitä, voidaanko ja missä määrin lentoaseman kaupallisesta toiminnasta saadut tulot ottaa huomioon lentoasemamaksuja vahvistettaessa.

               (3)

               Tätä direktiiviä olisi sovellettava yhteisössä sijaitseviin tiettyä vähimmäiskokoa suurempiin lentoasemiin, koska pienten lentoasemien pitäminen ja rahoittaminen ei edellytä yhteisön puitteiden soveltamista.

               (4)

               Sellaisessa jäsenvaltiossa, jossa mikään lentoasema ei saavuta tämän direktiivin soveltamisen edellyttämää vähimmäiskokoa, matkustajamäärältään suurimmalla lentoasemalla on asianomaiseen jäsenvaltioon saapumispaikkana sellainen erityisasema, että on tarpeen lisäksi soveltaa tätä direktiiviä asianomaiseen lentoasemaan, jotta voidaan taata tiettyjen perusperiaatteiden noudattaminen lentoaseman pitäjän ja lentoaseman käyttäjien välisessä suhteessa erityisesti maksujen avoimuuden ja lentoaseman käyttäjien syrjimättömän kohtelun osalta.

               (5)

               Alueellisen yhteenkuuluvuuden edistämiseksi jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus soveltaa lentoasemaverkon kattavaa yhteistä maksujärjestelmää. Tällaisiin verkkoihin kuuluvien lentoasemien kesken toteutettavien taloudellisten siirtojen olisi oltava yhteisön oikeuden mukaisia.

               (6)

               Jäsenvaltioiden olisi liikenteen jakamiseen liittyvistä syistä voitava sallia samaa kaupunkia tai kaupunkiryhmää palvelevien lentoasemien pitäjän soveltaa yhteistä ja avointa maksujärjestelmää. Näiden lentoasemien kesken toteutettavien taloudellisten siirtojen olisi oltava asiaa koskevan yhteisön oikeuden mukaisia.

               (7)

               Kannustimia uusien reittien avaamiseen, muun muassa epäedullisessa asemassa olevien ja syrjäisimpien alueiden kehittämisen edistämiseksi, olisi myönnettävä ainoastaan yhteisön lainsäädännön mukaisesti.

               (8)

               Lennonvarmistusmaksujen ja maahuolintamaksujen perimistä käsitellään jo lennonvarmistuspalvelujen yhteisestä maksujärjestelmästä 6 päivänä joulukuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1794/2006 (4) ja pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla 15 päivänä lokakuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/67/EY (5). Vammaisten ja liikuntarajoitteisten matkustajien avustamisen rahoittamiseksi perittävistä maksuista säädetään vammaisten ja liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeuksista lentoliikenteessä 5 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1107/2006 (6).

               (9)

               Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (International Civil Aviation Organisation, ICAO) neuvosto sopi vuonna 2004 lentoasemamaksuja koskevista toimintalinjoista, joihin kuuluvat muun muassa seuraavat periaatteet: maksujen suhteuttaminen kustannuksiin, syrjimättömyys ja lentoasemien taloudellista sääntelyä suorittava riippumaton mekanismi.

               (10)

               ICAOn neuvosto on katsonut, että lentoasemamaksu on maksu, joka on tarkoitettu ja jota sovelletaan erityisesti niiden kustannusten kattamiseen, jotka aiheutuvat tilojen ja palvelujen tarjoamisesta siviili-ilmailulle, kun taas vero on maksu, jonka tarkoituksena on lisätä valtion tai paikallishallinnon tuloja, joita ei yleensä kokonaisuudessaan tai kustannuskohtaisesti käytetä siviili-ilmailuun.

               (11)

               Lentoasemamaksujen olisi oltava syrjimättömiä. Olisi otettava käyttöön lentoaseman pitäjien ja käyttäjien välistä säännöllisiä neuvotteluja koskeva pakollinen menettely, jossa kummallakin osapuolella on mahdollisuus vedota riippumattomaan valvontaviranomaiseen, jos lentoaseman käyttäjät vastustavat lentoasemamaksuja koskevaa päätöstä tai maksujärjestelmän muutosta.

               (12)

               Päätösten puolueettomuuden ja tämän direktiivin asianmukaisen ja tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi jokaiseen jäsenvaltioon olisi perustettava riippumaton valvontaviranomainen. Tällä viranomaisella olisi oltava kaikki tehtäviensä suorittamiseksi tarvittava henkilöstö, asiantuntemus ja rahoitus.

               (13)

               On välttämätöntä, että lentoaseman käyttäjät saavat lentoaseman pitäjältä säännöllisesti tietoja siitä, miten ja millä perusteilla lentoasemamaksut lasketaan. Tällainen avoimuus antaisi lentoliikenteen harjoittajille käsityksen lentoasemalle aiheutuvista kustannuksista ja lentoaseman investointien tuottavuudesta. Jotta lentoaseman pitäjä voisi asianmukaisesti arvioida tulevia investointitarpeita, lentoaseman käyttäjien olisi hyvissä ajoin annettava lentoaseman pitäjän käyttöön kaikki toimintaansa koskevat ennusteet sekä tiedot kehittämishankkeistaan ja erityisistä tarpeistaan ja ehdotuksistaan.

               (14)

               Lentoaseman pitäjien olisi tiedotettava lentoaseman käyttäjille tärkeistä infrastruktuurihankkeista, sillä niillä on huomattavia vaikutuksia lentoasemamaksujen järjestelmään tai tasoon. Tällaiset tiedot olisi annettava, jotta voidaan seurata infrastruktuurikustannuksia ja varmistetaan asianomaisen lentoaseman tilojen soveltuvuus ja kustannustehokkuus.

               (15)

               Lentoaseman pitäjien olisi voitava soveltaa lentoasemamaksuja, jotka vastaavat tarjottua infrastruktuuria ja/tai palvelun tasoa, koska lentoliikenteen harjoittajilla on oikeus edellyttää, että lentoaseman pitäjän tarjoamien palvelujen hinta vastaa niiden laatua. Mahdollisuus eriytettyyn infrastruktuurin tai palvelujen käyttöön olisi kuitenkin annettava syrjimättömällä tavalla kaikille lentoliikenteen harjoittajille, jotka haluavat käyttää niitä. Jos kysyntä ylittää tarjonnan, käyttöoikeus olisi määriteltävä objektiivisin ja syrjimättömin perustein, jotka lentoaseman pitäjä laatii. Lentoasemamaksujen eriyttämisen olisi perustuttava avoimiin, objektiivisiin ja selkeisiin arviointiperusteisiin.

               (16)

               Lentoaseman käyttäjien ja lentoaseman pitäjän olisi voitava tehdä palvelun tasoa koskeva sopimus lentoasemamaksujen vastineeksi tarjotun palvelun laadusta. Maksujen vastineeksi tarjotun palvelun laatua koskevat neuvottelut voitaisiin käydä osana säännöllisiä neuvotteluja.

               (17)

               Eri jäsenvaltioissa on erilaisia lentoasemainvestointien etukäteisrahoitusta koskevia järjestelmiä. Jäsenvaltioissa, joissa annetaan etukäteisrahoitusta, jäsenvaltioiden tai lentoaseman pitäjien tulisi noudattaa ICAOn menettelyjä ja/tai ottaa käyttöön omia takeitaan.

               (18)

               Tämä direktiivi ei saisi rajoittaa perustamissopimuksen ja erityisesti sen 81–89 artiklan soveltamista.

               (19)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on yhteisten periaatteiden vahvistaminen lentoasemamaksujen perimiselle yhteisön lentoasemilla, koska lentoasemamaksujärjestelmiä ei kansallisella tasolla voida toteuttaa tavalla, joka olisi yhdenmukainen koko yhteisössä, vaan tavoite voidaan sen laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Kohde
   1.   Tässä direktiivissä vahvistetaan yhteiset periaatteet lentoasemamaksujen perimiselle yhteisön lentoasemilla.
   2.   Tätä direktiiviä sovelletaan perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla sijaitseviin lentoasemiin, joilla voidaan harjoittaa kaupallista liikennettä ja joiden vuotuinen liikennemäärä on yli viisi miljoonaa matkustajaa, ja kussakin jäsenvaltiossa lentoasemaan, jolla on eniten matkustajaliikennettä.
   3.   Jäsenvaltioiden on julkaistava luettelo alueellaan toimivista lentoasemista, joihin tätä direktiiviä sovelletaan. Luettelon on perustuttava komission (Eurostat) tietoihin, ja se on päivitettävä vuosittain.
   4.   Tätä direktiiviä ei sovelleta maksuihin, joita peritään korvaukseksi reitillä ja lentoasemalla annettavista lennonvarmistuspalveluista asetuksen (EY) N:o 1794/2006 mukaisesti, eikä maksuihin, joita peritään korvaukseksi direktiivin 96/67/EY liitteessä tarkoitetuista maahuolintapalveluista, eikä asetuksessa (EY) N:o 1107/2006 tarkoitettuihin vammaisten ja liikuntarajoitteisten matkustajien avustamisen rahoittamiseksi perittäviin maksuihin.
   5.   Tämä direktiivi ei rajoita kunkin jäsenvaltion oikeutta soveltaa alueelleen sijoittautuneeseen lentoaseman pitäjään muita sääntelytoimenpiteitä, jos ne eivät ole tämän direktiivin eivätkä muiden yhteisön oikeuden asiaa koskevien säännösten vastaisia. Tällaisia toimenpiteitä voivat olla taloudelliset valvontatoimenpiteet, kuten maksujärjestelmien ja/tai maksujen tason hyväksyminen, mukaan lukien kannustinpohjaiset maksujen perimismenettelyt tai enimmäishintojen sääntely.
   2 artikla
   Määritelmät
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan

               1)

               ’lentoasemalla’ maa-aluetta, joka on erityisesti järjestetty ilma-alusten laskua, lentoonlähtöä ja liikkumista varten, mukaan lukien lentoliikenteen ja ilma-alusten palvelujen tätä toimintaa varten edellyttämät lisärakennelmat ja -laitteet sekä kaupallisen lentoliikenteen tarvitsemat rakennelmat ja laitteet;

               2)

               ’lentoaseman pitäjällä’ yhteisöä, jonka tarkoituksena on kansallisten lakien, asetusten tai sopimusten nojalla huolehtia muun toimintansa ohella tai yksinomaisesti lentoaseman tai lentoasemaverkon infrastruktuurien hallinnosta ja hallinnasta sekä kyseisellä lentoasemalla tai kyseisessä lentoasemaverkossa olevien eri tahojen toiminnan yhteensovittamisesta ja valvonnasta;

               3)

               ’lentoaseman käyttäjällä’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka vastaa matkustajien, postin ja/tai rahdin kuljetuksesta lentoteitse kyseiselle lentoasemalle tai kyseiseltä lentoasemalta;

               4)

               ’lentoasemamaksulla’ lentoaseman pitäjän hyväksi kerättävää maksua, joka peritään lentoaseman käyttäjiltä pelkästään lentoaseman pitäjän käyttöön antamien sellaisten tilojen ja palvelujen käytöstä, jotka liittyvät ilma-alusten laskeutumiseen, lentoonlähtöön, valaistukseen ja pysäköintiin sekä matkustajien ja rahdin käsittelyyn;

               5)

               ’lentoasemaverkolla’ jäsenvaltion asianmukaisesti sellaiseksi nimeämää saman lentoaseman pitäjän hoitamaa lentoasemien ryhmää.

         3 artikla
   Syrjimättömyys
   Jäsenvaltioiden on yhteisön lainsäädännön mukaisesti varmistettava, etteivät lentoasemamaksut syrji lentoaseman käyttäjiä keskenään. Tämä ei estä mukauttamasta lentoasemamaksuja yleistä etua koskevien seikkojen, mukaan lukien ympäristöseikat, perusteella. Mukauttamisen perusteiden on oltava asiaan vaikuttavia, objektiivisia ja avoimia.
   4 artikla
   Lentoasemaverkko
   Jäsenvaltiot voivat sallia, että lentoasemaverkon pitäjä ottaa käyttöön yhteisen ja avoimen lentoasemamaksujärjestelmän, jota sovelletaan koko lentoasemaverkossa.
   5 artikla
   Yhteiset maksujärjestelmät
   Ilmoitettuaan asiasta komissiolle jäsenvaltiot voivat yhteisön oikeutta noudattaen sallia, että lentoaseman pitäjä soveltaa yhteistä ja avointa maksujärjestelmää samaa kaupunkia tai kaupunkiryhmää palvelevilla lentoasemilla, edellyttäen, että kukin lentoasema täyttää täysin 7 artiklassa säädetyt avoimuutta koskevat vaatimukset.
   6 artikla
   Neuvottelut ja muutoksenhaku
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että otetaan käyttöön pakollinen menettely, jonka mukaisesti lentoaseman pitäjä ja lentoaseman käyttäjät taikka käyttäjien edustajat tai yhteenliittymät neuvottelevat säännöllisesti lentoasemamaksujärjestelmän toiminnasta, lentoasemamaksujen tasosta ja tarvittaessa myös tarjottavan palvelun laadusta. Tällaiset neuvottelut on järjestettävä vähintään kerran vuodessa, jollei viimeisimmän neuvottelun yhteydessä toisin sovita. Jos lentoaseman pitäjän ja lentoaseman käyttäjien välillä on monivuotinen sopimus, neuvottelut on järjestettävä tämän sopimuksen mukaisesti. Jäsenvaltioilla on oikeus vaatia, että neuvotteluja käydään useammin.
   2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoasemamaksujärjestelmän tai -maksujen tason muutokset tehdään lentoaseman pitäjän ja lentoaseman käyttäjien välisellä sopimuksella aina, kun se on mahdollista. Tätä varten lentoaseman pitäjän on toimitettava lentoaseman käyttäjille kaikki ehdotukset lentoasemamaksujärjestelmän tai -maksujen tason muuttamiseksi sekä ehdotettujen muutosten syyt viimeistään neljä kuukautta ennen muutosten voimaantuloa, paitsi poikkeuksellisissa olosuhteissa, jotka on perusteltava lentoaseman käyttäjille. Lentoaseman pitäjän on neuvoteltava lentoaseman käyttäjien kanssa ehdotetuista muutoksista ja otettava näiden näkemykset huomioon ennen päätöksen tekemistä. Lentoaseman pitäjän on yleensä julkaistava päätöksensä tai suosituksensa viimeistään kaksi kuukautta ennen sen voimaantuloa. Lentoaseman pitäjän on perusteltava päätöksensä lentoaseman käyttäjien näkemysten osalta, jos ehdotetuista muutoksista ei päästä sopimukseen lentoaseman pitäjän ja lentoaseman käyttäjien välillä.
   3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kumpikin osapuoli voi vedota 11 artiklassa tarkoitettuun riippumattomaan valvontaviranomaiseen, jonka on tutkittava lentoasemamaksujärjestelmän tai -maksujen tason muuttamisen perustelut, jos lentoaseman pitäjän tekemästä lentoasemamaksuja koskevasta päätöksestä ollaan erimielisiä.
   4.   Jos lentoaseman pitäjän päättämä lentoasemamaksujärjestelmän tai -tason muutos saatetaan riippumattoman valvontaviranomaisen käsiteltäväksi, muutos ei tule voimaan ennen kuin tämä viranomainen on tutkinut asian. Riippumaton valvontaviranomainen tekee neljän viikon kuluessa siitä, kun se on saanut asian käsiteltäväkseen, väliaikaisen päätöksen lentoasemamaksujen muutoksen voimaantulosta, jollei samassa ajassa voida tehdä lopullista päätöstä.
   5.   Jäsenvaltio voi päättää olla soveltamatta 3 ja 4 kohtaa lentoasemamaksujen tason tai rakenteen muutoksiin lentoasemilla, joiden osalta

               a)

               on olemassa kansallisen oikeuden mukainen pakollinen menettely, jonka mukaan lentoasemamaksut tai niiden enimmäistason määrittää tai hyväksyy riippumaton valvontaviranomainen; tai

               b)

               on olemassa kansallisen oikeuden mukainen pakollinen menettely, jolla riippumaton valvontaviranomainen tutkii säännöllisesti tai asianomaisten osapuolten pyynnöstä, vallitseeko tällaisilla lentoasemilla tehokas kilpailu. Jos se osoittautuu asian tutkimisen perusteella aiheelliseksi, jäsenvaltion on päätettävä, että riippumaton valvontaviranomainen määrittää tai hyväksyy lentoasemamaksut tai niiden enimmäistason. Tätä päätöstä sovelletaan niin kauan kuin se on asianomaisen viranomaisen suorittaman tutkimisen perusteella tarpeen.

         Jäsenvaltion tätä kohtaa soveltaessaan noudattamien menettelyjen, ehtojen ja perusteiden on oltava asiaan vaikuttavia, objektiivisia, syrjimättömiä ja avoimia.
   7 artikla
   Avoimuus
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman pitäjä antaa aina 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen neuvottelujen yhteydessä kullekin lentoaseman käyttäjälle taikka lentoaseman käyttäjien edustajille tai yhteenliittymille tiedot tekijöistä, joiden perusteella lentoaseman pitäjän kullakin lentoasemalla perimien kaikkien maksujen järjestelmä tai taso on määritelty. Näihin tietoihin on sisällyttävä vähintään seuraavat:

               a)

               luettelo lentoasemamaksun vastineeksi tarjotuista palveluista ja käyttöön annettavista infrastruktuureista;

               b)

               lentoasemamaksujen asettamisessa käytetty menetelmä;

               c)

               yleinen kulurakenne niiden tilojen ja palvelujen osalta, joita lentoasemamaksut koskevat;

               d)

               eri maksuista kertyvät tulot ja niillä katettujen palvelujen kokonaiskustannukset;

               e)

               julkisilta viranomaisilta saatu rahoitus niiden tilojen ja palvelujen osalta, joita lentoasemamaksut koskevat;

               f)

               ennusteet lentoaseman tilanteesta maksujen, liikenteen kasvun ja suunniteltujen investointien osalta;

               g)

               lentoaseman infrastruktuurin ja laitteiden todellinen käyttö tiettynä aikana; sekä

               h)

               ehdotettujen merkittävien investointien ennustettu tulos sen mukaan, mikä on niiden vaikutus lentoaseman kapasiteettiin.

         2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman käyttäjät antavat lentoaseman pitäjälle ennen jokaista 6 artiklan 1 kohdan mukaista neuvottelua tiedot erityisesti seuraavista seikoista:

               a)

               liikenne-ennusteet;

               b)

               ilma-aluskalustoaan ja sen käyttöä koskevat ennusteet;

               c)

               kehittämishankkeensa asianomaisella lentoasemalla; ja

               d)

               asianomaista lentoasemaa koskevat vaatimuksensa.

         3.   Tämän artiklan nojalla annettuja tietoja on pidettävä luottamuksellisina tai taloudellisesti arkaluonteisina ja käsiteltävä sen mukaisesti, jollei kansallisen lainsäädännön soveltamisesta muuta johdu. Julkisesti noteerattujen lentoaseman pitäjien osalta on noudatettava erityisesti arvopaperimarkkinalainsäädäntöä.
   8 artikla
   Uusi infrastruktuuri
   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman pitäjä neuvottelee lentoaseman käyttäjien kanssa ennen uusia infrastruktuurihankkeita koskevien suunnitelmien lopullista tekemistä.
   9 artikla
   Laatuvaatimukset
   1.   Jäsenvaltioiden on lentoaseman sujuvan ja tehokkaan toiminnan turvaamiseksi toteutettava tarpeelliset toimenpiteet, jotta lentoaseman pitäjä ja lentoaseman käyttäjien lentoasemalla olevat edustajat tai yhteenliittymät voivat aloittaa neuvottelut lentoasemalla tarjottavien palvelujen laadusta tehtävän, palvelun tasoa koskevan sopimuksen tekemiseksi. Nämä palvelun laatua koskevat neuvottelut voidaan käydä osana 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja neuvotteluja.
   2.   Mahdollisessa palvelun tasoa koskevassa sopimuksessa on määriteltävä lentoaseman pitäjän tarjoaman palvelun taso, jossa on otettava huomioon lentoasemamaksujen todellinen järjestelmä tai taso ja se palvelun taso, johon lentoaseman käyttäjillä on oikeus lentoasemamaksujen vastineeksi.
   10 artikla
   Eriytetyt palvelut
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta lentoaseman pitäjä voi vaihdella tiettyjen lentoasemapalvelujen laatua ja laajuutta tai tarjota erilaatuisia ja -kokoisia terminaaleja tai terminaalien osia tarjotakseen räätälöityjä palveluja taikka terminaalin tai terminaalin osan tiettyyn käyttöön. Lentoasemamaksujen taso voidaan eriyttää tällaisten palvelujen laadun ja laajuuden sekä niiden kustannusten tai muunlaisten objektiivisten ja avoimien perusteiden mukaisesti. Lentoaseman pitäjillä on edelleen vapaus asettaa tällaisia eriytettyjä lentoasemamaksuja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 artiklan soveltamista.
   2.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta lentoaseman käyttäjä, joka haluaa käyttää räätälöityjä palveluja taikka tiettyyn käyttöön varattua terminaalia tai terminaalin osaa, voi saada käyttöönsä nämä palvelut ja terminaalin tai terminaalin osan.
   Jos lentoaseman käyttäjiä, jotka haluavat saada käyttöönsä räätälöityjä palveluja ja/tai tiettyyn käyttöön varatun terminaalin tai terminaalin osan, on useampia kuin kapasiteetin rajallisuuden vuoksi on mahdollista, käyttöoikeus on määriteltävä asiaan vaikuttavin, objektiivisin, avoimin ja syrjimättömin perustein. Lentoaseman pitäjä voi määritellä tällaiset perusteet, ja jäsenvaltiot voivat vaatia, että riippumaton valvontaviranomainen hyväksyy ne.
   11 artikla
   Riippumaton valvontaviranomainen
   1.   Tämän direktiivin noudattamiseksi toteutettujen toimenpiteiden asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi ja ainakin 6 artiklassa säädettyjen tehtävien hoitamiseksi jäsenvaltioiden on nimettävä tai perustettava riippumaton viranomainen, joka toimii niiden kansallisena riippumattomana valvontaviranomaisena. Tämä viranomainen voi olla sama kuin se, jolle jäsenvaltio on antanut tehtäväksi 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen muiden sääntelytoimenpiteiden soveltamisen, mukaan luettuna maksujärjestelmän ja/tai lentoasemamaksujen tason hyväksyminen, jos se täyttää tämän artiklan 3 kohdassa säädetyt vaatimukset.
   2.   Tämä direktiivi ei estä riippumatonta valvontaviranomaista siirtämästä valvonnassaan ja täydellä vastuullaan sekä kansallisen oikeuden mukaisesti tämän direktiivin täytäntöönpanoa muille riippumattomille valvontaviranomaisille edellyttäen, että täytäntöönpanossa noudatetaan samoja normeja.
   3.   Jäsenvaltioiden on taattava riippumattoman valvontaviranomaisen riippumattomuus varmistamalla, että se on oikeudellisesti erillinen ja toiminnallisesti riippumaton lentoasemien pitäjistä ja lentoliikenteen harjoittajista. Jäsenvaltioiden, jotka ovat lentoasemien, lentoasemien pitäjien tai lentoliikenteen harjoittajien omistajia tai joilla on määräysvalta lentoasemien pitäjiin tai lentoliikenteen harjoittajiin nähden, on varmistettava, että tällaiseen omistajuuteen tai määräysvaltaan liittyviä tehtäviä ei ole uskottu riippumattomalle valvontaviranomaiselle. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että riippumaton valvontaviranomainen käyttää toimivaltaansa puolueettomasti ja avoimesti.
   4.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle riippumattoman valvontaviranomaisen nimi ja osoite, sille osoitetut tehtävät ja vastuualueet sekä toimenpiteet, jotka on toteutettu 3 kohdan noudattamiseksi.
   5.   Jäsenvaltiot voivat perustaa riippumatonta valvontaviranomaista varten rahoitusmekanismin, johon voi kuulua maksun periminen lentoaseman käyttäjiltä ja lentoaseman pitäjiltä.
   6.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erimielisyyksien osalta toteutetaan toimia, joilla

               a)

               perustetaan lentoaseman pitäjän ja käyttäjien välisten erimielisyyksien ratkaisumenettely;

               b)

               määritellään ne edellytykset, joilla erimielisyys voidaan saattaa riippumattoman valvontaviranomaisen käsiteltäväksi. Viranomaisen on erityisesti hylättävä valitukset, jotka eivät ole sen mielestä asianmukaisesti perusteltuja tai joihin ei ole liitetty tarvittavia asiakirjoja; ja

               c)

               vahvistetaan ne perusteet, joiden mukaisesti erimielisyyksiä arvioidaan niiden ratkaisemiseksi.

         Näiden menettelyjen, edellytysten ja perusteiden on oltava syrjimättömiä, avoimia ja objektiivisia.
   7.   Riippumattomalla valvontaviranomaisella on suorittaessaan 6 artiklan mukaista tutkintaa, joka koskee sitä, onko lentoasemamaksujärjestelmän tai -maksujen tason muuttaminen perusteltua, oltava pääsy asianomaisten osapuolten hallussa oleviin tarpeellisiin tietoihin, ja sen on kuultava asianomaisia osapuolia ennen päätöksen tekemistä. Sen on tehtävä lopullinen päätös mahdollisimman pian ja joka tapauksessa neljän kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut asian käsiteltäväkseen, sanotun rajoittamatta 6 artiklan 4 kohdan soveltamista. Tätä aikaa voidaan pidentää kahdella kuukaudella asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa. Riippumattoman valvontaviranomaisen päätökset ovat sitovia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioissa käytössä olevaa niiden parlamentaarista tai oikeudellista uudelleentarkastelua.
   8.   Riippumattoman valvontaviranomaisen on julkaistava toiminnastaan vuosikertomus.
   12 artikla
   Kertomus ja tarkistaminen
   1.   Komissio antaa viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2013 Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin soveltamista koskevan kertomuksen, jossa se arvioi edistymistä tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamisessa, sekä tekee niille tarvittaessa asianmukaisia ehdotuksia.
   2.   Jäsenvaltiot ja komissio tekevät yhteistyötä tätä direktiiviä sovellettaessa, erityisesti 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen laatimiseen tarvittavien tietojen keräämisessä.
   13 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2011. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   14 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   15 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2009.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         A. VONDRA

      (1)  EUVL C 10, 15.1.2008, s. 35.

      (2)  EUVL C 305, 15.12.2007, s. 11.

      (3)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 15. tammikuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 23. kesäkuuta 2008 (EUVL C 254 E, 7.10.2008, s. 18), Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 23. lokakuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 19. helmikuuta 2009.

      (4)  EUVL L 341, 7.12.2006, s. 3.

      (5)  EYVL L 272, 25.10.1996, s. 36.

      (6)  EUVL L 204, 26.7.2006, s. 1.


Avis juridique important

|

31992L0016

Neuvoston direktiivi 92/16/ETY, annettu 16 päivänä maaliskuuta 1992, luottolaitosten omista varoista annetun direktiivin 89/299/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 075 , 21/03/1992 s. 0048 - 0050 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 3 s. 0125  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 3 s. 0125

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/16/ETY,annettu 16 päivänä maaliskuuta 1992,luottolaitosten omista varoista annetun direktiivin 89/299/ETY muuttamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen,ottaa huomioon luottolaitosten omista varoista 17 päivänä huhtikuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/299/ETY (1), jossa määritellään kyseisiin omiin varoihin kuuluvat erät ja tapa, jolla ne lasketaan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (2),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (3),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (4),sekä katsoo, ettädirektiivin 89/299/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaan sallitaan osuuskunta- tai rahastomuotoisten luottolaitosten käsitellä lainanottajien yhteisvastuullisia sitoumuksia, kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 kohdan 7 alakohdassa tarkoitettuina omina varoina; sitä vastoin kyseisessä direktiivissä ei säädetä tällaisten sitoumusten käsittelystä tapauksissa, joissa osuuskunta- tai rahastomuotoinen luottolaitos muutetaan julkiseksi osakeyhtiöksi ("public limited liability company"),Tanskan hallitus on ilmaissut olevansa erittäin kiinnostunut siitä, että sen muutamat osuuskunta- tai rahastomuotoiset kiinnitysluottolaitokset muunnettaisiin julkisiksi osakeyhtiöiksi; tämän muutoksen helpottamiseksi tai sen mahdollistamiseksi on välttämätöntä säätää tilapäisesti poikkeuksesta, jollasallitaan niiden sisällyttää osan yhteisvastuullisista sitoumuksista omiin varoihin; tällä tilapäisellä poikkeuksella ei saisi olla haitallisia vaikutuksia luottolaitosten väliseen kilpailuun,antaessaan direktiivin 89/299/ETY neuvosto on pidättänyt itselleen täytäntöönpanovallan teknisten mukautusten osalta; komissio on ottanut tehtäväkseen tehdä ehdotuksen tämän ongelman lopullisesta ratkaisusta, jossa otetaan huomioon pankkialan erityispiirteet ja tehdään mahdolliseksi ottaa käyttöön sopivampi menettely kyseisen direktiivin täytäntöön panemiseksi,samantapaisen täytäntöönpanovallan käyttämisessä, kuin sen, jonka neuvosto pidätti itselleen direktiivillä 89/299/ETY, on myönnetty poikkeus, jolla osa yhteisvastuullisista sitoumuksista sallitaan sisällyttää omiin varoihin; tällä tilapäisellä poikkeuksella ei saisi olla haitallisia vaikutuksia luottolaitosten väliseen kilpailuun,komissiolle on annettu luottolaitosten liiketoiminnan aloittamista ja sen harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta ja direktiivin 77/780/ETY muuttamisesta 15 päivänä joulukuuta 1989 annetussa toisessa neuvoston direktiivissä 89/646/ETY (5) samantapainen täytäntöönpanovalta kuin se, jonka neuvosto varasi itselleen direktiivillä 89/299/ETY, jaottaen huomioon pankkialan erityispiirteet on asianmukaista, että komitea, josta säädetään toisen pankkidirektiivin 22 artiklassa, avustaa komissiota sille siirretyn täytäntöönpanovallan käyttämisessä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 13 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston päätöksen 87/373/ETY (6) 2 artiklassa olevaa menettelyä III koskevan vaihtoehdon b menettelytapasääntöjen mukaisesti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiiviä 89/299/ETY seuraavasti:1. Lisätään 4 artiklan jälkeen artikla seuraavasti:"4 a artiklaTanska saa sallia ennen 1 päivää tammikuuta 1990 perustettujen osuuskunta- tai rahastomuotoisten kiinnitysluottolaitostensa, jotka on muunnettu julkisiksi osakeyhtiöiksi, sisällyttää edelleen omiin varoihin jäsentensä yhteisvastuulliset sitoumukset, tai 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilta lainanottajilta olevat saamiset, joita käsitellään samalla tavoin kuin yhteisvastuullisia sitoumuksia, seuraavin rajoituksin:a) lainanottajien yhteisvastuullisten sitoumusten osalta laskentaperuste on 2 artiklan 1 kohdan 1 ja 2 alakohdassa tarkoitettujen erien yhteenlaskettu määrä, josta on vähennetty 2 artiklan 1 kohdan 9, 10 ja 11 alakohdassa tarkoitetut erät,b) laskentaperuste 1 päivänä tammikuuta 1991 tai, jos luottolaitokset on muutettu myöhemmin, muuntamispäivänä, on enimmäislaskentaperuste. Laskentaperuste ei saa koskaan olla suurempi kuin enimmäislaskentaperuste.c) enimmäislaskentaperustetta alennetaan 1 päivästä tammikuuta 1997 alkaen puolella tuon päivän jälkeen suoritetun jokaisen uuden 2 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan mukaisen pääoma-annin tuotosta, jad) omiksi varoiksi laskettavien lainanottajien yhteisvastuullisten sitoumusten enimmäismäärä ei saa koskaan olla suurempi kuin:50 prosenttia vuosina 1991 ja 1992,45 prosenttia vuosina 1993 ja 1994,40 prosenttia vuosina 1995 ja 1996,35 prosenttia vuonna 1997,30 prosenttia vuonna 1998,20 prosenttia vuonna 1999,10 prosenttia vuonna 2000, ja0 prosenttia 1 päivän tammikuuta 2001 jälkeenlaskentaperusteesta."2. Korvataan 8 artikla seuraavasti:"8 artikla1. Tähän direktiiviin tehtävät tekniset mukautukset- määritelmien selventämiseksi tämän direktiivin yhtenäisen soveltamisen varmistamiseksi koko yhteisössä,- määritelmien selventämiseksi rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi tämän direktiivin täytäntöönpanossaja- määritelmissä käytettyjen ilmaisujen ja sanontojen yhdenmukaistamiseksi luottolaitoksia ja niihin liittyviä aloja koskevissa myöhemmin annetuissa säädöksissä käytettyjen ilmaisujen ja sanontojen kanssaannetaan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettua kertomusta koskevien säännösten soveltamista.2. Komissiota avustaa komitea, jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä."2 artikla 1. Jäsenvaltioiden saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää tammikuuta 1993. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 16 päivänä maaliskuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJorge BRAGA DE MACEDO(1) EYVL N:o L 124, 5.5.1989, s. 16(2) EYVL N:o C 172, 3.7.1991, s. 3(3) EYVL N:o C 13, 20.1.1992 ja päätös 12 päivältä helmikuuta 1992.(4) EYVL N:o C 339, 31.12.1991, s. 2(5) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1(6) EYVL N:o L 197, 18.7.1987, s. 33


Avis juridique important

|

31985L0572

Neuvoston direktiivi 85/572/ETY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1985, elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien muovisten tarvikkeiden sisältämien ainesosien siirtymisen tarkastamiseen käytettävistä simulanteista

Virallinen lehti nro L 372 , 31/12/1985 s. 0014 - 0021 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 15 s. 0003  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 19 s. 0041  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 15 s. 0003  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 19 s. 0041

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 19 päivänä joulukuuta 1985,elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien muovisten tarvikkeiden sisältämien ainesosien siirtymisen tarkastamiseen käytettävistä simulanteista (85/572/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien muovisten tarvikkeiden sisältämien ainesosien siirtymisen tarkastamisessa tarvittavista perussäännöistä 18 päivänä lokakuuta 1982 annetun neuvoston direktiivin 82/711/ETY(1) ja erityisesti sen 2 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(2),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(3),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(4),sekä katsoo, ettädirektiivin 82/711/ETY 2 artiklan 3 kohdan ja sen liitteen 1 luvun 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti tulisi määrittää siirtymisen testaamiseksi tarvittavat sopivat simulantit yksittäiselle elintarvikkeelle tai tietylle elintarvikeryhmälle, joka joutuu kosketukseen muovisen tarvikkeen kanssa,ei pitäisi sulkea pois mahdollisuutta käyttää tarvittaessa muita kuin tässä direktiivissä säädettyjä menetelmiä siirtymisen tarkastamiseen,valittaessa sopivaa simulanttia on erityisesti otettava huomioon elintarvikkeen kemiallinen koostumus ja fysikaaliset ominaisuudet,joidenkin rasvaa sisältävien elintarvikkeiden osalta simulantin avulla saatu tulos migraatiotestissä on korkeampi kuin itse elintarvikkeella saatu; tulosta pitäisi sen vuoksi korjata soveltamalla tähän erityistapaukseen sopivaa "vähennyskerrointa"; tietyissä erityistapauksissa, erityisesti silloin kun tarvikkeet ovat kosketuksissa elintarvikkeisiin, joissa rasva-aineet ovat pinnalla, tarkoituksenmukaiset analyysimenetelmät ovat välttämättömiä tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi,tämän direktiivin mukauttaminen tekniikan kehitykseen on täytäntöönpanoa, jonka tulisi pääasiassa kuulua komission tehtäviin menettelyn yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi, janiitä tapauksia varten, joissa neuvosto siirtää komissiolle toimivallan elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia muovisia tarvikkeita koskevien säännösten täytäntöönpanoon, tulisi säätää menettelystä jäsenvaltioiden ja komission välisen tiiviin yhteistyön toteuttamiseksi neuvoston päätöksellä 69/414/ETY(5) perustetussa pysyvässä elintarvikekomiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Direktiivin 82/711/ETY 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti yksittäisen elintarvikkeen tai tietyn elintarvikeryhmän kanssa kosketuksiin joutuvien muovisten tarvikkeiden sisältämien ainesosien siirtymisen tarkastamiseen käytettävät simulantit ja niiden pitoisuudet määritetään tämän direktiivin liitteessä.2 artikla Sallittujen aineiden luettelossa, jolla suljetaan pois kaikkien muiden aineiden käyttö, voidaan tarvittaessa vahvistaa muovisten tarvikkeiden sisältämien tiettyjen ainesosien siirtymisen tarkastamista varten menetelmiä, jotka poikkeavat tämän direktiivin liitteessä vahvistetuista menetelmistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 artiklan soveltamista.3 artikla Tämän direktiivin liitettä muutetaan tieteellisen ja teknisen tietämyksen lisääntymisen perusteella direktiivin 76/893/ETY(6) 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.4 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään, kun ne toteuttavat tarvittavat toimenpiteet direktiivin 82/711/ETY täytäntöön panemiseksi.5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1985.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. FISCHBACH(1) EYVL N:o L 297, 23.10.1982, s. 26(2) EYVL N:o C 102, 14.4.1984, s. 4(3) EYVL N:o C 175, 15.7.1985, s. 299(4) EYVL N:o C 25, 28.1.1985, s. 6(5) EYVL N:o L 291, 19.11.1969, s. 9(6) EYVL N:o L 340, 9.12.1976, s. 19LIITE LUETTELO SIMULANTEISTA 1. Jäljempänä olevissa taulukoissa, joiden sisältämä luettelo elintarvikkeista ei ole tyhjentävä, ilmoitetaan simulantit, joita tulee käyttää tietyn elintarvikkeen tai elintarvikeryhmän migraatiotutkimuksissa, seuraavin kirjaimin:Simulantti A:tislattu tai vastaavaa laatua oleva vesi,Simulantti B:3-%:inen etikkahapon (w/v) vesiliuos,Simulantti C:15-%:inen etanolin (v/v) vesiliuosSimulantti D:puhdistettu oliiviöljy(1); jos analyysimenetelmään liittyvät tekniset seikat edellyttävät muuta simulanttia, oliiviöljy korvataan synteettisten triglyseridien seoksella(2) tai auringonkukkaöljyllä(3).2. Jokaiselle elintarvikkeelle tai elintarvikeryhmälle käytetään vain "X":llä merkitty(j)ä simulanttia tai simulantteja, ja jokaista simulanttia varten tulee olla tarvikkeesta uusi näyte. Jos luettelossa ei ole "X"-merkkiä, ei otsikon tai alaotsikon alla olevaa elintarviketta tarvitse testata migraatiotestein.3. Jos "X"-merkin jälkeen tulee kauttaviiva ja numero, jaetaan migraatiotestin tulos tällä luvulla. Tietyntyyppisten rasvapitoisten elintarvikkeiden kohdalla tämä tekijä, vähennystekijä, ottaa huomioon simulantin suuremman uuttokyvyn verrattuna elintarvikkeeseen.4. Jos "X"-merkkiä seuraa suluissa kirjain "a", käytetään vain toista simulanttia kahdesta ilmoitetusta:- jos elintarvikkeen pH on suurempi kuin 4,5, käytetään simulanttia A,- jos elintarvikkeen pH on 4,5 tai pienempi, käytetään simulanttia B.5. Jos elintarvike on mainittu luettelossa sekä yleis- että erityisotsikon alla, käytetään vain sitä simulanttia tai niitä simulantteja, jotka ovat edellä tarkoitetun erityisotsikon alla.>TAULUKON PAIKKA>(1) Puhdistetun oliiviöljyn tunnusluvut:Jodiluku (Wijs) = 80-88Taitekerroin 25 °C:ssa = 1,4665-1,4679Happamuus (%:na oleiinihappoa) = enintään 0,5 %Peroksidiluku (happimilliekvivalentteina per kg öljyä) = enintään 10(2) Synteettisen triglyseridiseoksen koostumusRasvahappojakautumaC-atomien lukumäärä rasvahappo-osassa "6 8 10 12 14 16 18 muutGLC pinta-ala (%) ∼1 6-9 8-11 45-52 12-15 8-10 8-12 ≤ 1PuhtausMonoglyseridipitoisuus (entsymaattisesti) ≤ 0,2 %Diglyseridipitoisuus (entsymaattisesti) ≤ 2,0 %Saippuoitumaton aines ≤ 0,2 %Jodiluku (Wijs) ≤ 0,1 %Happoluku ≤ 0,1 %Vesipitoisuus (K. Fischer) ≤ 0,1 %Sulamispiste 28 ± 2°CTyypillinen absorptiospektri (kerrospaksuus: d = 1 cm, referenssi: vesi = 35 °C)Aallonpituus (nm) ∼290 310 330 350 370 390 430 470 510Transmittanssi (%) ∼2∼15∼37∼64∼80∼88∼95∼97∼98Vähintään 10-%:inen valon transmittanssi 310 nm:ssä (kyvetti 1 cm, referenssi: vesi 35 °C)(3) Auringonkukkaöljyn tunnusluvutJodiluku (Wijs) = 120-145Taitekerroin 20 °C:ssa = 1,474-1,476Saippuoitumisluku = 188-193Suhteellinen tiheys 20 °C:ssa = 0,918-0,925Saippuoitumaton aines = 0,5 %-1,5 %


Avis juridique important

|

31994L0012

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/12/EY, annettu 23 päivänä maaliskuuta 1994, moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi toteutettavista toimenpiteistä ja direktiivin 70/220/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 100 , 19/04/1994 s. 0042 - 0052 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 26 s. 0044  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 26 s. 0044

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 94/12/EY,annettu 23 päivänä maaliskuuta 1994,moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi toteutettavista toimenpiteistä ja direktiivin 70/220/ETY muuttamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä,sekä katsovat, ettäon tärkeää toteuttaa toimenpiteitä sisämarkkinoiden osalta; sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palveluiden ja pääomien liikkuvuus taataan,neuvoston 22 päivänä marraskuuta 1973 hyväksymässä Euroopan yhteisöjen ensimmäisessä toimintaohjelmassa ympäristön suojelemiseksi(3) kehotetaan ottamaan huomioon viimeisin tieteellinen kehitys moottoriajoneuvojen kaasujen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi ja mukauttamaan jo annetut direktiivit sen mukaisesti; viidennessä toimintaohjelmassa, jonka päälinjat neuvosto hyväksyi 1 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa(4), säädetään lisätoimenpiteitä moottoriajoneuvojen päästöjen vähentämiseksi huomattavasti nykyiseltä tasolta,moottoriajoneuvojen päästöjen vähentämistavoitetta sekä sisämarkkinoiden käyttöön ottamista ja täytäntöönpanoa ei voida toteuttaa riittävästi yksittäisissä jäsenvaltioissa ja näin ollen ne voidaan toteuttaa paremmin moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisellä,voidaan olla samaa mieltä siitä, että kuljetusten kehitys yhteisössä on aiheuttanut huomattavan kuormituksen ympäristölle; tietyt viralliset liikennetiheyden kasvua koskevat ennusteet ovat osoittautuneet virallisia lukuja alhaisemmiksi; tämän vuoksi on kaikille ajoneuvoille asetettava tiukkoja päästöstandardeja,komissio on hyväksynyt eurooppalaisen ohjelman päästöistä, pakokaasuista ja moottoriteknologiasta (EPEFE); tämä ohjelma perustettiin sen varmistamiseksi, että tulevissa epäpuhtauksien päästöjä koskevissa direktiiviehdotuksissa pyritään sekä kuluttajan että talouden kannalta mahdollisimman hyviin ratkaisuihin; ohjelma koskee sekä ajoneuvojen että niiden käyttämien polttoaineiden aiheuttamaa pilaantumista,moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskeva direktiivi 70/220/ETY(5) on yksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetulla neuvoston direktiivillä 70/156/ETY(6) vahvistetuista ETY-tyyppihyväksyntämenettelyä koskevista erityisdirektiiveistä,direktiivissä 70/220/ETY vahvistetaan raja-arvot näiden ajoneuvojen ottomoottoreiden hiilimonoksidin ja palamattomien hiilivetyjen päästöille; näitä raja-arvoja alennettiin ensimmäisen kerran direktiivillä 74/290/ETY(7) ja täydennettiin komission direktiivin 77/102/ETY(8) mukaisesti typen oksidien päästöille sallituilla raja-arvoilla; näille kolmelle päästölajille tarkoitettuja raja-arvoja alennettiin peräkkäin komission direktiivillä 78/665/ETY(9) sekä direktiivillä 83/351/ETY(10) ja 88/76/ETY(11); raja-arvot dieselmoottoreiden hiukkaspäästöille otettiin käyttöön direktiivillä 88/436/ETY(12); tiukemmat eurooppalaiset standardit alle 1,4 litraisten ajoneuvojen kaasupäästöille otettiin käyttöön direktiivillä 89/458/ETY(13); näitä standardeja on sovellettu laajasti kaikkiin henkilöautoihin niiden iskutilavuudesta riippumatta parannetun eurooppalaisen testausmenettelyn perusteella, johon sisältyy ajojakso taajama-alueen ulkopuolella; polttoainejärjestelmän haihtumispäästöjä ja päästöjen vähentämiseen liittyvien ajoneuvon osien kestävyyttä koskevat vaatimukset sekä dieselmoottorilla varustettujen autojen hiukkaspäästöjä koskevat tiukemmat standardit otettiin käyttöön direktiivillä 91/441/ETY(14); henkilöautoihin, joissa on yli kuusi istumapaikkaa tai joiden enimmäismassa on yli 2 500 kilogrammaa, sekä kevyisiin hyötyajoneuvoihin ja maastoajoneuvoihin, jotka kuuluvat direktiivin 70/220/ETY soveltamisalaan ja joihin sovellettiin lievempiä standardeja, sovelletaan nykyään direktiivin 93/59/ETY mukaisesti yhtä tiukkoja standardeja kuin henkilöautoihin, ottaen huomioon näiden ajoneuvojen erityisedellytykset,komission tällä alalla tekemä työ on osoittanut, että yhteisön teollisuuden parhaita saatavilla olevia tekniikkoja voidaan edelleen parantaa, jotta henkilöautot saataisiin vastaamaan huomattavasti alennettuja päästörajoja; ehdotetut standardit koskisivat sekä uusien ajoneuvotyyppien hyväksyntää että valmistuksen vaatimustenmukaisuuden varmistamista, ottaen huomioon sen, että muutettu näytteenotto- ja analyysimenetelmä mahdollistaa direktiivin 70/220/ETY aiempien vaiheiden aikana raja-arvoihin sallittujen poikkeamien poistamisen,ottaen huomioon moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman pilaantumisen huolestuttavan korkean tason ja niiden merkityksen kasvihuoneilmiön aiheuttavien kaasujen synnyssä, on tarpeen vähentää näitä päästöjä, erityisesti CO2-päästöjä, Rio de Janeirossa kesäkuussa 1992 allekirjoitetusta ilmastonmuutosta koskevasta puitesopimuksesta aiheutuvan sitoumuksen mukaisesti; CO2 on suoraan seurausta hiiliperäisten polttoaineiden palamisesta; CO2-päästöjä voidaan vähentää pääasiallisesti vähentämällä polttoaineiden käyttöä; tämä edellyttää edistystä moottorien ja ajoneuvojen suunnittelun alalla sekä polttoaineiden laadun alalla; kaikki nämä osatekijät otetaan huomioon komission myöhemmin tekemässä ehdotuksessa,on suotavaa sallia, että jäsenvaltiot voivat verohelpotuksia myöntämällä nopeuttaa sellaisten ajoneuvojen liikkeelle laskemista, jotka täyttävät yhteisön tasolla annetut määräykset, ja näiden verohelpotusten on oltava perustamissopimusten määräysten mukaisia ja niiden on vastattava tiettyjä sisämarkkinoiden vääristymisen ehkäisemiseksi tarkoitettuja edellytyksiä; tämän direktiivit säännökset eivät vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen sisällyttää epäpuhtauksien ja muiden aineiden päästöt moottoriajoneuvojen liikennemaksujen laskemisperusteisiin,tämän direktiivin mukainen vaatimus ilmoittaa riittävissä ajoin ei rajoita muissa yhteisön oikeuden säännöksissä, ja erityisesti perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdassa, määrättyä vaatimusta ilmoittaa riittävissä ajoin,on suotavaa, että neuvosto antaa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1996 määräykset vuoden 2000 jälkeiselle ajanjaksolle komission viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1994 antaman ehdotuksen perusteella ja tämän ehdotuksen tarkoituksena on vähentää moottoriajoneuvojen päästöjä huomattavasti,komissio on toteuttanut laajan osapuolten kuulemisen, joka huipentui 21 ja 22 päivänä syyskuuta 1992 pidettyyn symposiumiin "Auto émissions 2000", joka osoitti, että nykyisen pakokaasupäästöihin keskittyvän lähestymistavan on oltava tämän direktiivin vaatimusten täytäntöönpanon jälkeisessä vaiheessa toteutettavan monipuolisen lähestymistavan osatekijä, joka sisältää kaikki tieliikenteestä aiheutuvaa ilman pilaantumista vähentävät toimenpiteet; laatusuureet, joilla on merkittävä vaikutus tähän pilaantumiseen, voidaan esittää tällä hetkellä ainoastaan luettelon muodossa; komissio toteuttaa tarvittavan ympäristö-, teknologia- ja kustannus/hyöty -näkökohtien analyysin, jotta vuoden 1994 loppuun mennessä voidaan asettaa määrinä ilmaistuja yhteisön tavoitteita vuodelle 2000, jamoottoriajoneuvojen päästöjen tason vähentämistavoite edellyttää, että tehtäessä ehdotuksia vuoden 2000 jälkeen sovellettavista toimenpiteistä ja ottaen huomioon erityisesti 4 artiklassa säädetyt täydentävät tekniset toimenpiteet, komissio esittää tavoitearvot, jotka merkitsevät päästöjen huomattavaa vähenemistä,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivin 70/220/ETY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä 1 päivästä heinäkuuta 1994, tai jollei tätä direktiiviä ole julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1993, kuuden kuukauden kuluessa tämän direktiivin julkaisemisesta, direktiivin 70/220/ETY säännösten mukaisuus, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi.2. Jäsenvaltiot eivät enää 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen voi myöntää:- ETY-tyyppihyväksyntää direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaisestitai- kansallista tyyppihyväksyntää, jollei vedota direktiivin 70/156/ETY 8 artiklan 2 kohdan säännöksiin,päästöjen aiheuttamaan ilman pilaantumisen liittyvistä syistä ajoneuvotyypille, jos se ei ole direktiivin 70/220/ETY mukainen, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä.3. Jäsenvaltioiden on 1 päivästä tammikuuta 1997 alkaen:- katsottava, että sellaiset vaatimustenmukaisuustodistukset, jotka on annettu uusille ajoneuvoille direktiivin 70/156/ETY mukaisesti, eivät kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 kohdan soveltamiseksi ole enää voimassaja- kieltäydyttävä sellaisten uusien ajoneuvojen rekisteröimisestä, myymisestä ja liikkeelle laskemisesta, joilla ei ole vaatimustenmukaisuustodistusta direktiivin 70/156/ETY mukaisesti, jollei vedota direktiivin 70/156/ETY 8 artiklan 2 kohtaan,päästöjen aiheuttamaan ilman pilaantumiseen liittyvistä syistä, jos ajoneuvot eivät ole direktiivin 70/220/ETY mukaisia, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä.3 artiklaJäsenvaltiot voivat säätää verohelpotuksia ainoastaan sellaisille ajoneuvoille, jotka ovat direktiivin 70/220/ETY mukaisia, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä. Näiden helpotusten on oltava perustamissopimusten määräysten mukaisia ja niiden on täytettävä seuraavat edellytykset:- niitä sovelletaan kaikkiin uusiin ajoneuvoihin, jotka on tarkoitettu myytäväksi jäsenvaltion markkinoilla ja jotka vastaavat ennalta direktiivin 70/220/ETY vaatimuksia, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä,- ne päättyvät 2 artiklan 3 kohdassa vahvistetusta päivämäärästä alkaen, jolloin uusia ajoneuvoja koskevat päästöarvot tulevat pakollisina voimaan,- ne ovat kullekin ajoneuvotyypille arvoltaan merkittävästi alhaisemmat kuin todelliset lisäkustannukset, jotka aiheutuvat vahvistettujen raja-arvojen täyttämiseen tarvittavista laitteista ja niiden asentamisesta ajoneuvoon.Komissiolle on ilmoitettava riittävän ajoissa kaikista suunnitelmista ottaa käyttöön tai muuttaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja verohelpotuksia, jotta se voi esittää huomautuksensa.4 artiklaPerustamissopimuksessa määrättyjen edellytysten mukaisesti toimien neuvosto tekee päätökset viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1996 moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi toteutettavien yhteisön toimenpiteiden uutta vaihetta koskevista ehdotuksista, jotka komissio esittää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1994. Näitä toimenpiteitä sovelletaan vuodesta 2000 alkaen.Komissio noudattaa näissä ehdotuksissa seuraavaa lähestymistapaa:- toimenpiteet suunnitellaan siten, että niiden vaikutukset vastaavat yhteisön vaatimuksia ilman laatua koskevien perusteiden alalla sekä niihin liittyviä tavoitteita,- kunkin toimenpiteen kustannus/hyöty -näkökohdat arvioidaan; tässä arvioinnissa otetaan huomioon muun muassa ilman laadun parantamiseen vaikuttavat tekijät:- liikenteen hallinta, esimerkiksi jakamalla ympäristökustannukset tasapuolisesti,- joukkoliikenteen parantaminen kaupungeissa,- uudet käyttövoimateknologiat (esimerkiksi sähköinen voimansiirto),- vaihtoehtoisten polttoaineiden käyttö (esimerkiksi biopolttoaineet),- toimenpiteet ovat tavoitteisiin nähden suhteutettuja ja perusteltuja.Ehdotukset, joissa otetaan huomioon toisessa alakohdassa esitetty menetelmä ja joiden tarkoituksena on vähentää pilaantumista aiheuttavia päästöjä huomattavasti tämän direktiivin koskemien ajoneuvojen osalta, sisältävät erityisesti seuraavat tekijät:1. Tämän direktiivin vaatimusten myöhempi parantaminenperustuu seuraavien tekijöiden arviointiin:- perinteisen moottori- ja jälkipalamisteknologian mahdollisuudet,- sellaisten testausmenetelmien mahdollinen parantaminen, jotka koskevat kylmäkäynnistystä, käynnistystä alhaisessa lämpötilassa tai talvella, kestävyyttä (esimerkiksi vaatimustenmukaisuustestauksessa), haihtuvia päästöjä,- tyyppihyväksyntätasolla toteutettuja toimenpiteitä, jotka liittyvät tarkastus- ja ylläpitovaatimusten tiukentamiseen, jotka sisältävät esimerkiksi ajoneuvossa mukana olevia diagnostisia järjestelmiä,- liikenteessä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuuden valvonnan mahdollisuus,- mahdollinen tarve:i) erityisrajoille HC:lle tai NOx:lle sekä kumulatiiviselle raja-arvolle;ii) toimenpiteille, joiden tarkoituksena on kattaa ne epäpuhtaudet, joita ei vielä säännellä.2. Täydentävät tekniset toimenpiteet osana erityisdirektiivejä sisältävät:- polttoaineen laadun parantamisen ajoneuvojen aiheuttamien vaarallisten aineiden päästöjen osalta (erityisesti bentseeni),- tarkastus- ja ylläpitovaatimusohjelmien vaatimusten vahvistamisen.Uuden direktiivin kattamia alennettuja raja-arvoja ei sovelleta ennen 1 päivää tammikuuta 2000 uusien tyyppihyväksyntöjen osalta. Neuvosto päättää verohelpotusten myöntämisedellytyksistä näiden raja-arvojen perusteella.5 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään heinäkuuta 1994 mennessä tai jollei tätä direktiiviä ole julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1993, kuuden kuukauden kuluessa tämän direktiivin julkaisemisesta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.6 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä maaliskuuta 1994.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesE. KLEPSCHNeuvoston puolestaPuheenjohtajaTh. PANGALOS(1) EYVL N:o C 56, 26.2.1993, s. 34(2) EYVL N:o C 201, 26.7.1993, s. 9(3) EYVL N:o C 112, 20.12.1973, s. 1(4) EYVL N:o C 138, 17.5.1993, s. 1(5) EYVL N:o L 76, 6.4.1970, s. 1 Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 93/59/ETY (EYVL N:o 186, 28.7.1993, s. 21).(6) EYVL N:o 42, 23.2.1970, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 93/81/ETY (EYVL N:o 264, 23.10.1993, s. 49).(7) EYVL N:o L 159, 15.6.1974, s. 61(8)EYVL N:o L 32, 3.2.1977, s. 32(9)EYVL N:o L 223, 14.8.1978, s. 48(10) EYVL N:o L 197, 20.7.1983, s. 1(11) EYVL N:o L 36, 9.2.1988, s. 1(12) EYVL N:o L 214, 6.8.1988, s. 1(13) EYVL N:o L 226, 3.8.1989, s. 1(14) EYVL N:o L 242, 30.8.1991, s. 1LIITE MUUTOKSET DIREKTIIVIN 70/220/ETY LIITTEISIIN, SELLAISENA KUIN NE OVAT MUUTETTUINA DIREKTIIVILLÄ 93/59/ETYLIITE I1. Liitteen 3.1 kohta luetaan seuraavasti:"3.1 Ajoneuvon moottorin pakokaasupäästöjä ja hiukkasmaisia epäpuhtauspäästöjä ja pakokaasujen puhdistuslaitteiden kestävyyttä koskevaa direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan mukaista ajoneuvon tyyppihyväksyntää hakee ajoneuvon valmistaja."2. Liitteen 4 kohta luetaan seuraavasti:"4 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN ANTAMINEN4.1 Jos sovellettavia vaatimuksia on noudatettu, ETY-tyyppihyväksyntä annetaan direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.4.2 ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen malli esitetään liitteessä IX."3. Liitteen 5.3.1.4 kohta:Korvataan sarakkeen otsikko ja M-luokan ajoneuvoja koskeva taulukon ensimmäinen rivi seuraavasti:>TAULUKON PAIKKA>4. Liitteen 7 kohta luetaan seuraavasti:"7 TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS7.1 Valmistuksen vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi suoritetut toimenpiteet on toteutettava direktiivin 70/156/ETY 10 artiklassa esitettyjen vaatimusten mukaisesti.Valmistuksen vaatimustenmukaisuus varmistetaan tämän direktiivin liitteessä IX annetun kuvauksen perusteella.Jos viranomainen ei ole tyytyväinen valmistajan tarkastusmenettelyyn, on sovellettava direktiivin 70/156/ETY liitteessä X olevaa 2.4.2 ja 2.4.3 kohtaa.7.1.1 Jos on tehtävä tyyppi I -testi ja jos ajoneuvon osalta on hyödynnetty yhtä tai useampaa laajennusta, testit on tehtävä perusasiakirjoissa kuvaillulle ajoneuvolle tai ajoneuvoille.7.1.1.1 Ajoneuvon vaatimustenmukaisuus tyyppi I -testin perusteellaKun viranomainen on suorittanut valinnan, valmistaja ei saa tehdä säätöjä valittuihin ajoneuvoihin.7.1.1.1.1 Sarjasta otetaan sattumanvaraisesti kolme ajoneuvoa ja ne testataan tämän liitteen 5.3.1 kohdan mukaisesti. Huononemiskertoimia käytetään samalla tavalla. Raja-arvot esitetään tämän liitteen 5.3.1.4 kohdassa.7.1.1.1.2 Jos viranomainen on tyytyväinen valmistajan direktiivin 70/156/ETY liitteen X mukaisesti antamaan tuotannon standardipoikkeaman arvoon, testit suoritetaan tämän liitteen lisäyksen 1 mukaisesti.Jos viranomainen ei ole tyytyväinen valmistajan direktiivin 70/156/ETY liitteen X mukaisesti antamaan tuotannon standardipoikkeaman arvoon, testit suoritetaan tämän liitteen lisäyksen 2 mukaisesti.7.1.1.1.3 Sarjatuotantoa on pidettävä vaatimustenmukaisena tai -vastaisena näyteajoneuvoilla tehtyjen testien perusteella asianmukaisessa lisäyksessä käytettyjen testausperusteiden mukaisesti heti, kun kaikkien epäpuhtauksien osalta tehdään myönteinen päätös tai yhden epäpuhtauden osalta tehdään kielteinen päätös.Jos yhden epäpuhtauden osalta tehdään myönteinen päätös, muiden epäpuhtauksien osalta tehtävien päätösten yhteydessä tehtävät täydentävät testit eivät vaikuta päätökseen.Jos kaikkien epäpuhtauksien osalta ei tehdä myönteistä päätöstä ja jos yhden epäpuhtauden osalta ei tehdä kielteistä päätöstä, suoritetaan testi ylimääräisellä ajoneuvolla (ks. kuva I.7).7.1.1.2 Poiketen siitä, mitä liitteessä III olevassa 3.1.1 kohdassa määrätään, testit suoritetaan ajoneuvoilla, jotka tulevat suoraan tuotantolinjalta.7.1.1.2.1 Valmistajan pyynnöstä testit suoritetaan kuitenkin ajoneuvoille, joita on sisäänajettu- enintään 3 000 kilometriä ottomoottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta,- enintään 15 000 km puristussytytysmoottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta.Molemmissa tapauksissa sisäänajon suorittaa valmistaja, joka sitoutuu olemaan tekemättä näihin ajoneuvoihin mitään säätöjä.>VIITTAUS KAAVIOON>7.1.1.2.2 Kun valmistaja pyytää saada suorittaa sisäänajon ("x" km, missä x ≤ 3 000 km ottomoottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta ja x ≤ 15 000 km puristussytytysmottorilla varustettujen ajoneuvojen osalta), menetellään seuraavasti:- epäpuhtauksien päästöt (tyyppi I) mitataan nollan ja "x" km:n kohdalla ensimmäisen testattavan ajoneuvon osalta,- päästöjen kehityskerroin nollan ja "x" km:n välillä lasketaan kunkin epäpuhtauden osalta seuraavasti:>NUM>päästöt "x" km kohdalla>DEN>päästöt 0 km kohdallaSe voi olla pienempi kuin 1,- muita ajoneuvoja ei sisäänajeta, mutta niiden päästöihin 0 km:n kohdalla vaikuttaa kehityskerroin.Tässä tapauksessa, huomioon otettavat arvot ovat:- ensimmäisen ajoneuvon osalta arvo "x" km:n kohdalla,- muiden ajoneuvojen osalta arvot 0 km:n kohdalla kehityskertoimella kerrottuna.7.1.1.2.3 Testit voidaan tehdä kauppalaadun polttoaineella. Valmistajan pyynnöstä käytetään kuitenkin liitteessä VIII esitettyjä vertailupolttoaineita.7.1.2 Jos tyyppi III -testi on tehtävä, se tehdään kaikille tyypin I COP -testiin valituille ajoneuvoille (7.1.1.1.1 kohta). 5.3.2.2 kohdan edellytyksiä on noudatettava.7.1.3 Jos tyypin IV -testi on tehtävä, se tehdään liitteessä VI olevan 7 kohdan mukaan."Lisäys 11. Tässä lisäyksessä kuvaillaan tyypin I -testin tuotannon vaatimustenmukaisuutta koskevien vaatimusten tarkastamisessa noudatettavaa menettelyä, kun valmistajan ilmoittama tuotannon standardipoikkeama on tyydyttävä.2. Vähintään kolmen näytteen näytteenottomenetelmä laaditaan siten, että erän testinläpäisytodennäköisyys on 0,95 (valmistajan riski = 5 prosenttia), kun tuotantovirheet ovat 40 prosenttia, ja että erän hyväksymistodennäköisyys on 0,1 (kuluttajan riski = 10 prosenttia), kun tuotantovirheet ovat 65 prosenttia.3. Kunkin liitteessä I olevassa 5.3.1.4 kohdassa tarkoitetun epäpuhtauden osalta sovelletaan seuraavaa menettelyä (ks. kuva I.7).L : epäpuhtauden raja-arvon luonnollinen logaritmi,xi : näytteen i:nnelle ajoneuvolle mitatun arvon luonnollinen logaritmi,s : tuotannon arvioitu standardipoikkeama, kun mitattujen arvojen luonnolliset logaritmit on otettu,n : näytekoko.4. Lasketaan näytteelle testimuuttuja, joka edustaa raja-arvon standardipoikkeamien summaa ja joka määritellään seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>5. Siten:- jos testimuuttuja on näytteen koolle määrättyä taulukossa I.1.5 olevaa hyväksymiskynnystä korkeampi, epäpuhtaus hyväksytään,- jos testimuuttuja on näytteen koolle määrättyä taulukossa I.1.5 olevaa hylkäämiskynnystä pienempi, epäpuhtaus hylätään; muutoin testataan ylimääräinen ajoneuvo liitteessä I olevan 7.1.1.1 kohdan mukaisesti ja laskentamenettelyä sovelletaan yhdellä yksiköllä lisättyyn näytteeseen.>TAULUKON PAIKKA>Lisäys 21. Tässä lisäyksessä kuvaillaan tuotannon vaatimustenmukaisuutta tyyppitestin osalta koskevien vaatimusten tarkastamisessa noudatettavaa menettelyä, kun valmistajan toimittama standardipoikkeama ei ole tyydyttävä tai saatavilla.2. Vähintään kolmen näytteen näytteenottomenetelmä laaditaan siten, että erän testinläpäisytodennäköisyys on 0,95 (valmistajan riski = 5 prosenttia), kun tuotantovirheet ovat 40 prosenttia, ja että erän hyväksymistodennäköisyys on 0,10 (kuluttajan riski = 10 prosenttia), kun tuotantovirheet ovat 65 prosenttia.3. Liitteessä I olevassa 5.3.1.4 kohdassa määriteltyjen epäpuhtauksien mitattujen arvojen oletetaan jakautuvan logaritminormaalisesti ja ne on ensin muunnettava niiden luonnollisen logaritmin avulla. Olkoon m0 ja m pienin ja suurin näytekoko (m0 = 3 ja m = 32) ja n käytettävän näytteen koko.4. Jos sarjasta mitattujen arvojen luonnolliset logaritmit ovat x1, x2,.....xj ja L on hyväksytyn tyypin epäpuhtauden raja-arvon luonnollinen logaritmi, määritellään:>VIITTAUS KAAVIOON>5. Taulukossa I.2.5 esitetään hyväksymisarvot (An) ja hylkäämisarvot (Bn) näytekoon mukaan. Testimuuttuja on n/vn -suhde ja sitä on käytettävä sarjan hyväksymisen tai hylkäämisen määrittämiseksi seuraavasti.>VIITTAUS KAAVIOON>6. HuomautuksiaSeuraavat rekursiiviset kaavat ovat hyödyllisiä laskettaessa peräkkäisiä testimuuttujien arvoja:>VIITTAUS KAAVIOON>>TAULUKON PAIKKA>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/3/EY, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009 , mittayksikköjä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/181/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti )

text:
               7.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 114/10

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/3/EY,
   annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009,
   mittayksikköjä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/181/ETY muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Neuvoston direktiivin 80/181/ETY (3) mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin on vahvistettava päivämäärä, jona lopetetaan niiden poikkeusten soveltaminen, joita vielä sovelletaan ja jotka koskevat seuraavia mittayksiköitä: pintti palautuspulloissa olevan maidon sekä tynnyrioluen ja -siiderin mittana, maili liikennemerkeissä ja nopeuden ja etäisyyden mittana sekä ”troy ounce” jalometalleilla käytävässä kaupassa. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että koska kyseiset poikkeukset ovat luonteeltaan paikallisia ja koskevat rajoitettua määrää tuotteita, poikkeusten voimassaolon jatkaminen ei aiheuttaisi muita kuin tulleihin liittyviä kaupan esteitä, ja sen vuoksi niiden soveltamisen lopettaminen ei ole tarpeen.

               (2)

               On tarpeen selventää, että direktiivin 80/181/ETY soveltamisala on yhdenmukainen perustamissopimuksen 95 artiklan tavoitteiden kanssa ja että se ei rajoitu joihinkin tiettyihin yhteisön toiminta-aloihin.

               (3)

               Direktiivin 80/181/ETY mukaisesti lisäosoitusten käyttö kyseisen direktiivin liitteessä olevassa I luvussa vahvistettujen virallisten mittayksikköjen lisäksi sallitaan 31 päivään joulukuuta 2009 saakka. Jotta kuitenkin vältettäisiin luomasta esteitä yhteisön yrityksille, jotka harjoittavat vientiä sellaisiin yhteisön ulkopuolisiin maihin, jotka edellyttävät tuotteiden merkitsemistä käyttäen muita kuin liitteessä I lueteltuja yksiköitä, lupa käyttää lisäosoituksia on tarkoituksenmukaista pitää voimassa.

               (4)

               Direktiivillä 80/181/ETY tuetaan sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa siinä säädetyn mittayksikköjen yhdenmukaistamisen tason kautta. Tässä yhteydessä on tarkoituksenmukaista, että komissio valvoo direktiiviin liittyvää markkinoiden kehittymistä ja kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa, erityisesti sisämarkkinoiden toiminnan mahdollisten esteiden osalta ja näiden esteiden poistamiseksi tarvittavan yhdenmukaistamisen osalta.

               (5)

               Kauppasuhteissa kolmansien maiden kanssa, mukaan lukien transatlanttinen talousneuvosto, komission on tarkoituksenmukaista edelleen voimakkaasti pyrkiä siihen, että kolmansien maiden markkinoilla hyväksyttäisiin tuotteita, jotka on merkitty ainoastaan kansainvälisen mittayksikköjärjestelmän (SI) mukaisilla mittayksiköillä.

               (6)

               Lisäosoitusten käyttö voisi mahdollistaa myös kansainvälisellä tasolla mahdollisesti kehitettävien uusien metrijärjestelmään kuuluvien yksiköiden asteittaisen ja joustavan käyttöönoton.

               (7)

               Vuonna 1995 yleinen paino- ja mittakonferenssi päätti poistaa SI-täydennysyksiköt erillisenä SI-luokkana ja tulkita yksiköt radiaani ja steradiaani dimensiottomina SI-johdannaisyksikköinä, joiden nimiä ja symboleita voidaan tarvittaessa mutta ei välttämättä käyttää muiden SI-johdannaisyksiköiden ilmaisemiseksi.

               (8)

               Yleinen paino- ja mittakonferenssi hyväksyi vuonna 1999 SI-järjestelmän puitteissa yksikön ”katal”, symboli ”kat”, katalyyttisen aktiivisuuden SI-yksiköksi. Uuden yhdenmukaistetun SI-yksikön tarkoituksena oli mahdollistaa mittayksikköjen yhdenmukainen merkitseminen lääketieteen ja biokemian aloilla ja siten poistaa yhdenmukaistamattomien yksiköiden käytöstä aiheutuvien väärinkäsitysten vaara.

               (9)

               Vuonna 2007 yleinen paino- ja mittakonferenssi hyväksyi ”kelvinin” määritelmää koskevan selityksen eliminoidakseen huomattavimman tekijän, joka aiheuttaa eroavuuksia veden kolmoispisteen merkitsemisessä. ”Kelvin” määritellään veden kolmoispisteen termodynaamisen lämpötilan osaksi. Selityksessä viitataan veteen, jolla on erityinen isotooppinen koostumus.

               (10)

               Koska Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Irlannissa ei enää käytetä eekkeriä yksikkönä maan rekisteröinnissä, eekkeriä koskevalle poikkeukselle ei ole enää tarvetta.

               (11)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 34 kohdan mukaan (4) jäsenvaltioiden olisi laadittava itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan direktiivien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaistava ne.

               (12)

               Direktiivi 80/181/ETY olisi sen vuoksi muutettava,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutokset
   Muutetaan direktiivi 80/181/ETY seuraavasti:

               1)

               Korvataan 1 artiklan b alakohta seuraavasti:

                           ”b)

                           liitteessä olevassa II luvussa luetteloidut vain niissä jäsenvaltioissa, joissa ne oli sallittu 21 päivänä huhtikuuta 1973;”

               2)

               Korvataan 2 artiklan a alakohta seuraavasti:

                           ”a)

                           Edellä olevaan 1 artiklaan perustuvat velvoitteet koskevat käytettäviä mittauslaitteita, tehtäviä mittauksia ja mittayksiköissä ilmaistavia määrän osoituksia.”

               3)

               Korvataan 3 artiklan 2 kohta seuraavasti:
               ”2.   Lisäosoitusten käyttö sallitaan.”;

               4)

               Lisätään artikla seuraavasti:
               ”6 b artikla
               Komissio valvoo tähän direktiiviin liittyvää markkinoiden kehittymistä ja direktiivin täytäntöönpanoa sisämarkkinoiden ja kansainvälisen kaupan moitteettoman toiminnan kannalta ja antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen sekä tarvittavat ehdotukset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2019.”

               5)

               Muutetaan liite seuraavasti:

                           a)

                           Korvataan I luvun 1.1 kohdan alakohta ’Termodynaamisen lämpötilan yksikkö’ seuraavasti:
                           ”Termodynaamisen lämpötilan yksikkö
                           Kelvin, termodynaamisen lämpötilan yksikkö, on 1/273,16 veden kolmoispisteen termodynaamisesta lämpötilasta.
                           Määritelmä viittaa veteen, jonka isotooppinen koostumus on määritelty seuraavina ainemäärien suhteina: 0,00015576 moolia 2H per moolia 1H, 0,0003799 moolia 17O per moolia 16O ja 0,0020052 moolia 18O per moolia 16O.
                           (Kolmastoista CGPM (1967), päätös 4, ja kahdeskymmeneskolmas CGPM (2007), päätöslauselma 10)”

                           b)

                           Korvataan I luvun 1.1.1 otsikko seuraavasti:

                           c)

                           Korvataan I luvun 1.2 kohdan otsikko seuraavasti:

                           d)

                           Poistetaan I luvun 1.2.1 kohta.

                           e)

                           Korvataan I luvun 1.2.2 ja 1.2.3 kohta seuraavasti:
                           ”1.2.2.   SI-johdannaisyksikköjä koskeva yleissääntö
                           SI-perusyksiköistä johdetut yksiköt ilmaistaan algebrallisesti SI-perusyksikköjen potenssien tulona käyttäen numerokerrointa, joka on yhtä suuri kuin 1.
                           1.2.3.   SI-johdannaisyksiköt, joilla on nimi ja tunnus

                                       Yksikkö

                                       Ilmaisu

                                       Suure

                                       Nimi

                                       Tunnus

                                       Muissa SI-yksiköissä

                                       SI-perus-yksiköissä

                                       Tasokulman yksikkö

                                       radiaani

                                       rad

                                       m · m–1

                                       Avaruuskulma

                                       steradiaani

                                       sr

                                       m2 · m–2

                                       Taajuus

                                       hertsi

                                       Hz

                                       s–1

                                       Voima

                                       newton

                                       N

                                       m · kg · s–2

                                       Paine, jännitys

                                       pascal

                                       Pa

                                       N · m–2

                                       m–1 · kg · s–2

                                       Energia, työ

                                       joule

                                       J

                                       N · m

                                       m2 · kg · s–2

                                       Teho (5), säteilyvuo

                                       watti

                                       W

                                       J · s–1

                                       m2 · kg · s–3

                                       Sähkövaraus

                                       coulombi

                                       C

                                       s · A

                                       Sähköpotentiaali, potentiaali-ero, sähkömotorinen voima

                                       voltti

                                       V

                                       W · A–1

                                       m2 · kg · s–3 · A–1

                                       Resistanssi

                                       ohmi

                                       Ω

                                       V · A–1

                                       m2 · kg · s–3 · A–2

                                       Konduktanssi

                                       siemens

                                       S

                                       A · V–1

                                       m–2 · kg–1 · s3 · A2

                                       Kapasitanssi

                                       faradi

                                       F

                                       C · V–1

                                       m–2 · kg–1 · s4 · A2

                                       Magneettivuo

                                       weber

                                       Wb

                                       V · s

                                       m2 · kg · s–2 · A–1

                                       Magneettivuon tiheys

                                       tesla

                                       T

                                       Wb · m–2

                                       kg · s–2 · A–1

                                       Induktanssi

                                       henry

                                       H

                                       Wb · A–1

                                       m2 · kg · s–2 · A–2

                                       Valovirta

                                       lumen

                                       lm

                                       cd · sr

                                       cd

                                       Valaistusvoimakkuus

                                       luksi

                                       lx

                                       lm · m–2

                                       m–2 · cd

                                       (Radionuklidin) aktiivisuus

                                       becquerel

                                       Bq

                                       s–1

                                       Absorboitunut annos, aineeseen siirtynyt ominaisenergia, kerma, absorboitunut annosindeksi

                                       gray

                                       Gy

                                       J · kg–1

                                       m2 · s–2

                                       Ekvivalenttiannos

                                       sievert

                                       Sv

                                       J · kg–1

                                       m2 · s–2

                                       Katalyyttinen aktiivisuus

                                       katal

                                       kat

                                       mol · s–1

                                 SI-perusyksiköistä johdetut yksiköt voidaan ilmaista I luvussa luetteloiduilla yksiköillä.
                           Erityisesti voidaan SI-johdannaisyksiköt ilmaista yllä olevassa taulukossa annetuilla erityisnimillä ja tunnuksilla; esimerkiksi dynaamisen viskositeetin SI-yksikkö voi olla ilmaistuna muodossa m–1 · kg · s–1 tai N · s · m–2 tai Pa · s.”;

                           f)

                           Poistetaan II luvussa olevasta taulukosta seuraava rivi:

                                       ”maan rekisteröinti

                                       eekkeri

                                       1 ac = 4 047 m2

                                       ac”

                           g)

                           Korvataan II luvussa viimeinen virke seuraavasti: ”Tässä luvussa luetteloituja yksikköjä voidaan yhdistää keskenään tai I luvun yksikköjen kanssa yhdistelmäyksikköjen muodostamiseksi”

         2 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säädökset kirjallisina komissiolle.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 2010.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä

   4 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2009.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         A. VONDRA

      (1)  EUVL C 120, 16.5.2008, s. 14.

      (2)  Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma, annettu 29. marraskuuta 2007 (EUVL C 297 E, 20.11.2008, s. 105), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 18. marraskuuta 2008 (EUVL C 330 E, 30.12.2008, s. 1), ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 16. joulukuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (3)  EYVL L 39, 15.2.1980, s. 40.

      (4)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (5)  Tehon yksikön erityisnimiä: nimi volttiampeeri (tunnus ’VA’), kun sitä käytetään ilmaisemaan vaihtosähkövirran näennäistehoa, ja vari (tunnus ’var’), kun sitä käytetään ilmaisemaan loissähkötehoa. ’Var’ ei sisälly CGPM:n päätöksiin.