title: Neuvoston direktiivi (EU) 2018/131, annettu 23 päivänä tammikuuta 2018, Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF) tekemän sopimuksen täytäntöönpanosta direktiivin 2009/13/EY muuttamiseksi kansainvälisen työkonferenssin 11 päivänä kesäkuuta 2014 merityötä koskevaan vuoden 2006 yleissopimukseen hyväksymien vuoden 2014 muutosten mukaisesti (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti. )

text:
               26.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 22/28

         NEUVOSTON DIREKTIIVI (EU) 2018/131,
   annettu 23 päivänä tammikuuta 2018,
   Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF) tekemän sopimuksen täytäntöönpanosta direktiivin 2009/13/EY muuttamiseksi kansainvälisen työkonferenssin 11 päivänä kesäkuuta 2014 merityötä koskevaan vuoden 2006 yleissopimukseen hyväksymien vuoden 2014 muutosten mukaisesti
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 155 artiklan 2 kohdan yhdessä sen 153 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 155 artiklan 2 kohdan mukaisesti työmarkkinaosapuolet voivat pyytää yhteisesti, että niiden unionin tasolla tekemät sopimukset pannaan täytäntöön neuvoston komission ehdotuksesta tekemällä päätöksellä.

               (2)

               Neuvoston direktiivillä 2009/13/EY (1) pantiin täytäntöön Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF) 19 päivänä toukokuuta 2008 tekemä sopimus kansainvälisen työjärjestön (ILO) merityötä koskevan vuoden 2006 yleissopimuksen, jäljempänä ”merityösopimus”, pakollisten määräysten sisällyttämiseksi unionin oikeuteen, jotta voimassa ollut unionin lainsäädäntö voitiin saattaa ajan tasalle niillä merityösopimuksen normeilla, jotka olivat merenkulkijoiden kannalta suotuisampia. Sillä pyrittiin parantamaan merenkulkijoiden työoloja erityisesti työsopimusten, työaikojen, kotimatkan, uran ja ammattitaidon edistämisen, asuintilojen ja virkistysmahdollisuuksien, ruoan ja ruokahuollon, terveyden ja turvallisuuden suojelun, sairaanhoidon ja valitusmenettelyjen osalta.

               (3)

               ILO käynnisti kansainvälisten asiantuntijoiden kokousten seurauksena prosessin merityösopimuksen muuttamiseksi, jotta siinä puututtaisiin niihin huolenaiheisiin, jotka liittyvät yhtäältä merenkulkijoiden hylkäämiseen ja rahavakuuteen sekä toisaalta merenkulkijoiden kuolemaa ja pitkäaikaista työkyvyttömyyttä koskeviin korvausvaatimuksiin. Merityösopimuksen mukaisesti perustettu kolmikantainen erityiskomitea hyväksyi kyseisistä aiheista kaksi muutosta kokouksessaan 7–11 päivänä huhtikuuta 2014. Osa muutosten kohteena olleista säännöistä kuului unionin toimivaltaan ja koski asioita, joista unioni oli antanut sääntöjä erityisesti sosiaalipolitiikan ja liikenteen alalla. Neuvosto hyväksyi sen vuoksi 26 päivänä toukokuuta 2014 päätöksen 2014/346/EU (2) unionin puolesta kansainvälisen työkonferenssin (ILC) 103. istunnossa esitettävästä kannasta. Unionin kantana oli tukea merityösopimuksen ohjeistoon tehtävien muutosten, jäljempänä ”merityösopimukseen vuonna 2014 tehdyt muutokset”, hyväksymistä.

               (4)

               ILC hyväksyi merityösopimukseen vuonna 2014 tehdyt muutokset 103. istunnossaan Genevessä 11 päivänä kesäkuuta 2014, ja ne tulivat voimaan 18 päivänä tammikuuta 2017. Ne liittyvät tehokkaan rahavakuusjärjestelmän tarjoamiseen merenkulkijoiden oikeuksien suojelemiseksi hylkäämistapauksessa ja korvauksen varmistamiseksi työtapaturman, sairauden tai työhön liittyvän vaaran johdosta aiheutuvaan merenkulkijan kuolemaan tai pitkäaikaiseen työkyvyttömyyteen liittyville sopimusperusteisille vaatimuksille. Niillä parannetaan ja optimoidaan nykyistä merenkulkijoiden suojelemiseksi käytössä olevaa järjestelmää, mukaan lukien alusten velvollisuus pitää aluksella asiakirjanäyttöä rahavakuusjärjestelmästä ja laajentaa järjestelmä kattamaan kaksi uutta hylkäämistilannetta. Kyseiset tilanteet liittyvät tapauksiin, joissa merenkulkijat on jätetty ilman tarvittavaa ylläpitoa ja tukea tai joissa laivanvarustaja on yksipuolisesti katkaissut siteensä merenkulkijaan, mukaan luettuna työsopimukseen perustuvan palkan jättäminen maksamatta vähintään kahden kuukauden ajalta.

               (5)

               Meriliikennealan työmarkkinaosapuolet – ECSA ja ETF – tekivät 5 päivänä joulukuuta 2016 sopimuksen, jäljempänä ”työmarkkinaosapuolten sopimus”, direktiivin 2009/13/EY muuttamiseksi merityösopimukseen vuonna 2014 tehtyjen muutosten mukaisesti. Ne pyysivät 12 päivänä joulukuuta 2016 komissiota esittämään kyseisen sopimuksen täytäntöönpanemiseksi ehdotuksen neuvoston direktiiviksi SEUT 155 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               (6)

               Työmarkkinaosapuolten sopimuksessa toistetaan merityösopimukseen vuonna 2014 tehtyjen muutosten pakollisten määräysten sisältö. Ensimmäinen muutos, joka koskee rahavakuusjärjestelmää merenkulkijan hylkäämistapauksessa, liittyy sekä terveyteen ja turvallisuuteen että työoloihin ja kuuluu näin ollen SEUT 153 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan soveltamisalaan. Toinen muutos, joka koskee rahavakuusjärjestelmään kohdistuvia vaatimuksia korvauksen varmistamiseksi työtapaturman, sairauden tai työhön liittyvän vaaran johdosta aiheutuvan merenkulkijoiden kuoleman tai pitkäaikaisen työkyvyttömyyden tapauksessa, kuuluu SEUT 153 artiklan 1 kohdan c alakohdan, joka koskee työntekijöiden sosiaaliturvaa ja sosiaalista suojelemista, soveltamisalaan. Työmarkkinaosapuolten sopimus liittyy näin ollen SEUT 153 artiklan soveltamisalaan kuuluviin asioihin, ja se voidaan SEUT 155 artiklan 2 kohdan mukaisesti panna täytäntöön neuvoston komission ehdotuksesta tekemällä päätöksellä. SEUT 288 artiklaa sovellettaessa asianmukainen väline työmarkkinaosapuolten sopimuksen täytäntöönpanoa varten on direktiivi.

               (7)

               Komissio on yhteisön tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttamisesta ja edistämisestä 20 päivänä toukokuuta 1998 antamansa tiedonannon mukaisesti arvioinut allekirjoittaneiden osapuolten edustavuuden ja työmarkkinaosapuolten sopimuksen kunkin lausekkeen lainmukaisuuden.

               (8)

               Työmarkkinaosapuolten sopimuksella muutetaan ECSAn ja ETF:n merityösopimuksesta 19 päivänä toukokuuta 2008 tekemää, direktiivin 2009/13/EY liitteenä olevaa sopimusta ja sisällytetään kyseiseen direktiiviin merityösopimukseen vuonna 2014 tehdyt muutokset jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla työskentelevien merenkulkijoiden työolojen, terveyden ja turvallisuuden sekä sosiaalisen suojelun parantamiseksi.

               (9)

               Muuttamalla direktiiviä 2009/13/EY työmarkkinaosapuolten sopimuksella tuodaan merityösopimukseen vuonna 2014 tehtyjen muutosten pakolliset määräykset, jotka merityösopimuksen valvontajärjestelmä jo kattaa, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/54/EU (3) soveltamisalan ja unionin oikeuden valvonta- ja seurantajärjestelmän, mukaan lukien Euroopan unionin tuomioistuin toimivalta, piiriin. Tämä lisää todennäköisesti vaatimusten noudattamista jäsenvaltioiden ja laivanvarustajien keskuudessa.

               (10)

               Komissio seuraa tämän direktiivin ja työmarkkinaosapuolten sopimuksen täytäntöönpanoa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta työmarkkinaosapuolten harjoittamaa seurantaa ja tarkistamista unionin tasolla koskevien työmarkkinaosapuolten sopimuksen määräysten soveltamista.

               (11)

               Jäsenvaltiot voivat antaa tämän direktiivin täytäntöönpanon työmarkkinaosapuolten tehtäväksi näiden yhteisestä pyynnöstä ja sillä edellytyksellä, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne voivat jatkuvasti taata tällä direktiivillä tavoiteltujen tulosten saavuttamisen.

               (12)

               Komissio on ilmoittanut SEUT 155 artiklan 2 kohdan mukaisesti asiasta Euroopan parlamentille lähettämällä sille tätä direktiiviä koskevan ehdotuksensa tekstin.

               (13)

               Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja erityisesti sen 31 artiklassa tunnustettuja periaatteita.

               (14)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, eli parantaa työntekijöiden työoloja, terveyttä ja turvallisuutta sekä sosiaalista suojelua meriliikennealalla, jolla toiminta on rajat ylittävää ja tapahtuu eri jäsenvaltioiden lippujen alla, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

               (15)

               Direktiivi 2009/13/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Tällä direktiivillä pannaan täytäntöön Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF) 5 päivänä joulukuuta 2016 tekemä sopimus direktiivin 2009/13/EY muuttamiseksi merityösopimukseen vuonna 2014 tehtyjen muutosten mukaisesti.
   2 artikla
   Työmarkkinaosapuolten sopimusta noudattaen direktiivin 2009/13/EY liitteessä säädettyä ECSAn ja ETF:n merityötä koskevasta vuoden 2006 yleissopimuksesta tekemää sopimusta muutetaan tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   3 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 16 päivänä helmikuuta 2020. Niiden on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3.   Jäsenvaltiot voivat antaa tämän direktiivin täytäntöönpanon työmarkkinaosapuolten tehtäväksi näiden yhteisestä pyynnöstä ja sillä edellytyksellä, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne voivat jatkuvasti taata tällä direktiivillä tavoiteltujen tulosten saavuttamisen.
   4 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   5 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 23 päivänä tammikuuta 2018.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. GORANOV

      (1)  Neuvoston direktiivi 2009/13/EY, annettu 16 päivänä helmikuuta 2009, Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF) merityötä koskevasta yleissopimuksesta, 2006, tekemän sopimuksen täytäntöönpanosta ja direktiivin 1999/63/EY muuttamisesta (EUVL L 124, 20.5.2009, s. 30).

      (2)  Neuvoston päätös 2014/346/EU, annettu 26 päivänä toukokuuta 2014, merityötä koskevan yleissopimuksen ohjeiston muutoksiin liittyvästä Euroopan unionin puolesta kansainvälisen työkonferenssin 103. istunnossa esitettävästä kannasta (EUVL L 172, 12.6.2014, s. 28).

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/54/EU, annettu 20 päivänä marraskuuta 2013, merityötä koskevan vuoden 2006 yleissopimuksen noudattamiseen ja täytäntöönpanon valvontaan liittyvistä tietyistä lippuvaltion velvollisuuksista (EUVL L 329, 10.12.2013, s. 1).

      LIITE
      Muutetaan direktiivin 2009/13/EY liitteessä oleva ECSAn ja ETF:n merityötä koskevasta vuoden 2006 yleissopimuksesta tekemä sopimus seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan otsikossa ”Normi A2.5 – Kotimatka” viite ”A2.5” viitteellä ”A2.5.1”.

                  2)

                  Lisätään normi seuraavasti:
                  ”Normi A2.5.2 – Rahavakuus

                              1.

                              Pantaessa täytäntöön säännön 2.5 2 kohta tällä normilla vahvistetaan vaatimukset, joilla taataan nopean ja tehokkaan rahavakuusjärjestelmän tarjoaminen merenkulkijoille, jos kyseessä on heidän hylkäämisensä.

                              2.

                              Tätä normia sovellettaessa merenkulkijan katsotaan tulleen hylätyksi, jos tämän sopimuksen vaatimusten tai merenkulkijan työsopimuksen ehtojen vastaisesti laivanvarustaja

                                          a)

                                          ei maksa merenkulkijan kotimatkan kustannuksia; tai

                                          b)

                                          on jättänyt merenkulkijan ilman tarvittavaa ylläpitoa ja tukea; tai

                                          c)

                                          on muutoin yksipuolisesti katkaissut siteensä merenkulkijaan, mukaan luettuna työsopimukseen perustuvan palkan jättäminen maksamatta vähintään kahden kuukauden ajalta.

                              3.

                              Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen lipun alla purjehtiviin aluksiin sovelletaan tämän normin vaatimukset täyttävää rahavakuusjärjestelmää. Rahavakuusjärjestelmä voidaan toteuttaa sosiaaliturvajärjestelmän tai vakuutuksen tai kansallisen rahaston tai muun vastaavan järjestelyn muodossa. Jäsenvaltion on määritettävä sen muoto asiaankuuluvia laivanvarustajien ja merenkulkijoiden järjestöjä kuultuaan.

                              4.

                              Rahavakuusjärjestelmällä on tarjottava tämän normin mukaisesti kaikille jäsenvaltion lipun alla purjehtivalla aluksella oleville hylätyille merenkulkijoille suora pääsy järjestelmän piiriin, riittävä kattavuus ja nopeutettu taloudellinen apu.

                              5.

                              Tämän normin 2 kohdan b alakohtaa sovellettaessa merenkulkijoiden riittävään ylläpitoon ja tukeen sisältyvät riittävä ruoka, majoitus, juomavesivarastot, aluksella selviytymisen edellyttämä polttoaine ja tarvittava sairaanhoito.

                              6.

                              Kunkin jäsenvaltion on vaadittava, että sen lipun alla purjehtivat alukset, joilla edellytetään kansallisen lainsäädännön mukaan olevan merityösertifikaatti tai joilla se on oltava laivanvarustajan pyynnöstä, pitävät aluksella vakuuden tarjoajan myöntämän todistuksen tai muun asiakirjanäytön rahavakuudesta. Kopio siitä on asetettava aluksella esille näkyvään paikkaan, jossa se on merenkulkijoiden saatavilla. Jos rahavakuuden tarjoajia on useampia, aluksella on oltava kunkin vakuudentarjoajan toimittama asiakirja.

                              7.

                              Rahavakuutta koskeva todistus tai muu asiakirjanäyttö on oltava englanninkielinen tai siihen on liitettävä englanninkielinen käännös ja siihen on sisällytettävä seuraavat tiedot:

                                          a)

                                          aluksen nimi;

                                          b)

                                          aluksen rekisteröintisatama;

                                          c)

                                          aluksen radiokutsutunnus;

                                          d)

                                          aluksen IMO-tunnistenumero;

                                          e)

                                          rahavakuuden tarjoajan tai tarjoajien nimi ja osoite;

                                          f)

                                          merenkulkijan avustuspyyntöjen käsittelystä vastaavien henkilöiden tai tahon yhteystiedot;

                                          g)

                                          laivanvarustajan nimi;

                                          h)

                                          rahavakuuden voimassaoloaika; ja

                                          i)

                                          rahavakuuden tarjoajan vakuutus siitä, että rahavakuus täyttää tämän normin A2.5.2 vaatimukset.

                              8.

                              Rahavakuusjärjestelmästä annettu apu on myönnettävä viipymättä merenkulkijan tai hänen nimetyn edustajansa esittämästä pyynnöstä, jonka tukena ovat tarvittavat oikeutta koskevat perustelut tämän normin 2 kohdan mukaisesti.

                              9.

                              Ottaen huomioon sääntö 2.5 rahavakuusjärjestelmästä annettavan avun olisi oltava riittävä kattamaan seuraavat:

                                          a)

                                          palkkasaatavat ja muut maksamattomat etuudet, jotka laivanvarustajan on maksettava merenkulkijalle työsopimuksen, työehtosopimuksen tai lippuvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti, enintään neljän kuukauden ajalta;

                                          b)

                                          kaikki merenkulkijalle aiheutuneet kohtuulliset kustannukset, mukaan luettuna tämän normin 10 kohdassa tarkoitetun kotimatkan kustannukset; ja

                                          c)

                                          merenkulkijan perustarpeet, joihin kuuluvat muun muassa riittävä ruoka, tarvittaessa vaatetus, majoitus, juomavesivarastot, aluksella selviytymisen edellyttämä polttoaine, tarvittava sairaanhoito ja muut kohtuulliset kustannukset ja maksut, jotka aiheutuvat hylkäämisen muodostavasta teosta tai laiminlyönnistä, merenkulkijan kotiin saapumiseen asti.

                              10.

                              Kotimatkan kustannusten on katettava asianmukaisella ja nopealla tavalla, yleensä lentoteitse, tehtävä matka, ja niihin on sisällyttävä merenkulkijan ruoka ja asuminen siitä lähtien, kun hän lähtee laivalta, siihen asti, kun hän saapuu kotiin, tarvittava sairaanhoito, henkilökohtaisten tavaroiden siirto ja kuljetus sekä kaikki muut kohtuulliset kustannukset ja maksut, jotka johtuvat hylkäämisestä.

                              11.

                              Rahavakuuden soveltaminen ei lakkaa ennen rahavakuuden voimassaoloajan päättymistä, paitsi jos rahavakuuden tarjoaja on antanut vähintään 30 päivää aikaisemmin ennakkoilmoituksen lippuvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle.

                              12.

                              Jos vakuutuksen tai muun rahavakuuden tarjoaja on suorittanut merenkulkijalle maksuja tämän normin mukaisesti, tällaisen tarjoajan on maksamansa summan osalta ja sovellettavan lainsäädännön mukaisesti hankittava sijaantulolla, saatavan siirrolla tai muulla tavalla oikeudet, jotka merenkulkijalle olisivat kuuluneet.

                              13.

                              Tällä normilla ei estetä vakuutuksen tai rahavakuuden tarjoajan takautumisoikeutta kolmansia osapuolia kohtaan.

                              14.

                              Tämän normin määräyksillä ei ole tarkoitus sulkea pois tai estää muiden sellaisten oikeuksien, vaatimusten tai oikeussuojakeinojen käyttöä, joista hylätyt merenkulkijat saattaisivat saada korvausta. Kansallisissa laeissa tai määräyksissä voidaan säätää, että tämän normin mukaisesti maksettavat summat voidaan vähentää summista, jotka on saatu muista lähteistä ja jotka johtuvat oikeuksista, vaatimuksista tai oikeussuojakeinoista, jotka saattavat olla korvauksen kohteena tämän normin mukaisesti.”

                  3)

                  Muutetaan ”Normi A4.2 – Laivanvarustajan vastuu” seuraavasti:

                              a)

                              Korvataan otsikossa viite ”A4.2” viitteellä ”A4.2.1”;

                              b)

                              Lisätään kohdat seuraavasti:

                                          ”8.

                                          Kansallisissa laeissa ja määräyksissä on säädettävä, että rahavakuusjärjestelmä, jolla varmistetaan tämän normin 1 kohdan b alakohdan mukaisesti sopimusperusteisten vaatimusten korvaaminen normissa A4.2.2 määritellyn mukaisesti, täyttää seuraavat vähimmäisvaatimukset:

                                                      a)

                                                      sopimusperusteinen korvaus, joka perustuu merenkulkijan työsopimukseen, on maksettava täysimääräisesti ja viipymättä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän kohdan c alakohdan soveltamista;

                                                      b)

                                                      vastaanottajaa ei saa painostaa hyväksymään sopimusperusteista summaa pienempää summaa;

                                                      c)

                                                      jos merenkulkijan pitkäaikainen työkyvyttömyys vaikeuttaa sen täysimääräisen korvauksen arvioimista, johon merenkulkija saattaa olla oikeutettu, merenkulkijalle on maksettava ennakkomaksu tai -maksuja kohtuuttomien vaikeuksien välttämiseksi;

                                                      d)

                                                      merenkulkijan on säännön 4.2 2 kohdan mukaisesti saatava maksu sen estämättä muiden laillisten oikeuksien harjoittamista, mutta laivanvarustaja voi vähentää tällaisen maksun vahingonkorvauksista, jotka johtuvat merenkulkijan esittämistä ja samaan tapaukseen liittyvistä muista vaatimuksista laivanvarustajaa kohtaan; ja

                                                      e)

                                                      sopimusperusteista korvausta koskevan vaatimuksen voi esittää asianomainen merenkulkija suoraan tai tämän lähiomainen taikka merenkulkijan edustaja tai nimetty edunsaaja.

                                          9.

                                          Kansallisilla laeilla ja määräyksillä on varmistettava, että merenkulkijoille ilmoitetaan ennalta, jos laivanvarustajan rahavakuus aiotaan peruuttaa tai sanoa irti.

                                          10.

                                          Kansallisilla laeilla ja määräyksillä on varmistettava, että rahavakuuden tarjoaja ilmoittaa lippuvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jos laivanvarustajan rahavakuus aiotaan peruuttaa tai sanoa irti.

                                          11.

                                          Kunkin jäsenvaltion on vaadittava, että sen lipun alla purjehtivat alukset pitävät aluksella rahavakuuden tarjoajan myöntämän todistuksen tai muun asiakirjanäytön rahavakuudesta. Kopio siitä on asetettava aluksella esille näkyvään paikkaan, jossa se on merenkulkijoiden saatavilla. Jos rahavakuuden tarjoajia on useampia, aluksella on oltava kunkin vakuudentarjoajan toimittama asiakirja.

                                          12.

                                          Rahavakuuden soveltaminen ei lakkaa ennen rahavakuuden voimassaoloajan päättymistä, paitsi jos rahavakuuden tarjoaja on antanut vähintään 30 päivää aikaisemmin ennakkoilmoituksen lippuvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle.

                                          13.

                                          Rahavakuudesta maksetaan kaikki sen kattamat sopimusperusteiset vaatimukset, jotka syntyvät asiakirjan voimassaolokaudella.

                                          14.

                                          Rahavakuutta koskevan todistuksen tai muun asiakirjanäytön on oltava englanninkielinen tai siihen on liitettävä englanninkielinen käännös ja siihen on sisällytettävä seuraavat tiedot:

                                                      a)

                                                      aluksen nimi;

                                                      b)

                                                      aluksen rekisteröintisatama;

                                                      c)

                                                      aluksen radiokutsutunnus;

                                                      d)

                                                      aluksen IMO-tunnistenumero;

                                                      e)

                                                      rahavakuuden tarjoajan tai tarjoajien nimi ja osoite;

                                                      f)

                                                      merenkulkijan sopimusperusteisten vaatimusten käsittelystä vastaavien henkilöiden tai tahon yhteystiedot;

                                                      g)

                                                      laivanvarustajan nimi;

                                                      h)

                                                      rahavakuuden voimassaoloaika; ja

                                                      i)

                                                      rahavakuuden tarjoajan vakuutus siitä, että rahavakuus täyttää normin A4.2.1 vaatimukset.”

                  4)

                  Lisätään normi seuraavasti:
                  ”Normi A4.2.2 – Sopimusperusteisten vaatimusten käsittely

                              1.

                              Sovellettaessa normin A4.2.1 8 kohtaa ja tätä normia ’sopimusperusteisella vaatimuksella’ tarkoitetaan kaikkia vaatimuksia, jotka liittyvät merenkulkijan kuolemaan tai pitkäaikaiseen työkyvyttömyyteen työtapaturman, sairauden tai työhön liittyvän vaaran johdosta, kansallisessa lainsäädännössä, merenkulkijoiden työsopimuksessa tai työehtosopimuksessa määritellyn mukaisesti.

                              2.

                              Normin A4.2.1 1 kohdan b alakohdan mukainen rahavakuusjärjestelmä voidaan toteuttaa sosiaaliturvajärjestelmän tai vakuutuksen tai rahaston tai muun vastaavan järjestelyn muodossa. Jäsenvaltion on määritettävä sen muoto asiaankuuluvia laivanvarustajien ja merenkulkijoiden järjestöjä kuultuaan.

                              3.

                              Kansallisilla laeilla ja määräyksillä on varmistettava, että käytössä on tehokkaat järjestelyt sellaisten sopimusperusteisten vaatimusten vastaanottamista, käsittelyä ja puolueetonta ratkaisua varten, jotka liittyvät normin A4.2.1 8 kohdassa tarkoitettuun korvaukseen, nopeilla ja oikeudenmukaisilla menettelyillä.”


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2018/850, annettu 30 päivänä toukokuuta 2018, kaatopaikoista annetun direktiivin 1999/31/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
                  14.6.2018

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  L 150/100

            EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI (EU) 2018/850,
      annettu 30 päivänä toukokuuta 2018,
      kaatopaikoista annetun direktiivin 1999/31/EY muuttamisesta
      (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
      EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
      ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan,
      ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
      sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
      ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
      ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
      noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
      sekä katsovat seuraavaa:

                  (1)

                  Unionin jätehuoltoa olisi parannettava ympäristön suojelemiseksi ja säilyttämiseksi sekä sen laadun parantamiseksi, ihmisten terveyden suojelemiseksi, luonnonvarojen harkitun, tehokkaan ja järkevän käytön varmistamiseksi, kiertotalouden periaatteiden edistämiseksi, energiatehokkuuden parantamiseksi sekä unionin tuontiresurssiriippuvuuden vähentämiseksi.

                  (2)

                  Neuvoston direktiivissä 1999/31/EY (4) säädettyjä tavoitteita, joilla rajoitetaan jätteen sijoittamista kaatopaikoille, olisi tiukennettava, jotta ne ilmentävät paremmin unionin halua siirtyä kiertotalouteen ja edetä komission 4 päivänä marraskuuta 2008 antaman tiedonannon ”Raaka-aineita koskeva aloite – Työllisyyden ja kasvun kannalta kriittisten tarpeiden täyttäminen” täytäntöönpanossa, vähentämällä asteittain mahdollisimman paljon jätteen sijoittamista tavanomaiselle jätteelle tarkoitetuille kaatopaikoille. Komission ja jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tällainen vähentäminen on yhteensopiva yhdennetyn politiikan kanssa, jolla varmistetaan jätehierarkian asianmukainen soveltaminen, tehostetaan siirtymistä jätteen syntymisen ehkäisemiseen, mukaan lukien uudelleenkäyttö, uudelleenkäyttöön valmisteluun ja kierrätykseen, ja estetään siirtyminen kaatopaikalle sijoittamisesta jätteenpolttoon.

                  (3)

                  Unionin jätelainsäädännön yhdenmukaistamiseksi direktiivissä 1999/31/EY säädetyt määritelmät olisi tarvittaessa yhdenmukaistettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/98/EY (5) säädettyjen määritelmien kanssa.

                  (4)

                  Nykyistä ”eristyneen asutuksen” määritelmää olisi mukautettava syrjäisimpien alueiden osalta, jotta voidaan ottaa huomioon tällaisten asutusten erityispiirteet, joista aiheutuu huomattavan erilaisia ympäristöä koskevia huolenaiheita muihin alueisiin verrattuna.

                  (5)

                  Direktiivin 1999/31/EY soveltamisala olisi yhdenmukaistettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/21/EY (6) soveltamisalan kanssa, ja sen olisi edelleen katettava kaivannaisteollisuuden, joka ei kuulu direktiivin 2006/21/EY soveltamisalaan, jätteiden sijoittaminen.

                  (6)

                  Rajoittamalla kaatopaikalle sijoittamista edelleen aloittaen jätevirroista, joihin sovelletaan erilliskeräystä, kuten muovit, metallit, lasi, paperi ja biojäte, saataisiin selkeitä ympäristöön liittyviä, taloudellisia ja sosiaalisia hyötyjä. Pantaessa kyseisiä kaatopaikkarajoituksia täytäntöön olisi otettava huomioon erilliskerätystä jätteestä syntyvän jäännösjätteen kierrätyksen tai muun hyödyntämisen toteutettavuus teknisesti, ympäristön kannalta ja taloudellisesti.

                  (7)

                  Biohajoava yhdyskuntajäte muodostaa suuren osan yhdyskuntajätteestä. Esikäsittelemättömän biohajoavan jätteen sijoittamisella kaatopaikalle on huomattavia kielteisiä ympäristövaikutuksia, sillä se aiheuttaa kasvihuonekaasujen päästöjä ja pinta- ja pohjaveden, maaperän ja ilman pilaantumista. Vaikka direktiivissä 1999/31/EY jo vahvistetaan biohajoavan jätteen kaatopaikalle sijoittamisen vähentämistä koskevat tavoitteet, on aiheellista rajoittaa entisestään biohajoavan jätteen sijoittamista kaatopaikalle kieltämällä sellaisen biohajoavan jätteen sijoittaminen kaatopaikalle, joka on erilliskerätty kierrätykseen direktiivin 2008/98/EY mukaisesti.

                  (8)

                  Jätehierarkian asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi olisi toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä, jotta kaatopaikalle sijoittamista koskevia rajoituksia sovelletaan vuodesta 2030 alkaen kaikkiin jätteisiin, jotka soveltuvat kierrätykseen tai muuhun materiaalien tai energian hyödyntämiseen. Kyseisiä rajoituksia ei pitäisi soveltaa, jos voidaan osoittaa, että jäte ei sovellu kierrätykseen tai muuhun hyödyntämiseen ja että kaatopaikalle sijoittaminen johtaisi ympäristön kannalta parhaaseen mahdolliseen kokonaistulokseen direktiivissä 2008/98/EY säädetyn jätehierarkian mukaisesti.

                  (9)

                  Useat jäsenvaltiot eivät ole vielä täysin kehittäneet tarvittavaa jätehuoltoinfrastruktuuria. Kaatopaikalle sijoittamisen vähentämistä koskevien tavoitteiden asettaminen edellyttää merkittäviä muutoksia jätehuoltoon monissa jäsenvaltioissa ja helpottaa edelleen jätteen erilliskeräyksen, lajittelun ja kierrätyksen etenemistä ja investointeja niihin, ja sillä vältetään se, että kierrätettävissä olevat materiaalit jäävät alemmille tasoille jätehierarkiassa.

                  (10)

                  Kaatopaikalle sijoittamisen asteittainen vähentäminen on tarpeen, jotta estetään haitalliset vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön ja varmistetaan taloudellisesti arvokkaiden jätemateriaalien asteittainen ja tehokas hyödyntäminen asianmukaisen jätehuollon avulla direktiivissä 2008/98/EY säädetyn jätehierarkian mukaisesti. Kyseisellä vähentämisellä olisi estettävä liiallisen kapasiteetin kehittyminen jäännösjätettä käsitteleviin laitoksiin esimerkiksi käsittelemättömän yhdyskuntajätteen energian hyödyntämistä tai perustason mekaanis-biologista käsittelyä varten, sillä tämä voisi haitata yhdyskuntajätteen uudelleenkäyttöön valmistelua ja kierrätystä koskevien, direktiivissä 2008/98/EY säädettyjen unionin pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamista. Vastaavasti samaan aikaan, kun estetään haitalliset vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön, jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaatopaikoille sijoitetaan ainoastaan esikäsiteltyä jätettä, kyseisen velvoitteen täyttäminen ei saisi johtaa ylikapasiteetin luomiseen jäännösyhdyskuntajätteen käsittelyä varten. Jotta voidaan lisäksi varmistaa direktiivissä 2008/98/EY säädettyjen tavoitteiden ja direktiivissä 1999/31/EY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vahvistetun kaatopaikalle sijoittamista koskevan vähentämistavoitteen välinen johdonmukaisuus sekä kyseisten tavoitteiden täyttämiseen tarvittavan infrastruktuurin ja investointien koordinoitu suunnittelu, jäsenvaltioiden, jotka sijoittivat OECD:n ja Eurostatin yhteisellä kyselylomakkeella toimitettujen tietojen mukaan vuonna 2013 yli 60 prosenttia yhdyskuntajätteestään kaatopaikalle, olisi voitava päättää vuodeksi 2035 vahvistetun kaatopaikalle sijoittamista koskevan tavoitteen noudattamista koskevan määräajan pidentämisestä.

                  (11)

                  Tietojen luotettavuuden varmistamiseksi on tärkeää säätää tarkemmin säännöistä, joiden mukaisesti jäsenvaltioiden olisi raportoitava kaatopaikalle sijoitetusta yhdyskuntajätteestä. Raportoinnin olisi perustuttava sellaisen yhdyskuntajätteen määrään, joka on sijoitettu kaatopaikalle sen jälkeen kun on suoritettu käsittelytoimia, joiden tarkoituksena on tällaisen jätteen valmistelu myöhempää kaatopaikalle sijoittamista varten, kuten biohajoavan yhdyskuntajätteen stabilointi, sekä polttamalla tapahtuvaan loppukäsittelyyn toimitetun jätteen määrään. Ennen jätteen kierrätystä ja hyödyntämistä tapahtuvaan käsittelyyn, esimerkiksi lajitteluun ja mekaaniseen käsittelyyn, toimitettavan yhdyskuntajätteen osalta tällaisissa toimissa syntyvä jäte, joka lopuksi sijoitetaan kaatopaikalle, olisi myös otettava huomioon kaatopaikalle sijoittamista koskevaa tavoitetta laskettaessa.

                  (12)

                  Täyttäessään direktiivissä 1999/31/EY säädettyä velvoitettaan varmistaa jätteen esikäsittely ennen sen sijoittamista kaatopaikalle jäsenvaltioiden olisi sovellettava kaikkein asianmukaisinta käsittelyä, mukaan lukien jätteen orgaanisen osan stabilointi, jotta voidaan vähentää mahdollisimman paljon tällaisen jätteen kaatopaikalle sijoittamisen haitallisia vaikutuksia ympäristöön ja ihmisten terveyteen. Jäsenvaltioiden olisi käsittelyn asianmukaisuutta arvioidessaan otettava huomioon toimenpiteet, jotka on jo toteutettu kyseisten haitallisten vaikutusten vähentämiseksi, etenkin biojätteen erottaminen sekä paperin ja kartongin erilliskeräys.

                  (13)

                  Tämän direktiivin paremman, nopeamman ja yhdenmukaisemman täytäntöönpanon varmistamiseksi sekä mahdollisten täytäntöönpanon heikkouksien ennakoimiseksi olisi otettava käyttöön varhaisvaroituskertomuksia koskeva järjestelmä, jonka avulla voidaan havaita puutteet ja toteuttaa toimia ennen kuin tavoitteiden saavuttamisen määräajat umpeutuvat.

                  (14)

                  Direktiivin 1999/31/EY tavoitteiden saavuttamisen edistämiseksi ja kiertotalouteen siirtymisen vauhdittamiseksi komission olisi edistettävä koordinointia sekä tiedon ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden ja eri talouden alojen välillä.

                  (15)

                  Jäsenvaltioiden joka kolmas vuosi laatimat täytäntöönpanokertomukset eivät ole osoittautuneet tehokkaaksi välineeksi säännösten noudattamisen todentamisessa tai asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamisessa, vaan ne aiheuttavat tarpeettoman hallinnollisen taakan. Näin ollen on aiheellista kumota säännökset, jotka velvoittavat jäsenvaltiot laatimaan tällaisia kertomuksia. Sääntöjen noudattamisen valvonnan olisi sen sijaan perustuttava yksinomaan tietoihin, joita jäsenvaltiot toimittavat vuosittain komissiolle.

                  (16)

                  Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot ovat välttämättömiä, jotta komissio voi arvioida unionin jätelainsäädännön noudattamista jäsenvaltioissa. Tietojen laatua, luotettavuutta ja vertailukelpoisuutta olisi parannettava ottamalla käyttöön yksi vastaanottopiste kaikelle jätetiedolle, poistamalla tarpeettomat raportointivaatimukset, vertailemalla kansallisia raportointimenetelmiä sekä ottamalla käyttöön tietojen laaduntarkastusraportti. Jätehuoltoa koskevien tietojen raportoinnin luotettavuus on erittäin tärkeää tehokkaan täytäntöönpanon ja jätteenkäsittelyinfrastruktuurin järkevän suunnittelun kannalta sekä jäsenvaltioiden tietojen vertailukelpoisuuden varmistamiseksi. Tästä syystä jäsenvaltioiden olisi direktiivissä 1999/31/EY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vahvistettujen tavoitteiden saavuttamisesta raportoidessaan käytettävä uusimpia komission kehittämiä sääntöjä ja niiden kunkin tämän direktiivin täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kehittämiä menetelmiä.

                  (17)

                  Jotta voidaan varmistaa direktiivin 1999/31/EY yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa kyseisen direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, 5 a artiklan 4 kohdan, 15 artiklan 5 kohdan, 15 b artiklan ja 15 c artiklan osalta. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (7) mukaisesti.

                  (18)

                  Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, joita ovat unionin jätehuollon parantaminen ja sen myötä ympäristön suojelu ja säilyttäminen ja sen laadun parantaminen sekä luonnonvarojen harkittu ja järkevä käyttö, vaan ne voidaan toimenpiteiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

                  (19)

                  Direktiivi 1999/31/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.

                  (20)

                  Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman (8) mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistään, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joissa selitetään direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna,

            OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
      1 artikla
      Muutokset
      Muutetaan direktiivi 1999/31/EY seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan 1 artiklan 1 kohta seuraavasti:
                  ”1.   Tämän direktiivin tarkoituksena on unionin kiertotalouteen siirtymisen tukemiseksi ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY (*1) ja erityisesti sen 4 ja 12 artiklan vaatimusten noudattamiseksi varmistaa jätteen ja erityisesti kierrätykseen tai muuhun hyödyntämisen soveltuvan jätteen kaatopaikalle sijoittamisen asteittainen vähentäminen sekä säätää jätteitä ja kaatopaikkoja koskevien tiukkojen toiminnallisten ja teknisten vaatimusten avulla toimenpiteistä, menettelyistä ja ohjauksesta, joilla ehkäistään tai vähennetään niin paljon kuin mahdollista jätteen kaatopaikoille sijoittamisesta kaatopaikan koko elinkaaren aikana aiheutuvia haitallisia ympäristövaikutuksia, etenkin pintaveden, pohjaveden, maaperän ja ilman saastumista, sekä koko maapallon ympäristöön kohdistuvia vaikutuksia, kasvihuoneilmiö mukaan lukien, sekä kaikkia niistä johtuvia ihmisten terveydelle aiheutuvia vaaroja.

                     (*1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, annettu 19 päivänä marraskuuta 2008, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta (EUVL L 312, 22.11.2008, s. 3).”"

                  2)

                  Muutetaan 2 artikla seuraavasti:

                              a)

                              korvataan a alakohta seuraavasti:

                                          ”a)

                                          ”jätteellä””jätettä”, ”vaarallisella jätteellä””vaarallista jätettä”, ”tavanomaisella jätteellä””vaaratonta jätettä”, ”yhdyskuntajätteellä””yhdyskuntajätettä”, ”jätteen tuottajalla””jätteen tuottajaa”, ”jätteen haltijalla””jätteen haltijaa”, ”jätehuollolla””jätehuoltoa”, ”erilliskeräyksellä””erilliskeräystä”, ”hyödyntämisellä””hyödyntämistä”, ”uudelleenkäyttöön valmistelulla””uudelleenkäyttöön valmistelua”, ”kierrätyksellä””kierrätystä” ja ”loppukäsittelyllä””loppukäsittelyä”, jotka on määritelty direktiivin 2008/98/EY* 3 artiklassa;”;

                              b)

                              kumotaan b, c, d ja n alakohta;

                              c)

                              lisätään r alakohtaan alakohta seuraavasti:
                              ”Perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilla syrjäisimmillä alueilla jäsenvaltiot voivat päättää soveltaa seuraavaa määritelmää:
                              ”eristyneellä asutuksella” tarkoitetaan yhteisöä,

                                          —

                                          jossa on enintään 2 000 asukasta asutusta kohden ja enintään viisi asukasta neliökilometrillä tai jossa on enemmän kuin 2 000 mutta vähemmän kuin 5 000 asukasta asutusta kohden ja enintään viisi asukasta neliökilometrillä ja jossa jätettä syntyy enintään 3 000 tonnia vuodessa; ja

                                          —

                                          joka sijaitsee vähintään 100 kilometrin päässä lähimmästä sellaisesta kaupunkitaajamasta, jossa on vähintään 250 asukasta neliökilometrillä ja johon ei ole tieyhteyttä.”

                  3)

                  Muutetaan 3 artikla seuraavasti:

                              a)

                              kumotaan 2 kohdan viimeinen luetelmakohta;

                              b)

                              korvataan 3 kohta seuraavasti:
                              ”3.   Maalla harjoitettavan kaivannaisteollisuuden jätehuolto eli mineraalivarojen etsinnässä, louhinnassa, tuotannon valmisteluvaihe mukaan luettuna, rikastuksessa ja varastoinnissa sekä louhosten toiminnassa syntyvien jätteiden käsittely ei kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, jos se kuuluu muiden unionin säädösten soveltamisalaan.”

                  4)

                  Muutetaan 5 artikla seuraavasti:

                              a)

                              kumotaan 2 kohdasta alakohta seuraavasti:
                              ”Kaksi vuotta ennen c alakohdassa mainittua päivää neuvosto tarkastelee uudelleen edellä mainittua tavoitetta sen kertomuksen perusteella, jonka komissio antaa jäsenvaltioiden käytännön kokemuksista a ja b alakohdassa asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa ja johon on tarvittaessa liitetty ehdotus, tämän tavoitteen vahvistamiseksi tai sen muuttamiseksi, jotta ympäristönsuojelun korkea taso varmistettaisiin.”;

                              b)

                              lisätään 3 kohtaan alakohta seuraavasti:

                                          ”f)

                                          jäte, joka on erilliskerätty uudelleenkäyttöön valmistelua ja kierrätystä varten direktiivin 2008/98/EY 11 artiklan 1 kohdan ja kyseisen direktiivin 22 artiklan nojalla, lukuun ottamatta jätettä, joka syntyy sellaisen erilliskerätyn jätteen myöhemmästä käsittelystä, jonka osalta kaatopaikalle sijoittamisella päästään ympäristön kannalta parhaaseen mahdolliseen tulokseen kyseisen direktiivin 4 artiklan mukaisesti.”;

                              c)

                              lisätään kohta seuraavasti:
                              ”3 a.   Jäsenvaltioiden on pyrittävä varmistamaan, että vuodesta 2030 kaatopaikalle ei hyväksytä mitään kierrätykseen tai muuhun hyödyntämiseen soveltuvaa jätettä etenkään yhdyskuntajätteen mukana, lukuun ottamatta jätettä, jonka osalta kaatopaikalle sijoittamisella päästään ympäristön kannalta parhaaseen mahdolliseen tulokseen direktiivin 2008/98/EY 4 artiklan mukaisesti.
                              Jäsenvaltioiden on sisällytettävä tietoa tämän kohdan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä direktiivin 2008/98/EY 28 artiklassa tarkoitettuihin jätehuoltosuunnitelmiin tai muihin strategia-asiakirjoihin, jotka kattavat kyseisen jäsenvaltion koko alueen.”;

                              d)

                              lisätään kohdat seuraavasti:
                              ”5.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vuoteen 2035 mennessä kaatopaikalle sijoitettavan yhdyskuntajätteen määrä vähenee enintään 10 prosenttiin syntyvän yhdyskuntajätteen kokonaismäärästä (massan mukaan).
                              6.   Jäsenvaltio voi lykätä määräaikaa 5 kohdassa tarkoitetun tavoitteen saavuttamiseksi enintään viidellä vuodella edellyttäen, että kyseinen jäsenvaltio

                                          a)

                                          sijoitti kaatopaikalle yli 60 prosenttia syntyneestä yhdyskuntajätteestään vuonna 2013 OECD:n ja Eurostatin yhteisellä kyselylomakkeella toimitettujen tietojen mukaisesti; ja

                                          b)

                                          ilmoittaa komissiolle viimeistään 24 kuukautta ennen tämän artiklan 5 kohdassa säädettyä määräaikaa aikomuksestaan lykätä määräaikaa ja toimittaa täytäntöönpanosuunnitelman tämän direktiivin liitteen IV mukaisesti. Kyseinen suunnitelma voidaan yhdistää direktiivin 2008/98/EY 11 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti toimitettavaan täytäntöönpanosuunnitelmaan.

                                    7.   Komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkistamaan 6 kohdan b alakohdan mukaisesti toimitettua täytäntöönpanosuunnitelmaa kolmen kuukauden kuluessa sen vastaanottamisesta, jos komissio katsoo, että suunnitelma ei täytä liitteen IV vaatimuksia. Asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava tarkistettu suunnitelma kolmen kuukauden kuluessa komission pyynnön vastaanottamisesta.
                              8.   Jos määräaikaa lykätään 6 kohdan mukaisesti, jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet kaatopaikalle sijoitettavan yhdyskuntajätteen määrän vähentämiseksi vuoteen 2035 mennessä enintään 25 prosenttiin syntyvän yhdyskuntajätteen kokonaismäärästä (massan mukaan).
                              9.   Komissio tarkastelee viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2024 5 kohdassa vahvistettua tavoitetta sen pitämiseksi ennallaan tai tarvittaessa sen tiukentamiseksi, kaatopaikalle sijoittamista koskevan henkeä kohti laskettavan määrällisen tavoitteen asettamiseksi ja muuta kuin yhdyskuntajätettä olevan tavanomaisen jätteen kaatopaikalle sijoittamista koskevien rajoitusten käyttöön ottamiseksi. Tätä varten komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jonka liitteenä on tarvittaessa lainsäädäntöehdotus.”

                  5)

                  Lisätään artiklat seuraavasti:
                  ”5 a artikla
                  Tavoitteiden saavuttamista koskevat laskentasäännöt
                  1.   Sen laskemiseksi, onko 5 artiklan 5 ja 6 kohdassa säädetyt tavoitteet saavutettu,

                              a)

                              syntyneen ja kaatopaikalle viedyn yhdyskuntajätteen paino on laskettava tiettynä kalenterivuotena;

                              b)

                              ennen yhdyskuntajätteen kierrätystä tai muuta hyödyntämistä suoritettavissa käsittelytoimissa, kuten lajittelussa tai mekaanis-biologisessa käsittelyssä, syntyvän ja myöhemmin kaatopaikalle sijoitettavan jätteen paino on sisällytettävä kaatopaikalle sijoitetuksi ilmoitetun yhdyskuntajätteen painoon;

                              c)

                              polttamalla tapahtuvaan loppukäsittelyyn toimitettavan yhdyskuntajätteen paino ja yhdyskuntajätteen biohajoavan osan stabiloinnissa syntyneen ja myöhemmin kaatopaikalle sijoitettavan jätteen paino on ilmoitettava kaatopaikalle sijoitetuksi;

                              d)

                              yhdyskuntajätteen kierrätyksen tai muiden hyödyntämistoimien aikana syntyneen ja sen jälkeen kaatopaikalle sijoitettavan jätteen painoa ei saa sisällyttää kaatopaikalle sijoitetuksi ilmoitetun yhdyskuntajätteen painoon.

                        2.   Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön tehokas kaatopaikalle sijoitetun yhdyskuntajätteen laadunvalvonta- ja jäljittämisjärjestelmä, jotta voidaan varmistaa, että tämän artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät. Ne voivat käyttää kyseiseen tarkoitukseen direktiivin 2008/98/EY 11 a artiklan 3 kohdan mukaisesti perustettua järjestelmää.
                  3.   Jos yhdyskuntajäte on siirretty toiseen jäsenvaltioon tai viety unionista kaatopaikalle sijoitettavaksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 (*2) mukaisesti, se on otettava huomioon laskettaessa 1 kohdan mukaisesti sen jätteen määrää, jonka se jäsenvaltio, jossa kyseinen jäte kerättiin, on sijoittanut kaatopaikalle.
                  4.   Varmistaakseen yhdenmukaiset edellytykset tämän artiklan soveltamiselle komissio antaa viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2019 täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan tietojen laskentaa, todentamista ja toimittamista koskevat säännöt. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
                  5 b artikla
                  Varhaisvaroituskertomus
                  1.   Komissio laatii yhteistyössä Euroopan ympäristökeskuksen kanssa kertomuksen 5 artiklan 5 ja 6 kohdassa säädettyjen tavoitteiden saavuttamisessa tapahtuneesta edistymisestä viimeistään kolme vuotta ennen kutakin niissä säädettyä määräaikaa.
                  2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin kertomuksiin sisältyy

                              a)

                              arvio tavoitteiden saavuttamisesta kussakin jäsenvaltiossa;

                              b)

                              luettelo jäsenvaltioista, joiden osalta on vaarana, että tavoitteita ei saavuteta asetetuissa määräajoissa, sekä aiheelliset suositukset asianomaisille jäsenvaltioille;

                              c)

                              esimerkkejä parhaista käytännöistä, joita käytetään eri puolilla unionia ja jotka voisivat auttaa tavoitteiden saavuttamisessa.

                        5 c artikla
                  Tietojen ja parhaiden käytäntöjen vaihtaminen
                  Komissio järjestää säännöllisen tietojenvaihdon ja parhaiden käytäntöjen jakamisen jäsenvaltioiden kesken, tarvittaessa myös alue- ja paikallisviranomaisten kanssa, tämän direktiivin vaatimusten käytännön täytäntöönpanosta.

                     (*2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1013/2006, annettu 14 päivänä kesäkuuta 2006, jätteiden siirrosta (EUVL L 190, 12.7.2006, s. 1).”"

                  6)

                  Lisätään 6 artiklan a alakohtaan virke seuraavasti:
                  ”jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän alakohdan mukaisesti toteutettavat toimenpiteet eivät vaaranna direktiivin 2008/98/EY tavoitteiden ja erityisesti jätehierarkiaa sekä kyseisen direktiivin 11 artiklassa säädettyjen uudelleenkäyttöön valmistelun ja kierrätyksen lisäämistä koskevien tavoitteiden saavuttamista;”.

                  7)

                  Kumotaan 11 artiklan 2 kohdan toinen alakohta.

                  8)

                  Korvataan 15 artikla seuraavasti:
                  ”15 artikla
                  Kertomukset
                  1.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 5 artiklan 2, 5 ja 6 kohdan täytäntöönpanoa koskevat tiedot kultakin kalenterivuodelta.
                  Niiden on toimitettava tiedot sähköisesti 18 kuukauden kuluessa sen raportointivuoden päättymisestä, jolta tiedot on kerätty. Tiedot on toimitettava komission tämän artiklan 5 kohdan mukaisesti vahvistamassa muodossa.
                  Ensimmäisen raportointikauden 5 artiklan 5 ja 6 kohdan täytäntöönpanosta on alettava ensimmäisestä täydestä kalenterivuodesta sen täytäntöönpanosäädöksen hyväksymisen jälkeen, jossa vahvistetaan raportoinnin muoto tämän artiklan 5 kohdan mukaisesti, ja sen on katettava tiedot kyseiseltä raportointikaudelta.
                  2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava 5 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa koskevat tiedot 1 päivään tammikuuta 2025 saakka.
                  3.   Jäsenvaltion tämän artiklan mukaisesti toimittamiin tietoihin on liitettävä laaduntarkastusraportti.
                  4.   Komissio tarkastelee tämän artiklan mukaisesti toimitettuja tietoja ja julkaisee tarkastelunsa tuloksista kertomuksen. Kyseisessä kertomuksessa arvioidaan tietojenkeruun järjestämistä, jäsenvaltioissa käytettyjä tietolähteitä ja menetelmiä sekä kyseisten tietojen täydellisyyttä, luotettavuutta, oikea-aikaisuutta ja yhtenäisyyttä. Arviointiin voi sisältyä erityisiä parannussuosituksia. Kertomus laaditaan sen jälkeen, kun jäsenvaltiot ovat ensimmäisen kerran toimittaneet tiedot, ja tämän jälkeen neljän vuoden välein.
                  5.   Komissio antaa viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2019 täytäntöönpanosäädöksiä, joissa säädetään, missä muodossa tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot toimitetaan. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.”

                  9)

                  Lisätään artiklat seuraavasti:
                  ”15 a artikla
                  Välineet tehokkaampaan kiertotalouteen siirtymisen edistämiseksi
                  Edistääkseen tässä direktiivissä säädettyjen tavoitteiden saavuttamista jäsenvaltioiden on hyödynnettävä taloudellisia ohjauskeinoja ja muita toimenpiteitä, joilla kannustetaan jätehierarkian soveltamiseen. Tällaisia ohjauskeinoja ja toimenpiteitä voivat olla esimerkiksi direktiivin 2008/98/EY liitteessä IV a esitetyt ohjauskeinot ja toimenpiteet tai muut asianmukaiset ohjauskeinot ja toimenpiteet.
                  15 b artikla
                  Kaatopaikkojen vedenläpäisykertoimen määritteleminen
                  Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan menetelmä, jota on määrä käyttää kaatopaikkojen vedenläpäisykertoimen määrittelemiseen kenttäoloissa ja koko kaatopaikan alueella. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
                  15 c artikla
                  Jätteen näytteenottoa koskeva unionin standardi
                  Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä jätteen näytteenoton standardin kehittämiseksi. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. Jäsenvaltiot voivat ennen näiden täytäntöönpanosäädösten hyväksymistä soveltaa kansallisia standardeja ja menettelyjä.”

                  10)

                  Korvataan 16 artikla seuraavasti:
                  ”16 artikla
                  Liitteiden uudelleentarkastelu
                  Komissio tarkastelee liitteitä jatkuvasti ja tekee tarvittaessa asianmukaisia lainsäädäntöehdotuksia.”

                  11)

                  Korvataan 17 artikla seuraavasti:
                  ”17 artikla
                  Komiteamenettely
                  1.   Komissiota avustaa direktiivin 2008/98/EY 39 artiklalla perustettu komitea. Tämä komitea on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 182/2011 (*3) tarkoitettu komitea.
                  2.   Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
                  Jos komitea ei anna lausuntoa, komissio ei hyväksy ehdotusta täytäntöönpanosäädökseksi, ja tuolloin sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan 4 kohdan kolmatta alakohtaa.

                     (*3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).”"

                  12)

                  Kumotaan liitteessä I oleva 3.5 kohta.

                  13)

                  Kumotaan liitteessä II oleva 5 kohta.

                  14)

                  Kumotaan liitteessä III olevan 2 kohdan ensimmäinen alakohta.

                  15)

                  Lisätään liite IV tämän direktiivin liitteen mukaisesti.

            2 artikla
      Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
      1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 5 päivänä heinäkuuta 2020. Niiden on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle.
      Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
      2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.
      3 artikla
      Voimaantulo
      Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
      4 artikla
      Osoitus
      Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

         Tehty Strasbourgissa 30 päivänä toukokuuta 2018.

               Euroopan parlamentin puolesta

               Puhemies

            A. TAJANI

               Neuvoston puolesta

               Puheenjohtaja

            L. PAVLOVA

         (1)  EUVL C 264, 20.7.2016, s. 98.

         (2)  EUVL C 17, 18.1.2017, s. 46.

         (3)  Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 18. huhtikuuta 2018 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 22. toukokuuta 2018.

         (4)  Neuvoston direktiivi 1999/31/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, kaatopaikoista (EYVL L 182, 16.7.1999, s. 1).

         (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, annettu 19 päivänä marraskuuta 2008, jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta (EUVL L 312, 22.11.2008, s. 3).

         (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/21/EY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2006, kaivannaisteollisuuden jätehuollosta ja direktiivin 2004/35/EY muuttamisesta (EUVL L 102, 11.4.2006, s. 15).

         (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).

         (8)  EUVL C 369, 17.12.2011, s. 14.

         LIITE
         Lisätään liite seuraavasti:

               ”LIITE IV
               TÄMÄN DIREKTIIVIN 5 ARTIKLAN 6 KOHDAN MUKAISESTI TOIMITETTAVA TÄYTÄNTÖÖNPANOSUUNNITELMA
               Tämän direktiivin 5 artiklan 6 kohdan mukaisesti toimitettavan täytäntöönpanosuunnitelman on sisällettävä seuraavat:

                           1.

                           arvio yhdyskuntajätteen ja jätevirtojen, josta se koostuu, kierrätyksen, kaatopaikalle sijoittamisen ja muun käsittelyn aiemmasta, nykyisestä ja ennustetusta asteesta;

                           2.

                           arvio direktiivin 2008/98/EY 28 artiklan mukaisten jätehuoltosuunnitelmien ja 29 artiklan mukaisten jätteen syntymisen ehkäisemistä koskevien ohjelmien täytäntöönpanosta;

                           3.

                           syyt, joiden vuoksi jäsenvaltio katsoo, että se ei ehkä pysty saavuttamaan 5 artiklan 5 kohdassa säädettyä asiaankuuluvaa tavoitetta siinä asetetun määräajan kuluessa, ja arvio kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi tarvittavasta lisäajasta;

                           4.

                           jäsenvaltioihin lisäaikana sovellettavien tämän direktiivin 5 artiklan 8 kohdassa säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavat toimenpiteet, mukaan lukien asianmukaiset taloudelliset ohjauskeinot ja muut toimenpiteet, joilla kannustetaan direktiivin 2008/98/EY 4 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä IV a säädetyn jätehierarkian soveltamiseen;

                           5.

                           edellä 4 kohdassa määritettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanon aikataulu, niiden täytäntöönpanoon toimivaltaisen elimen määrittäminen sekä arvio yksittäisten toimenpiteiden vaikutuksesta mahdollista lisäaikaa myönnettäessä sovellettavien tavoitteiden saavuttamiseen;

                           6.

                           tiedot jätehuollon rahoituksesta saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti;

                           7.

                           toimenpiteet, joilla parannetaan tarvittaessa tietojen laatua jätehuollon suunnittelun ja seurannan parantamiseksi.”