title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/52/EY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 2009 , maassa laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työnantajiin kohdistettavia seuraamuksia ja toimenpiteitä koskevista vähimmäisvaatimuksista

text:
               30.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 168/24

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/52/EY,
   annettu 18 päivänä kesäkuuta 2009,
   maassa laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työnantajiin kohdistettavia seuraamuksia ja toimenpiteitä koskevista vähimmäisvaatimuksista
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 63 artiklan 3 kohdan b alakohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Eurooppa-neuvoston kokouksessa 14 ja 15 päivänä joulukuuta 2006 sovittiin yhteistyön lisäämisestä jäsenvaltioiden välillä laittoman maahanmuuton torjumiseksi ja erityisesti laittoman työnteon torjuntaan tähtäävien toimenpiteiden tehostamisesta sekä jäsenvaltioiden että EU:n tasolla.

               (2)

               EU:hun suuntautuvan laittoman maahanmuuton keskeinen houkutin on mahdollisuus työskennellä EU:n alueella ilman vaadittua oikeudellista asemaa. Siksi laittoman maahanmuuton ja laittoman oleskelun torjunnassa olisi toteutettava myös tämän houkuttelevuuden vastaisia toimia.

               (3)

               Tällaisten toimenpiteiden ytimenä tulisi olla yleinen kielto ottaa palvelukseen kolmansien maiden kansalaisia, joilla ei ole oikeutta oleskella EU:n alueella, ja sen lisäksi olisi määrättävä seuraamuksista työnantajille, jotka rikkovat kieltoa.

               (4)

               Koska tässä direktiivissä säädetään vähimmäisvaatimuksista, jäsenvaltioiden olisi voitava säätää ankarammista seuraamuksista ja toimenpiteistä ja niiden voimassaolosta sekä asettaa työnantajille tiukempia velvoitteita.

               (5)

               Tätä direktiiviä ei tulisi soveltaa kolmansien maiden kansalaisiin, jotka oleskelevat jäsenvaltiossa laillisesti, riippumatta siitä, onko heillä lupa työntekoon sen alueella. Lisäksi sitä ei tulisi soveltaa henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006 (4) 2 artiklan 5 kohdassa määriteltyihin yhteisön vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden piiriin kuuluviin henkilöihin. Sitä ei myöskään tulisi soveltaa kolmansien maiden kansalaisiin, joiden tilanteeseen sovelletaan yhteisön oikeutta, kuten niihin kolmansien maiden kansalaisiin, jotka työskentelevät laillisesti toisessa jäsenvaltiossa ja jotka palveluntarjoaja on lähettänyt toiseen jäsenvaltioon palvelujen tarjoamista varten. Direktiiviä olisi sovellettava rajoittamatta sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltamista, jossa kielletään työnteko jäsenvaltioissa laillisesti oleskelevilta kolmansien maiden kansalaisilta, jotka tekevät työtä oleskelunsa perusteen vastaisesti.

               (6)

               Tietyille käsitteille olisi säädettävä tässä direktiivissä erityiset määritelmät, joita olisi käytettävä ainoastaan tätä direktiiviä sovellettaessa.

               (7)

               Työnteon määritelmän olisi sisällettävä sen tunnusmerkit eli sellaisen toiminnan harjoittaminen työnantajan lukuun tai tämän johdon ja/tai valvonnan alaisena, josta maksetaan korvausta tai josta tulisi maksaa korvausta, tämän suhteen oikeudellisesta muodosta riippumatta.

               (8)

               Työnantajan määritelmään voi sisältyä oikeustoimikelpoiseksi tunnustettu henkilöiden yhteenliittymä, joka ei kuitenkaan ole oikeushenkilö.

               (9)

               Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palvelukseenottamisen estämiseksi työnantajia olisi vaadittava tarkistamaan ennen kolmannen maan kansalaisen palvelukseenottamista, myös silloin kun kyseinen kolmannen maan kansalainen on tarkoitus ottaa palvelukseen lähetettäväksi toisessa jäsenvaltiossa tapahtuvaa palvelujentarjoamista varten, että tällä on voimassa oleva oleskelulupa tai muu oleskeluoikeuden antava lupa, josta ilmenee, että kolmannen maan kansalainen oleskelee laillisesti sen jäsenvaltion alueella, jossa hänet otetaan palvelukseen.

               (10)

               Jotta jäsenvaltiot voisivat jäljittää erityisesti väärennetyt asiakirjat, työnantajia olisi myös vaadittava ilmoittamaan toimivaltaisille viranomaisille kolmannen maan kansalaisen palvelukseenottamisesta. Jotta aiheutettaisiin mahdollisimman vähän hallinnollista taakkaa, jäsenvaltioiden olisi voitava säätää, että tällaiset ilmoitukset tehdään muiden ilmoitusjärjestelmien puitteissa. Jäsenvaltioiden olisi voitava päättää yksinkertaistetun ilmoitusmenettelyn soveltamisesta, jos työnantaja on luonnollinen henkilö ja työtä tehdään työnantajan yksityisiin tarkoituksiin.

               (11)

               Työnantajia, jotka ovat noudattaneet heille tässä direktiivissä säädettyjä velvollisuuksia, ei tulisi saattaa vastuuseen laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palvelukseenottamisesta erityisestikään siinä tapauksessa, että toimivaltainen viranomainen myöhemmin toteaa, että työntekijän esittämä asiakirja oli väärennetty tai sitä oli käytetty väärin, ellei työnantaja tiennyt, että asiakirja oli väärennetty.

               (12)

               Työnantajien velvoitteiden täyttämisen helpottamiseksi jäsenvaltioiden olisi parhaansa mukaan pyrittävä käsittelemään oleskeluluvan uudistamista koskevat pyynnöt kohtuullisessa ajassa.

               (13)

               Jotta yleistä kieltoa noudatettaisiin ja jotta rikkomisia voitaisiin ehkäistä, jäsenvaltioiden olisi säädettävä asianmukaisista seuraamuksista. Seuraamusten tulisi sisältää taloudellisia seuraamuksia ja maksuja, joilla korvataan laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamisesta aiheutuvia kustannuksia, ja niihin olisi sisällyttävä mahdollisuus pienentää taloudellista seuraamusta, jos työnantaja on luonnollinen henkilö ja työtä tehdään työnantajan yksityisiin tarkoituksiin.

               (14)

               Työnantajaa olisi joka tapauksessa vaadittava maksamaan kolmannen maan kansalaiselle tämän palkkasaatavat sekä maksamatta olevat verot ja sosiaaliturvamaksut. Jos palkkatasoa ei pystytä määrittelemään, sen olisi oletettava olleen vähintään kyseisen ammattialan vähimmäispalkkaa koskevien sovellettavien lakien, työehtosopimusten tai vakiintuneiden käytäntöjen mukainen palkka. Työnantajaa olisi vaadittava maksamaan tarvittaessa myös kaikki kustannukset, jotka aiheutuvat palkkasaatavien lähettämisestä maahan, johon laittomasti työskennellyt kolmannen maan kansalainen on palannut tai palautettu. Tapauksissa, joissa työnantaja ei suorita maksuja jälkikäteen, jäsenvaltiota ei pitäisi velvoittaa täyttämään tätä velvoitetta työnantajan sijasta.

               (15)

               Laittomasti työskennelleen kolmannen maan kansalaisen ei pitäisi voida vedota maahantuloa, oleskelua ja työmarkkinoille pääsyä koskevan oikeuden saamiseksi laittomaan työsuhteeseen eikä työnantajan tai tämän sijasta maksuvelvollisen oikeussubjektin maksamiin korvauksiin tai palkkasaataviin, sosiaaliturvamaksuihin tai veroihin.

               (16)

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että palkkasaatavia koskevia vaatimuksia esitetään tai voidaan esittää ja että käytössä on menettelyjä sen varmistamiseksi, että palkkasaatavista takaisin perityt määrät voidaan maksaa niille kolmansien maiden kansalaisille, joille ne kuuluvat. Jäsenvaltioita ei tulisi velvoittaa ottamaan kyseisten menettelyjen piiriin kolmansissa maissa sijaitsevia edustustojaan. Jäsenvaltioiden olisi valitusten tekemistä helpottavien tehokkaiden menettelyjen luomisen yhteydessä harkittava, ellei tästä ole jo säädetty kansallisessa lainsäädännössä, mahdollisuutta antaa toimivaltaiselle viranomaiselle valtuudet nostaa kanne työnantajaa vastaan palkkasaatavien perimiseksi ja siitä saatavaa lisähyötyä.

               (17)

               Jäsenvaltioiden olisi myös säädettävä, että työsuhteen oletetaan kestäneen vähintään kolme kuukautta, jotta todistustaakka on työnantajalla ainakin tietyn ajanjakson osalta. Muun muassa työntekijällä olisi oltava myös mahdollisuus esittää todisteet työsuhteensa olemassaolosta ja sen kestosta.

               (18)

               Jäsenvaltioiden olisi säädettävä mahdollisuudesta määrätä työnantajille lisäseuraamuksia, joihin kuuluisivat esimerkiksi sulkeminen joidenkin tai kaikkien julkisten etuuksien, tukien ja avustusten, muun muassa maataloustukien, ulkopuolelle, sulkeminen julkisten hankintamenettelyjen ulkopuolelle, ja yritykselle aiemmin myönnettyjen joidenkin tai kaikkien julkisten etuuksien, tukien ja avustusten, myös jäsenvaltioiden hallinnoiman EU-rahoituksen, takaisinperiminen. Jäsenvaltioiden olisi voitava päättää näiden lisäseuraamusten soveltamatta jättämisestä, jos työnantaja on luonnollinen henkilö ja työtä tehdään työnantajan yksityisiin tarkoituksiin.

               (19)

               Tämän direktiivin ja erityisesti sen 7, 10 ja 12 artiklan ei pitäisi rajoittaa Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (5) soveltamista.

               (20)

               Koska alihankinta on yleistä tietyillä aloilla, joihin tämä ongelma liittyy, on tarpeen varmistaa, että ainakin toimeksiantajaa, jonka alihankkija työnantaja suoraan on, voidaan pitää työnantajan ohella tai tämän sijasta velvollisena maksamaan taloudelliset seuraamukset. Erityistapauksissa muita toimeksiantajia voidaan pitää laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työnantajan ohella tai tämän sijasta velvollisina maksamaan taloudelliset seuraamukset. Myös lailla tai työehtosopimuksilla säänneltyihin lomakassoihin ja sosiaalirahastoihin suoritettavien maksujen olisi sisällyttävä niihin saataviin, jotka tämän direktiivin korvausvastuuta koskevien säännösten on määrä kattaa.

               (21)

               Kokemus on osoittanut, että laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työhönottoa koskevan kiellon noudattamista ei ole pystytty täysin varmistamaan nykyisten seuraamusjärjestelmien avulla. Yksi syy tähän on se, että hallinnolliset seuraamukset eivät todennäköisesti yksinään riitä ehkäisemään tiettyjen häikäilemättömien työnantajien toimia. Kiellon noudattamista voidaan ja sitä tulisi vahvistaa soveltamalla rikosoikeudellisia seuraamuksia.

               (22)

               Yleisen kiellon täyden vaikuttavuuden takaamiseksi tarvitaan sen vuoksi erityisesti varoitusvaikutukseltaan tehokkaampia seuraamuksia vakavissa tapauksissa, esimerkiksi kun kiellon rikkominen on toistuvaa, kun laiton työnteko koskee huomattavan monia laittomasti oleskelevia kolmansien maiden kansalaisia, kun työolot osoittavat erityistä hyväksikäyttöä, kun työnantaja on tietoinen siitä, että työntekijä on ihmiskaupan uhri, tai kun laiton työntekijä on alaikäinen. Tämä direktiivi velvoittaa jäsenvaltiot säätämään kansallisessa lainsäädännössään rikosoikeudellisia rangaistuksia näistä vakavista rikkomisista. Sillä ei luoda velvoitteita, jotka koskisivat kyseisten seuraamusten tai muun käytössä olevan lainvalvontajärjestelmän soveltamista yksittäistapauksissa.

               (23)

               Kaikissa tämän direktiivin nojalla vakaviksi katsotuissa tapauksissa tekoa olisi pidettävä kaikkialla yhteisössä rikoksena, jos teko on tahallinen. Tämän direktiivin rikoksia koskevat säännökset eivät saisi rajoittaa ihmiskaupan torjunnasta 19 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/629/YOS (6) soveltamista.

               (24)

               Rikoksesta olisi määrättävä tehokkaat, oikeasuhteiset ja varoittavat rikosoikeudelliset seuraamukset. Velvollisuus varmistaa tehokkaat, oikeasuhteiset ja varoittavat rikosoikeudelliset seuraamukset tämän direktiivin mukaisesti ei vaikuta rikoslainsäädännön ja rikosasioiden käsittelyn sisäiseen järjestämiseen jäsenvaltioissa.

               (25)

               Oikeushenkilöt voidaan myös saattaa vastuuseen tässä direktiivissä tarkoitetuista rikoksista, koska monet työnantajat ovat oikeushenkilöitä. Tämän direktiivin säännökset eivät aiheuta jäsenvaltioille velvollisuutta ottaa käyttöön oikeushenkilöiden rikosoikeudellinen vastuu.

               (26)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanon valvonnan helpottamiseksi käytössä olisi oltava tehokkaat kantelumenettelyt, joiden avulla asianomaiset kolmansien maiden kansalaiset voivat esittää vaatimuksensa joko suoraan tai tätä varten nimettyjen kolmansien osapuolten kuten ammattiliittojen tai muiden järjestöjen välityksellä. Tällaiset kolmannet osapuolet olisi suojattava seuraamuksilta, joita voidaan määrätä niiden sääntöjen nojalla, joissa kielletään laittomassa oleskelussa avustaminen, silloin kun ne avustavat vaatimusten esittämisessä.

               (27)

               Kantelumenettelyjen täydentämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava myöntää oleskelulupa, jonka voimassaoloaika on rajoitettu sen mukaan, miten kauan asianomainen kansallinen menettely kestää, niille kolmansien maiden kansalaisille, jotka ovat joutuneet kärsimään erityistä hyväksikäyttöä osoittavista työoloista tai jotka ovat työskennelleet laittomasti alaikäisinä ja jotka tekevät yhteistyötä rikosoikeudellisissa menettelyissä työnantajaa vastaan. Tällaiset oleskeluluvat olisi myönnettävä vastaavia menettelyjä noudattaen kuin niille kolmansien maiden kansalaisille, jotka kuuluvat oleskeluluvasta, joka myönnetään yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa tekeville kolmansien maiden kansalaisille, jotka ovat ihmiskaupan uhreja tai jotka ovat joutuneet laittomassa maahantulossa avustamisen kohteiksi, 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/81/EY (7) soveltamisalaan.

               (28)

               Jotta voidaan varmistaa tämän direktiivin täytäntöönpanon tyydyttävä taso ja vähentää mahdollisimman pitkälti eroja eri jäsenvaltioiden täytäntöönpanotoimien välillä, jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että niiden alueella suoritetaan tehokkaita ja riittäviä tarkastuksia, ja niiden olisi ilmoitettava komissiolle tiedot suorittamistaan tarkastuksista.

               (29)

               Jäsenvaltioita olisi kannustettava määrittelemään joka vuosi kansallinen tavoite tarkastusten määrälle niillä toimialoilla, joille maassa laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työnteko on niiden alueella keskittynyt.

               (30)

               Tarkastusten tehokkuuden lisäämiseksi tämän direktiivin soveltamista silmällä pitäen jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että kansallisessa lainsäädännössä annetaan toimivaltaisille viranomaisille riittävä toimivalta tehdä tarkastuksia, että tämän direktiivin soveltamiseksi tehokkaasti kerätään ja käsitellään laitonta työntekoa koskevia tietoja, mukaan lukien aiempien tarkastusten tulokset, ja että käytettävissä on riittävästi henkilöstöä, jolla on tarkastusten tekemiseen tarvittava ammattitaito ja pätevyys.

               (31)

               Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tämän direktiivin soveltamiseksi tehtävät tarkastukset eivät vaikuta määrällisesti tai laadullisesti työehtojen ja -olojen arvioimiseksi tehtäviin tarkastuksiin.

               (32)

               Kun kyseessä ovat lähetetyt työntekijät, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia, jäsenvaltioiden tarkastuksista vastaavat viranomaiset voivat käyttää hyväkseen palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/71/EY (8) tarkoitettua yhteistyötä ja tietojen vaihtoa tarkistaakseen, että kyseiset kolmansien maiden kansalaiset työskentelevät laillisesti alkuperäjäsenvaltiossa.

               (33)

               Tätä direktiiviä olisi pidettävä pimeän työn ja hyväksikäytön ehkäisemistä koskevia toimia täydentävänä toimena.

               (34)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (9) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.

               (35)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten toteutettavassa henkilötietojen käsittelyssä olisi noudatettava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (10).

               (36)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli laittoman maahanmuuton torjuntaa työskentelyä koskevaan houkuttimeen puuttumalla, vaan se voidaan tämän direktiivin laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

               (37)

               Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä eurooppalaisessa yleissopimuksessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita. Direktiivin soveltamisessa olisi erityisesti otettava asianmukaisella tavalla huomioon elinkeinovapaus, yhdenvertaisuus lain edessä ja syrjimättömyysperiaate, oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin sekä laillisuusperiaate ja rikoksista määrättävien rangaistusten oikeasuhteisuuden periaate perusoikeuskirjan 16, 20, 21, 47 ja 49 artiklan mukaisesti.

               (38)

               Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti ja tämän vaikuttamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamiseen nämä jäsenvaltiot eivät osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen eikä tämä direktiivi sido näitä jäsenvaltioita eikä sitä sovelleta niihin.

               (39)

               Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän direktiivin antamiseen, eikä se sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Kohde ja soveltamisala
   Tässä direktiivissä kielletään laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työhönotto laittoman maahanmuuton torjumiseksi. Tätä tarkoitusta varten siinä säädetään seuraamuksia ja toimenpiteitä koskevista yhteisistä vähimmäisvaatimuksista, joita jäsenvaltioissa sovelletaan tätä kieltoa rikkoviin työnantajiin.
   2 artikla
   Määritelmät
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan erityisesti

               a)

               ’kolmannen maan kansalaisella’ henkilöä, joka ei ole Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin kansalainen ja jolla ei ole Schengenin rajasäännöstön 2 artiklan 5 kohdassa määriteltyä oikeutta vapaaseen liikkumiseen yhteisössä;

               b)

               ’laittomasti oleskelevalla kolmannen maan kansalaisella’ sellaista jäsenvaltion alueella oleskelevaa kolmannen maan kansalaista, joka ei täytä tai ei enää täytä maassa oleskelun tai asumisen edellytyksiä kyseisessä jäsenvaltiossa;

               c)

               ’työnteolla’ työnantajan lukuun tai tämän johdon ja/tai valvonnan alaisena harjoitettua toimintaa, jossa on kyse millaisesta tahansa kansallisen lainsäädännön sääntelemästä tai vakiintuneen käytännön mukaisesta työstä;

               d)

               ’laittomalla työnteolla’ jäsenvaltion alueella laittomasti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen työntekoa;

               e)

               ’työnantajalla’ sellaista luonnollista henkilöä tai oikeussubjektia, mukaan luettuina työvoiman vuokrausyritykset, joiden lukuun tai joiden johdolla ja/tai valvonnan alaisena työntekoa ryhdytään harjoittamaan;

               f)

               ’alihankkijalla’ sellaista luonnollista henkilöä tai oikeussubjektia, jolle on annettu tehtäväksi kaikkien aiemmin tehtyyn sopimukseen perustuvien velvoitteiden tai osan niistä täytäntöönpano;

               g)

               ’oikeushenkilöllä’ oikeussubjektia, jolla on tämä asema sovellettavan kansallisen lainsäädännön perusteella, ei kuitenkaan valtioita tai julkisyhteisöjä niiden käyttäessä lainsäädännön perusteella julkiseen valtaan liittyviä oikeuksia eikä julkisoikeudellisia kansainvälisiä järjestöjä;

               h)

               ’työvoiman vuokrausyrityksellä’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka tekee kansallisen lainsäädännön mukaisesti työsopimuksia tai solmii työsuhteita vuokratyöntekijöiden kanssa tarkoituksena asettaa tällaisia työntekijöitä käyttäjäyrityksen palvelukseen suorittamaan työtehtävää käyttäjäyrityksen valvonnan ja johdon alaisena;

               i)

               ’erityistä hyväksikäyttöä osoittavilla työoloilla’ työoloja, mukaan lukien sukupuoleen perustuvasta tai muusta syrjinnästä johtuvat työolot, kun työehdot ovat räikeässä epäsuhteessa laillisten työntekijöiden työehtoihin nähden, mikä esimerkiksi vaikuttaa työntekijöiden terveyteen ja turvallisuuteen ja on ihmisarvoa alentavaa;

               j)

               ’laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palkalla’ palkkaa ja muuta korvausta, jonka työntekijä suoraan tai välillisesti saa työnantajaltaan toiminnastaan rahana tai luontoisetuna ja joka vastaa sitä summaa, jonka vastaavat lailliset työntekijät olisivat saaneet.

         3 artikla
   Laittoman työnteon kieltäminen
   1.   Jäsenvaltioiden on kiellettävä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työnteko.
   2.   Tämän kiellon rikkomisen on johdettava tässä direktiivissä säädettyihin seuraamuksiin ja toimenpiteisiin.
   3.   Jäsenvaltio voi päättää olla soveltamatta 1 kohdassa tarkoitettua kieltoa laittomasti oleskeleviin kolmansien maiden kansalaisiin, joiden maasta poistamista on lykätty ja joilla on kansallisen oikeuden mukaisesti lupa tehdä työtä.
   4 artikla
   Työnantajien velvollisuudet
   1.   Jäsenvaltioiden on velvoitettava työnantajat

               a)

               vaatimaan, että kolmannen maan kansalaisella on ennen työntekoon ryhtymistä voimassa oleva oleskelulupa tai muu oleskeluoikeuden antava asiakirja ja että hän esittää sen työnantajalle;

               b)

               säilyttämään oleskeluluvan tai muun oleskeluoikeuden antavan asiakirjan jäljennös tai merkinnät saatavilla ainakin työsuhteen ajan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten mahdollista tarkastusta varten;

               c)

               ilmoittamaan jäsenvaltioiden nimeämille toimivaltaisille viranomaisille kolmansien maiden kansalaisten työsuhteen alkamisesta kunkin jäsenvaltion asettamassa määräajassa.

         2.   Jäsenvaltiot voivat säätää yksinkertaistetusta ilmoitusmenettelystä 1 kohdan c alakohdan mukaisesti, jos työnantaja on luonnollinen henkilö ja työtä tehdään työnantajan yksityisiä tarpeita varten.
   Jäsenvaltiot voivat säätää, että 1 kohdan c alakohdan mukaista ilmoitusta ei tarvita, jos työntekijälle on myönnetty pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25 päivänä marraskuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/109/EY (11) mukainen pitkäaikainen oleskelulupa.
   3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että työnantajia, jotka ovat täyttäneet 1 kohdassa säädetyt velvollisuutensa, ei aseteta vastuuseen 3 artiklassa tarkoitetun kiellon rikkomisesta, jollei työnantaja tiennyt, että voimassa olevana oleskelulupana tai muuna oleskeluoikeuden antavana asiakirjana esitetty asiakirja oli väärennetty.
   5 artikla
   Taloudelliset seuraamukset
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että työnantajille määrätään 3 artiklassa tarkoitetun kiellon rikkomisesta tehokkaat, oikeasuhteiset ja varoittavat seuraamukset.
   2.   Edellä 3 artiklassa tarkoitetun kiellon rikkomisesta määrättäviin seuraamuksiin on sisällytettävä

               a)

               taloudelliset seuraamukset, joiden määrä nousee laittomasti työskentelevien kolmansien maiden kansalaisten lukumäärän mukaan; sekä

               b)

               laittomasti työskennelleiden kolmansien maiden kansalaisten palauttamisesta aiheutuvien kustannusten maksaminen tapauksissa, joissa palauttamismenettelyt toteutetaan. Jäsenvaltiot voivat tämän sijaan päättää ottaa huomioon a alakohdassa tarkoitetuissa taloudellisissa seuraamuksissa ainakin palauttamisen keskimääräiset kustannukset.

         3.   Jäsenvaltiot voivat säätää taloudellisten seuraamusten määrät pienemmiksi silloin, kun työnantaja on luonnollinen henkilö, joka työllistää maassa laittomasti oleskelevan kolmannen maan kansalaisen yksityisiä tarpeitaan varten, ja jos työolot eivät osoita erityistä hyväksikäyttöä.
   6 artikla
   Saatavien maksaminen työnantajien toimesta
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että työnantajan vastuulla on maksaa jokaisen 3 artiklassa tarkoitetun kiellon rikkomisen osalta

               a)

               kaikki laittomasti työskennelleiden kolmansien maiden kansalaisten erääntyneet palkkasaatavat; sovitun palkan määrän oletetaan olleen vähintään vähimmäispalkkaa koskevien sovellettavien lakien, kyseisen ammattialan työehtosopimusten tai vakiintuneen käytännön mukainen palkka, ellei työnantaja tai työntekijä voi toisin todistaa, samalla kun tarvittaessa otetaan huomioon palkkoja koskevat pakottavat kansalliset säännökset;

               b)

               kaikkia niitä veroja ja sosiaaliturvamaksuja vastaava määrä, jotka työnantaja olisi maksanut, jos kolmannen maan kansalainen olisi työskennellyt laillisesti, viivästyksistä johtuvat lisämaksut ja niihin liittyvät hallinnolliset maksuseuraamukset mukaan luettuina;

               c)

               tarvittaessa kaikki kustannukset, jotka aiheutuvat maksujen lähettämisestä maahan, johon laittomasti työskennellyt kolmannen maan kansalainen on palannut tai palautettu.

         2.   Jäsenvaltioiden on varmistaakseen, että on olemassa tosiasiallisia menettelyjä 1 kohdan a ja c alakohdan soveltamiseksi, ja ottaen asianmukaisesti huomioon 13 artiklan, luotava menettelyjä sen varmistamiseksi, että laittomasti työskennelleet kolmansien maiden kansalaiset:

               a)

               voivat esittää kansallisessa lainsäädännössä määritellyssä määräajassa työnantajaansa kohtaan vaatimuksen mahdollisista palkkasaatavista ja vaatia tuomion täytäntöönpanoa myös tapauksissa, joissa he ovat palanneet tai heidät on palautettu alkuperämaahan; tai

               b)

               voivat, kun tästä säädetään kansallisessa lainsäädännössä, pyytää jäsenvaltion toimivaltaista kansallista viranomaista käynnistämään erääntyneiden palkkasaatavien perimiseksi tarvittavat menettelyt ilman, että heidän tarvitsee tässä tapauksessa esittää vaatimusta.

         Laittomasti työskenteleville kolmansien maiden kansalaisille on järjestelmällisesti ja puolueettomasti tiedotettava heidän tämän kohdan ja 13 artiklan mukaisista oikeuksistaan ennen palautuspäätöksen täytäntöönpanoa.
   3.   Edellä olevan 1 kohdan a ja b alakohdan soveltamiseksi jäsenvaltioiden on säädettävä, että työsuhteen oletetaan kestäneen vähintään kolme kuukautta, paitsi jos muun muassa työnantaja tai työntekijä voi toisin todistaa.
   4.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tarvittavat menettelyt ovat käytössä sen varmistamiseksi, että laittomasti työskennelleet kolmansien maiden kansalaiset voivat saada mahdolliset 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut ja 2 kohdassa tarkoitettujen vaatimusten perusteella perityt palkkasaatavansa myös siinä tapauksessa, että he ovat palanneet tai heidät on palautettu lähtömaahan.
   5.   Tapauksissa, joissa on myönnetty 13 artiklan 4 kohdan mukaisesti voimassaoloajaltaan rajoitettu oleskelulupa, jäsenvaltioiden on määritettävä kansallisessa lainsäädännössä ehdot, joiden mukaan näiden lupien kestoa voidaan jatkaa, kunnes kolmannen maan kansalaiselle on maksettu hänen tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti perityt palkkasaatavansa.
   7 artikla
   Muut toimenpiteet
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että työnantajiin kohdistetaan tarvittaessa myös seuraavat toimenpiteet:

               a)

               sulkeminen joidenkin tai kaikkien julkisten etuuksien, tukien ja avustusten, myös jäsenvaltioiden hallinnoiman EU:n rahoituksen, ulkopuolelle enintään viideksi vuodeksi;

               b)

               sulkeminen julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/18/EY (12) määritettyjen julkisten hankintamenettelyjen ulkopuolelle enintään viideksi vuodeksi;

               c)

               joidenkin tai kaikkien työnantajalle laittoman työnteon paljastumista edeltävien enintään 12 kuukauden aikana maksettujen julkisten etuuksien, tukien tai avustusten, myös jäsenvaltioiden hallinnoiman Euroopan unionin rahoituksen, takaisin periminen;

               d)

               rikkomisessa käytettyjen toimipaikkojen pysyvä tai väliaikainen sulkeminen tai kyseisen liiketoiminnan harjoittamista koskevan luvan väliaikainen tai pysyvä peruuttaminen, jos se on rikkomisen vakavuuden vuoksi perusteltua.

         2.   Jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta 1 kohtaa, jos työnantaja on luonnollinen henkilö ja työtä tehdään työnantajan yksityisiä tarpeita varten.
   8 artikla
   Alihankinta
   1.   Kun työnantaja on alihankkija, ja rajoittamatta takautumisoikeutta koskevien tai sosiaaliturvan alaan kuuluvien kansallisen lainsäädännön säännösten soveltamista, jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimeksiantajaa, jonka välitön alihankkija työnantaja on, voidaan pitää velvollisena maksamaan 1 kohdassa määritellyt maksut työnantajana olevan alihankkijan ohella tai tämän sijasta

               a)

               5 artiklan mukaisesti määrättävät taloudelliset seuraamukset; ja

               b)

               6 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan sekä 2 ja 3 kohdan mukaisesti perittävät saatavat.

         2.   Kun työnantaja on alihankkija, jäsenvaltioiden on varmistettava, että pääasiallista toimeksiantajaa ja alihankintaketjun mahdollisia muita alihankkijoita voidaan pitää velvollisina maksamaan 1 kohdassa tarkoitetut maksut työnantajana toimivan alihankkijan ohella tai tämän sijasta tai sen toimeksisaajan sijasta, jonka välitön alihankkija työnantaja on, jos he tiesivät, että työnantajana toimiva alihankkija piti palveluksessaan maassa laittomasti oleskelevia kolmansien maiden kansalaisia.
   3.   Toimeksiantajalla, joka on noudattanut kansallisen oikeuden mukaista huolellisuusvelvollisuutta, ei ole 1 tai 2 kohdan mukaista vastuuta.
   4.   Jäsenvaltiot voivat säätää tiukempia vastuuvelvoitteita kansallisessa lainsäädännössä.
   9 artikla
   Rikos
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 3 artiklassa tarkoitetun kiellon rikkomista pidetään rangaistavana tekona silloin, kun se on tehty tahallisesti, kaikissa seuraavissa tapauksissa kansallisessa lainsäädännössä määritellyn mukaisesti:

               a)

               rikkominen jatkuu tai on toistuvaa;

               b)

               rikkomisessa on kyse laittomasti maassa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten huomattavan määrän samanaikaisesta työllistämisestä;

               c)

               rikkomiseen liittyvät erityistä hyväksikäyttöä osoittavat työolot;

               d)

               rikkomiseen on syyllistynyt työnantaja, jota ei ole syytetty tai tuomittu rikoksesta puitepäätöksen 2002/629/YOS mukaisesti mutta joka käyttää laittomasti maassa oleskelevan kolmannen maan kansalaisen työpanosta tai palveluita tietoisena siitä, että tämä on ihmiskaupan uhri;

               e)

               rikkomiseen liittyy alaikäisen laiton työnteko.

         2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yllyttäminen ja avunanto 1 kohdassa tarkoitettuun tahalliseen toimintaan ovat rikosoikeudellisesti rangaistavia tekoja.
   10 artikla
   Rangaistukset
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että luonnollisille henkilöille, jotka tekevät 9 artiklassa tarkoitetun rikoksen, voidaan määrätä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia rikosoikeudellisia rangaistuksia.
   2.   Ellei se ole yleisten oikeusperiaatteiden vastaista, tässä artiklassa tarkoitettuja rikosoikeudellisia rangaistuksia voidaan kansallisen lainsäädännön mukaan määrätä tämän vaikuttamatta muiden kuin rikosoikeudellisten seuraamusten tai toimenpiteiden määräämiseen, ja niiden lisäksi voidaan julkaista asiaa koskeva oikeuden päätös.
   11 artikla
   Oikeushenkilöiden vastuu
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen 9 artiklassa tarkoitetusta rikoksesta, jonka on oikeushenkilöiden hyväksi tehnyt joko yksin tai oikeushenkilön toimielimeen kuuluvana oikeushenkilössä johtavassa asemassa oleva henkilö, jonka asema perustuu

               a)

               toimivaltaan edustaa oikeushenkilöä;

               b)

               valtuuksiin tehdä päätöksiä oikeushenkilön puolesta; tai

               c)

               valtuuksiin harjoittaa valvontaa oikeushenkilössä.

         2.   Jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että oikeushenkilö voidaan saattaa vastuuseen, jos 1 kohdassa tarkoitetun henkilön harjoittaman ohjauksen tai valvonnan puutteellisuus on mahdollistanut sen, että oikeushenkilön alaisena toimiva henkilö on tehnyt sen hyväksi 9 artiklassa tarkoitetun rikoksen.
   3.   Se, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään oikeushenkilön vastuusta, ei estä rikosoikeudenkäyntiä sellaisia luonnollisia henkilöitä vastaan, jotka ovat tekijöinä, yllyttäjinä tai avunantajina 9 artiklassa tarkoitetussa rikoksessa.
   12 artikla
   Oikeushenkilöille määrättävät seuraamukset
   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 11 artiklan mukaisessa vastuussa olevaa oikeushenkilöä voidaan rangaista tehokkailla, oikeasuhtaisilla ja varoittavilla seuraamuksilla, joihin voi kuulua vastaavia toimenpiteitä kuin 7 artiklassa tarkoitettuja.
   Jäsenvaltiot voivat päättää, että sellaisten työnantajien luettelo, jotka ovat oikeushenkilöitä ja jotka on saatettu vastuuseen 9 artiklassa tarkoitetusta rikoksesta, julkaistaan.
   13 artikla
   Kantelujen helpottaminen
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytössä on tehokkaita menettelyjä, joiden avulla laittomasti työskennelleet kolmansien maiden kansalaiset voivat tehdä kantelun työnantajiaan vastaan joko suoraan tai jäsenvaltioiden nimeämien kolmansien osapuolten, kuten ammattiliittojen tai muiden yhdistysten, välityksellä tai jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen välityksellä, jos tästä säädetään kansallisessa lainsäädännössä.
   2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kolmannet osapuolet, joilla kansallisessa lainsäädännössä vahvistettujen perusteiden mukaisesti on oikeutettua etua tämän direktiivin noudattamisen varmistamisesta, voivat ryhtyä tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi säädettyyn hallinnolliseen tai siviilioikeudelliseen menettelyyn laittomasti työskennelleen kolmannen maan kansalaisen suostumuksella hänen puolestaan tai häntä tukeakseen.
   3.   Kolmansien maiden kansalaisten avustamista kantelujen tekemisessä ei tulisi katsoa laittomassa maahantulossa, kauttakulussa ja maassa oleskelussa avustamisen määrittelystä 28 päivänä marraskuuta 2002 annetun neuvoston direktiivin 2002/90/EY (13) mukaiseksi laittomassa maassa oleskelussa avustamiseksi.
   4.   Edellä 9 artiklan 1 kohdan c ja e alakohdassa tarkoitettujen rikosten osalta jäsenvaltioiden on määritettävä kansallisessa lainsäädännössä edellytykset, joilla ne voivat myöntää tapauskohtaisesti oleskeluluvan, jonka voimassaoloaika on rajoitettu sen mukaan, miten kauan asianomainen kansallinen menettely kestää, asianomaisille kolmansien maiden kansalaisille vastaavanlaisia järjestelyjä noudattaen kuin direktiivin 2004/81/EY soveltamisalaan kuuluville kolmansien maiden kansalaisille.
   14 artikla
   Tarkastukset
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueella suoritetaan tehokkaita ja riittäviä tarkastuksia, joilla valvotaan laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työntekoa. Tarkastusten on perustuttava ensisijaisesti riskinarviointeihin, joita jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset laativat.
   2.   Tarkastusten tehokkuuden parantamiseksi jäsenvaltioiden on riskinarvioinnin perusteella säännöllisesti määriteltävä ne toimialat, joille maassa laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työnteko on niiden alueella keskittynyt.
   Jäsenvaltioiden on kunkin kyseisen alan osalta ilmoitettava joka vuosi 1 päivään heinäkuuta mennessä komissiolle edellisenä vuonna tehtyjen tarkastusten tiedot sekä absoluuttisina numeroina että prosenttiosuuksina työntekijöistä ja tarkastusten tulokset.
   15 artikla
   Suotuisammat säännökset
   Tämä direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta antaa tai pitää voimassa säännöksiä, jotka ovat suotuisampia niiden kolmansien maiden kansalaisten kannalta, joihin niitä sovelletaan 6 ja 13 artiklan osalta, edellyttäen, että kyseiset säännökset eivät ole tämän direktiivin vastaisia.
   16 artikla
   Kertomukset
   1.   Komissio toimittaa viimeistään 20 päivänä heinäkuuta 2014 ja sen jälkeen kolmen vuoden välein Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksia 6, 7, 8, 13 ja 14 artiklan muuttamiseksi. Komission on kertomuksessaan käsiteltävä erityisesti sitä, millä tavoin jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön 6 artiklan 2 ja 5 kohdan.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki 1 kohdassa tarkoitettujen kertomusten laatimiseen tarvittavat tiedot. Tietoihin on sisällyttävä 14 artiklan 1 kohdan perusteella suoritettujen tarkastusten lukumäärä ja tulokset, 13 artiklan nojalla toteutetut toimet ja, siinä määrin kuin mahdollista, 6 ja 7 artiklan nojalla toteutetut toimet.
   17 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 20 päivänä heinäkuuta 2011. Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   18 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   19 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti.

      Tehty Brysselissä 18 päivänä kesäkuuta 2009.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         Š. FÜLE

      (1)  EUVL C 204, 9.8.2008, s. 70.

      (2)  EUVL C 257, 9.10.2008, s. 20.

      (3)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 4. helmikuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 25. toukokuuta 2009.

      (4)  EUVL L 105, 13.4.2006, s. 1.

      (5)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (6)  EYVL L 203, 1.8.2002, s. 1.

      (7)  EUVL L 261, 6.8.2004, s. 19.

      (8)  EYVL L 18, 21.1.1997, s. 1.

      (9)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (10)  EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.

      (11)  EUVL L 16, 23.1.2004, s. 44.

      (12)  EUVL L 134, 30.4.2004, s. 114.

      (13)  EYVL L 328, 5.12.2002, s. 17.


Avis juridique important

|

31997L0011

Neuvoston direktiivi 97/11/EY, annettu 3 päivänä maaliskuuta 1997, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 073 , 14/03/1997 s. 0005 - 0015

NEUVOSTON DIREKTIIVI 97/11/EY,annettu 3 päivänä maaliskuuta 1997,tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 s artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon (3),toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti (4),sekä katsoo, että1. tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/337/ETY (5) pyritään antamaan toimivaltaisille viranomaisille asiaankuuluvaa tietoa, jotta ne voivat tehdä päätöksen jostakin yksittäisestä hankkeesta täysin tietoisina hankkeen todennäköisistä merkittävistä ympäristövaikutuksista; arviointimenettely on siten ympäristöpolitiikan, sellaisena kuin se on määritelty perustamissopimuksen 130 r artiklassa, sekä yhteisön viidennen ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan periaate- ja toimintaohjelman perusväline,2. perustamissopimuksen 130 r artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteisön ympäristöpolitiikka perustuu ennalta varautumisen periaatteelle sekä periaatteille, joiden mukaan ennalta ehkäiseviin toimiin olisi ryhdyttävä ja ympäristövahingot olisi torjuttava ensisijaisesti niiden lähteellä ja "saastuttajan olisi maksettava"3. ympäristövaikutusten arvioinnin pääperiaatteet olisi yhdenmukaistettava; jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön tiukempia sääntöjä ympäristön suojelemiseksi,4. ympäristövaikutusten arvioinnista saatu kokemus, kuten komission 2 päivänä huhtikuuta 1993 hyväksymästä direktiivin 85/337/ETY täytäntöönpanosta annetusta kertomuksesta ilmenee, osoittaa, että on tarpeen saattaa voimaan säännöksiä, joiden tarkoituksena on selkeyttää, täydentää ja parantaa arviointimenettelyn sääntöjä sen varmistamiseksi, että kyseistä direktiiviä sovelletaan yhä yhdenmukaisemmalla ja tehokkaammalla tavalla,5. arviointia edellyttävien hankkeiden toteuttamiseen olisi vaadittava lupa; arviointi olisi tehtävä ennen luvan myöntämistä,6. on aiheellista tehdä lisäyksiä niiden hankkeiden luetteloon, joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia ja joista on tämän vuoksi yleensä tehtävä järjestelmällinen arviointi,7. muihin luokkiin kuuluvilla hankkeilla ei välttämättä ole kaikissa tapauksissa merkittäviä ympäristövaikutuksia; kyseiset hankkeet on arvioitava silloin kun jäsenvaltiot katsovat, että niillä todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia,8. jäsenvaltiot voivat asettaa raja-arvoja tai valintaperusteita sen määrittelemiseksi, mitkä hankkeet on arvioitava niiden ympäristövaikutusten merkittävyyden perusteella; jäsenvaltioiden ei tapauskohtaisesti tarvitsisi tarkastella hankkeita, jotka alittavat raja-arvot tai jotka eivät täytä valintaperusteita,9. asetettaessaan tällaisia raja-arvoja tai valintaperusteita tai tarkastellessaan hankkeita tapauskohtaisesti sen määrittelemiseksi, mitkä hankkeet on arvioitava merkittävien ympäristövaikutustensa perusteella, jäsenvaltioiden on otettava huomioon tässä direktiivissä säädetyt asiaankuuluvat arviointiperusteet; toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioilla on parhaat edellytykset soveltaa näitä perusteita yksittäisiin tapauksiin,10. jäsenvaltioiden 2 päivänä huhtikuuta 1979 luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (6) ja 21 päivänä toukokuuta 1992 luontotyyppien sekä luonnonvaraisten eläimistön ja kasviston suojelusta annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (7) mukaisesti nimeämiin erityissuojelualueisiin liittyvän sijaintiperusteen olemassaolo ei välttämättä edellytä, että kyseisille alueille sijoittuvista hankkeista olisi aina tehtävä tämän direktiivin mukainen arviointi,11. on aiheellista ottaa käyttöön menettely, jolla hankkeen toteuttajan on mahdollista saada toimivaltaisilta viranomaisilta lausunto ympäristövaikutusten arviointia varten laadittavien ja toimitettavien tietojen sisällöstä ja laajuudesta; jäsenvaltiot voivat tätä menettelyä noudattaen vaatia hankkeen toteuttajaa esittämään muun muassa vaihtoehtoja hankkeille, joita varten tämä aikoo esittää hakemuksen,12. on suotavaa tiukentaa rajat ylittävien ympäristövaikutusten arviointia koskevia säännöksiä kansainvälisen kehityksen huomioonottamiseksi,13. yhteisö allekirjoitti 25 päivänä helmikuuta 1991 valtioiden rajat ylittävien ympäristövaikutusten arviointia koskevan yleissopimuksen,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiiviä 85/337/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artiklan 1 kohta seuraavasti:"1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ennen luvan myöntämistä hankkeet, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia, alistetaan lupamenettelyyn ja että niiden vaikutukset arvioidaan. Tässä tarkoitetut hankkeet määritellään 4 artiklassa."2. Lisätään 2 artiklaan uusi 2 a alakohta seuraavasti:"2a. Jäsenvaltiot voivat huolehtia siitä, että yhdellä menettelyllä täytetään ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/61/EY vaatimukset (1).(1) EYVL N:o L 257, 10.10.1996, s. 26."3. Korvataan 2 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:"3. Jäsenvaltiot voivat poikkeustapauksissa olla kokonaan tai osittain soveltamatta tiettyyn hankkeeseen tämän direktiivin säännöksiä, tämän kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan määräysten soveltamista."4. Korvataan 2 artiklan 3 kohdan c alakohdassa sanat "kun se on tarkoituksenmukaista" sanalla "tarvittaessa".5. Korvataan 3 artikla seuraavasti:"3 artiklaYmpäristövaikutusten arvioinnilla tunnistetaan, kuvataan ja arvioidaan tarkoituksenmukaisella tavalla, kussakin yksittäistapauksessa ja 4-11 artiklan mukaisesti hankkeen suorat ja välilliset vaikutukset seuraaviin tekijöihin:- ihmisiin, eläimiin ja kasveihin;- maaperään, veteen, ilmaan, ilmastoon ja maisemaan;- kiinteään ja irtaimeen omaisuuteen ja kulttuuriperintöön;- ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa mainittujen tekijöiden vuorovaikutukseen."6. Korvataan 4 artikla seuraavasti:"4 artikla1. Jollei direktiivin 2 artiklan 3 kohdassa säädetystä muuta johdu, liitteessä I mainitut hankkeet arvioidaan 5-10 artiklan mukaisesti.2. Jollei direktiivin 2 artiklan 3 kohdassa säädetystä muuta johdu, jäsenvaltioiden on määriteltävä liitteessä II mainittujen hankkeiden osalta:a) tapauskohtaisesti selvittämällä,taib) jäsenvaltioiden asettamien raja-arvojen tai valintaperusteiden avullaarvioidaanko tämä hanke 5-10 artiklan mukaisesti.Jäsenvaltiot voivat päättää molempien a ja b kohdassa mainittujen menettelyjen soveltamisesta.3. Tutkittaessa hankkeita tapauskohtaisesti tai vahvistettaessa raja-arvojen tai valintaperusteita 2 kohdan soveltamiseksi, liitteessä III vahvistetut kyseistä hanketta koskevat olennaiset arviointiperusteet on otettava huomioon.4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisten viranomaisten 2 kohdan mukaisesti tekemä päätös on kansalaisten saatavilla."7. Korvataan 5 artikla seuraavasti:"5 artikla1. Niiden hankkeiden osalta, joiden ympäristövaikutukset on 4 artiklan mukaan arvioitava 5-10 artiklan mukaisesti, jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että hankkeen toteuttaja toimittaa asianmukaisessa muodossa liitteessä IV tarkemmin määritellyt tiedot silloin, kun:a) jäsenvaltiot pitävät tietoja tärkeinä lupamenettelyn tietyssä vaiheessa sekä tietyn hankkeen tai hanketyypin erityisluonteen ja todennäköisesti vaikutuksen kohteena olevan ympäristön piirteiden vuoksi;b) jäsenvaltiot katsovat, että hankkeesta vastaava voidaan kohtuudella velvoittaa kokoaamaan nämä tiedot ottaen huomioon muun muassa sen hetkinen tietämys ja arviointimenetelmät.2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että toimivaltainen viranomainen antaa lausunnon tiedoista, jotka hankkeesta vastaavan on 1 kohdan mukaisesti toimitettava, jos hankkeesta vastaava sitä pyytää ennen lupahakemuksen jättämistä.Toimivaltaisen viranomaisen on kuultava hankkeesta vastaavaa ja 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja viranomaisia, ennen kuin se antaa lausuntonsa. Se että viranomainen on antanut tämän kohdan mukaisesti lausunnon ei estä sitä myöhemmin pyytämästä hankkeesta vastaavaa toimittamaan lisätietoja.Jäsenvaltiot voivat vaatia toimivaltaisia viranomaisia antamaan tällaisen lausunnon riippumatta siitä pyytääkö hankkeesta vastaava sitä.3. Hankkeesta vastaava 1 kohdan mukaisesti toimittamissa tiedoissa on oltava ainakin:- kuvaus hankkeesta, joka sisältää tiedot hankkeen sijainnista, suunnitelmasta ja laajuudesta,- kuvaus merkittävien haitallisten vaikutusten välttämiseksi, vähentämiseksi ja jos mahdollista parantamiseksi suunnitelluista toimenpiteistä,- tarvittavat tiedot niiden olennaisten ympäristövaikutusten tunnistamiseksi ja arvioimiseksi, joita hanke todennäköisesti aiheuttaa,- selostus hankkeesta vastaavan tutkimista tärkeimmistä vaihtoehdoista ja tiedot hänen valintaansa vaikuttaneista pääasiallisista syistä ottaen huomioon ympäristövaikutukset,- yleistajuinen yhteenveto edellisissä kohdissa mainituista tiedoista.4. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa varmistettava, että kaikki viranomaiset, joilla on hallussaan olennaista tietoa, erityisesti 3 artiklan osalta, pitävät sen hankkeesta vastaavan saatavilla."8. Korvataan 6 artiklan 1 kohta seuraavasti:"1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niille ympäristöasioista vastaaville viranomaisille, joita hanke todennäköisesti koskee, annetaan mahdollisuus ilmaista kantansa hankkeen toteuttajan toimittamien tietojen ja lupahakemuksen osalta. Tätä varten jäsenvaltioiden on nimettävä ne viranomaiset, joita asiassa on kuultava joko yleisesti tai tapauskohtaisesti. Näille viranomaisille on toimitettava 5 artiklan mukaisesti saadut tiedot. Jäsenvaltioiden tehtävänä on vahvistaa yksityiskohtaiset menettelyt kuulemista varten."Korvataan 6 artiklan 2 kohta seuraavasti:"2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että lupahakemukset ja 5 artiklan mukaisesti saadut tiedot ovat kansalaisten saatavilla kohtuullisessa ajassa, jotta niillä, joita hanke koskee, on mahdollisuus ilmaista kantansa ennen luvan myöntämistä."9. Korvataan 7 artikla seuraavasti:"7 artikla1. Jos jäsenvaltion tiedossa on, että tietyllä hankkeella on todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia toisessa jäsenvaltiossa tai jos jäsenvaltio, johon todennäköisesti kohdistuu merkittävä vaikutus, niin vaatii, sen jäsenvaltion, jonka alueella hanke aiotaan toteuttaa, on toimitettava sille jäsenvaltiolle, johon vaikutus kohdistuu, mahdollisimman pian ja viimeistään silloin kun se tiedottaa asiasta omille kansalaisilleen muun muassa:a) kuvaus hankkeesta, ja sen ohessa kaikki käytettävissä oleva tieto hankkeen mahdollisesta rajat ylittävästä vaikutuksesta,b) tiedot mahdollisesti tehtävän päätöksen luonteesta,ja sen on annettava toiselle jäsenvaltiolle kohtuullinen aika ilmoittaa, haluaako se osallistua ympäristövaikutusten arviointimenettelyyn ja se voi sisällyttää tähän 2 kohdassa mainitut tiedot.2. Jos jäsenvaltio, jolle toimitetaan tietoja 1 kohdan mukaisesti, ilmoittaa aikovansa osallistua ympäristövaikutusten arviointimenettelyyn, sen jäsenvaltion, jonka alueella hanke aiotaan toteuttaa, on, ellei se vielä ole sitä tehnyt, lähetettävä jäsenvaltiolle, johon vaikutus kohdistuu, 5 artiklan mukaisesti kerätyt tiedot ja kyseistä menettelyä koskevat tarvittavat tiedot lupahakemus mukaan lukien.3. Kyseisten jäsenvaltioiden on siltä osin kuin asiaa niitä koskee myös:a) huolehdittava siitä, että 1 ja 2 kohdissa tarkoitetut tiedot ovat kohtuullisessa ajassa 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten ja niiden kansalaisten saatavilla, joita hanke koskee sen jäsenvaltion alueella, johon vaikutus todennäköisesti kohdistuu; jab) varmistettava, että ennen kuin hankkeelle myönnetään lupa, näille viranomaisille ja kansalaisille, joita hanke koskee, annetaan mahdollisuus ilmaista kohtuullisessa ajassa kantansa toimitetuista tiedoista sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka alueella hanke aiotaan toteuttaa.4. Niiden jäsenvaltioiden, joita hanke koskee, on aloitettava neuvottelut muun muassa hankkeen mahdollisista rajat ylittävistä vaikutuksista ja tällaisten vaikutusten vähentämiseksi tai poistamiseksi suunnitelluista toimenpiteistä, sekä vahvistettava kohtuullinen määräaika neuvottelujen kestolle.5. Kyseiset jäsenvaltiot voivat määritellä yksityiskohtaiset menettelyt tämän artiklan määräysten täytäntöönpanemiseksi."10. Korvataan 8 artikla seuraavasti:"8 artiklaKäytyjen neuvottelujen tulokset ja 5, 6 ja 7 artiklan mukaisesti saadut tiedot on otettava huomioon lupamenettelyssä."11. Korvataan 9 artikla seuraavasti:"9 artikla1. Kun päätös luvan myöntämisestä tai sen epäämisestä on tehty, toimivaltaisen viranomaisen tai viranomaisten on tiedotettava tästä kansalaisille asianmukaisten menettelyjen mukaisesti ja toimitettava kansalaisten saataville seuraavat tiedot:- päätöksen sisältö ja kaikki siihen liittyvät ehdot;- päätöksen perusteena olevat pääasialliset syyt ja näkökohdat;- tarvittaessa kuvaus tärkeimmistä toimenpiteistä merkittävimpien haitallisten vaikutusten välttämiseksi, vähentämiseksi ja, jos mahdollista, poistamiseksi.2. Toimivaltaisen viranomaisen tai viranomaisten on tiedotettava tästä kaikille jäsenvaltioille, joiden kanssa on 7 artiklan mukaisesti neuvoteltu, toimittaen niille 1 kohdassa tarkoitetut tiedot."12. Korvataan 10 artikla seuraavasti:"10 artiklaTämän direktiivin säännöksillä ei vaikuteta toimivaltaisten viranomaisten velvollisuuteen noudattaa kansallisissa säännöksissä ja hallinnollisissa määräyksissä sekä vakiintuneessa oikeuskäytännössä olevia rajoituksia, jotka koskevat liikesalaisuutta henkinen omaisuus mukaan lukien ja yleisen edun turvaamista.Tapauksissa, joissa 7 artiklaa sovelletaan, siinä jäsenvaltiossa, jossa hanketta suunnitellaan, voimassa olevat rajoitukset koskevat tietojen luovuttamista toiselle jäsenvaltiolle ja tietojen vastaanottamista toisesta jäsenvaltiosta."13. Korvataan 11 artiklan 2 kohta seuraavasti:"2. Jäsenvaltioiden on erityisesti annettava komissiolle tiedoksi kaikki vahvistetut valintaperusteet ja/tai raja-arvot, jotka vaikuttavat kyseisten hankkeiden valintaan 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti."14. Poistetaan 13 artikla.15. Korvataan liitteet I, II ja III liitteillä I, II, III ja IV sellaisina kuin ne ovat liitteessä.2 artikla Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta kertomuksen direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, soveltamisesta ja toimivuudesta. Kertomus laaditaan 11 artiklan 1 ja 2 kohdassa määrätyn tietojenvaihdon perusteella.Tämän kertomuksen perusteella komissio tekee neuvostolle tarvittaessa täydentäviä ehdotuksia sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin soveltamista yhteensovitetaan vastaisuudessakin.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 14 päivänä maaliskuuta 1999. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jos lupahakemus jätetään toimivaltaiselle viranomaiselle ennen 14 päivänä maaliskuuta 1999, direktiivin 85/337/ETY määräyksiä, sellaisina kuin ne olivat ennen näitä muutoksia, sovelletaan edelleen.4 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 3 päivänä maaliskuuta 1997.Neuvoston puolestaM. DE BOERPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 130, 12.5.1994, s. 8 ja EYVL N:o C 81, 19.3.1996, s. 14.(2) EYVL N:o C 393, 31.12.1994, s. 1(3) EYVL N:o C 210, 14.8.1995, s. 78(4) Euroopan parlamentin lausunto annettu 11. lokakuuta 1995 (EYVL N:o C 287, 30.10.1995, s. 101), neuvoston yhteinen kanta 25. kesäkuuta 1996 (EYVL N:o C 248, 26.8.1996, s. 75) ja Euroopan parlamentin päätös EYVL N:o C 362, 2.12.1996, s. 103).(5) EYVL N:o L 175, 5.7.1985, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.(6) EYVL N:o L 103, 25.4.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.(7) EYVL N:o L 206, 22.7.1992, s. 7LIITE "LIITE IHANKKEET, JOITA TARKOITETAAN 4 ARTIKLAN 1 KOHDASSA1. Öljynjalostamot (lukuun ottamatta yrityksiä, jotka jalostavat raakaöljystä ainoastaan voiteluaineita) sekä laitokset, jotka kaasuttavat tai nesteyttävät kivihiiltä tai öljyliusketta vähintään 500 tonnia päivässä.2. - Lämpövoimalaitokset ja muut polttolaitokset, joiden lämmöntuotto on vähintään 300 megawattia ja- ydinvoimalaitokset ja muut ydinreaktorit mukaan lukien näiden laitosten tai reaktoreiden purkaminen tai käytöstä poistaminen (*) (lukuun ottamatta halkeamis- ja hyötämiskelpoisten aineiden tuotantoon ja konversioon tarkoitettuja tutkimuslaitoksia, joiden suurin jatkuva lämpöteho ei ylitä yhtä kilowattia).3. a) Laitokset, joissa jälleenkäsitellään säteilytettyä ydinpolttoainetta.b) Laitokset, jotka on suunniteltu- ydinpolttoaineen tuottamiseen tai isotooppirikastamiseen,- säteilytetyn ydinpolttoaineen tai runsasaktiivisen jätteen käsittelyyn,- säteilytetyn ydinpolttoaineen loppusijoitukseen,- ainoastaan radioaktiivisen jätteen loppusijoittamiseen,- ainoastaan säteilytettyjen ydinpolttoaineiden tai radioaktiivisen jätteen varastoimiseen muualla kuin tuotantopaikassa (suunniteltu pitemmäksi ajaksi kuin 10 vuodeksi).4. - Valuraudan ja teräksen alkusulatukseen tarkoitetut laitokset,- Laitokset, joissa tuotetaan ei-rautaraakametalleja malmista, rikasteista tai sekundaarisista raaka-aineista metallurgisilla, kemiallisilla tai elektrolyyttisillä menetelmillä.5. Asbestin louhinta sekä laitokset, joissa käsitellään ja muunnetaan asbestia tai asbestia sisältäviä tuotteita, jos niissä tuotetaan: asbestisementistä valmistettuja lopputuotteita yli 20 000 tonnia vuodessa; asbestia kitkapintamateriaalissa sisältäviä lopputuotteita yli 50 tonnia vuodessa; muita tuotteita, joissa käytetään yli 200 tonnia asbestia vuodessa.6. Kemianteollisuuden laitoskombinaatit eli laitokset, joissa valmistetaan teollisessa mittakaavassa aineita kemiallisilla muuntoprosesseilla, joissa on useita yksikköjä yhdessä toiminnallisesti toisiinsa liitettyinä ja joissa tuotetaani) orgaanisia peruskemikaaleja,ii) epäorgaanisia peruskemikaaleja,iii) fosfori-, typpi- tai kaliumpohjaisia (yksi- tai moniravinteisia) lannoitteita,iv) perusaineita kasvinsuojelu- tai eliöntorjunta-aineisiin,v) perusaineita farmaseuttisiin tuotteisiin kemiallisella tai biologisella menetelmällä,vi) räjähdysaineita.7. a) Kaukoliikenteen rautateiden sekä lentokenttien (1) rakentaminen, kun pääkiitorata on vähintään 2 100 metriä pitkä.b) Moottoriteiden ja moottoriliikenneteiden (2) rakentaminen.c) Vähintään nelikaistaisen uuden tien rakentaminen tai kaksikaistaisen tai sitä kapeamman tien uudelleenlinjaus ja/tai leventäminen siten, että tiestä tulee vähintään nelikaistainen, jos tällainen yhtäjaksoinen uusi tie tai uudelleenlinjattu ja/tai levennetty tien osa on vähintään 10 kilometrin pituinen.8. a) Sisävesiväylät ja sisävesiliikenteen satamat suuremmille kuin 1 350 tonnin aluksille.b) Kauppasatamat, rannassa kiinni olevat lastaus ja purkulaiturit ja ulkosatamat (lukuun ottamatta lauttalaitureita), joihin pääsevät yli 1 350 tonnin alukset.(*) Ydinvoimalaitokset ja muut ydinreaktorit lakkaavat olemasta tällaisia laitoksia, kun kaikki ydinpolttoaine ja muut radioaktiivisesti saastuneet elementit on pysyvästi poistettu laitosalueelta.(1) `Lentokentällä` tarkoitetaan tässä direktiivissä vuodelta 1944 olevan kansainvälisen siviili-ilmailuliiton perustamisesta tehdyn Chicagon yleissopimuksen mukaista määritelmää lentokentistä (liite 14).(2) `Moottoriliikennetiellä` tarkoitetaan tässä direktiivissä 15 päivänä marraskuuta 1975 tehdyssä Euroopan sopimuksessa liikenteen kansainvälisistä pääväylistä käytettyä määritelmää.9. Ongelmajätteiden käsittelylaitokset, joissa jätteet poltetaan, käsitellään kemiallisesti, kuten on määritelty direktiivin 75/442/ETY (3) liitteessä II A otsakkeen D9 alla, tai sijoitetaan kaatopaikalle (eli jäte, johon sovelletaan direktiiviä 91/689/ETY (4)).10. Muut kuin ongelmajätteiden käsittelylaitokset, joissa jätteet poltetaan tai käsitellään kemiallisesti, kuten on määritelty direktiivin 75/442/ETY liitteessä II A otsakkeen D9 alla, ja joiden kapasiteetti on yli 100 tonnia päivässä.11. Pohjaveden ottamot tai tekopohjaveden muodostamisjärjestelmät, jos vettä otetaan tai muodostetaan vähintään 10 miljoonaa kuutiometriä vuodessa.12. a) Laitokset vesivarojen siirtämiseksi vesistöalueelta toiselle, kun siirron tarkoituksena on ehkäistä mahdollista vedenpuutetta ja siirron määrä on yli 100 miljoonaa kuutiometriä vuodessa.b) Kaikissa muissa tapauksissa laitokset vesivarojen siirtämiseksi vesistöalueelta toiselle, kun vesistön, josta vettä otetaan, usean vuoden ajalta laskettu keskivirtaama on yli 2 000 miljoonaa kuutiometriä vuodessa ja siirretty vesimäärä on yli 5 prosenttia tästä virtaamasta.Kummassakaan tapauksessa mukaan ei lueta juomaveden siirtoa putkissa.13. Jätevedenpuhdistamot, joiden kapasiteetti on yli 150 000 asukasvastinelukua, kuten se on määritelty direktiivin 91/271/ETY (5) 2 artiklan 6 kohdassa.14. Raakaöljyn ja maakaasun kaupallinen tuotanto, kun raakaöljyn tuotanto ylittää 500 tonnia päivässä ja kaasuntuotanto 500 000 m³ päivässä.15. Padot ja muut laitokset, joilla padotaan tai varastoidaan vettä pysyvästi, kun padottu tai varastoitu uusi vesimäärä tai vesimäärän lisäys on yli 10 miljoonaa kuutiometriä.16. Kaasu-, öljy- tai kemikaaliputket, joiden halkaisija on yli 800 mm ja pituus yli 40 km.17. Kanalat ja sikalat, joissa kasvatetaan ylia) 85 000 kananpoikaa tai 60 000 kanaa,b) 3 000 sikaa (paino yli 30 kg) taic) 900 emakkoa.18. Teollisuuslaitokset, joissa tuotetaana) massaa puusta tai samanlaisista kuituisista materiaaleista,b) paperia ja kartonkia, kun tuotantokapasiteetti on yli 200 tonnia päivässä.19. Kivilouhokset ja avokaivokset, joiden pinta-ala on yli 25 hehtaaria, tai turvetuotanto, kun pinta-ala on yli 150 hehtaaria.20. Jännitteeltään vähintään 220 kV:n ja pituudeltaan yli 15 km:n mittaisten maanpäällisten voimajohtojen rakentaminen.21. Raakaöljyn, petrokemian tuotteiden tai muiden kemikaalien varastot, joiden kapasiteetti on vähintään 200 000 tonnia.(1) EYVL N:o L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 94/3/EY (EYVL N:o L 5, 7.1.1994, s. 15).(2) EYVL N:o L 377, 31.12.1991, s. 20. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/31/EY (EYVL N:o L 168, 2.7.1994, s. 28).(3) EYVL N:o L 135, 30.5.1991, s. 40. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.LIITE IIHANKKEET, JOITA TARKOITETAAN 4 ARTIKLAN 2 KOHDASSA1. Maanviljelys, metsänhoito ja vesiviljelya) Maaseudun maanomistussuhteita muuttavat hankkeetb) Hankkeet viljelemättömän maan tai osaksi luonnontilassa olevien alueiden ottamiseksi voimaperäiseen maatalouskäyttöönc) Maatalouden vesihuoltohankkeet, mukaan lukien kastelu- ja ojitushankkeetd) Metsitys ja metsänhakkuut maan käyttötarkoituksen muuttamiseksie) Karjan tehokasvatukseen tarkoitetut laitokset (muut kuin liitteessä I mainitut)f) Kalan tehoviljelyg) Merenpohjan kuivatus maa-alueeksi.2 Kaivannaisteollisuusa) Kivilouhokset, avokaivokset ja turvetuotanto (muut kuin liitteessä I mainitut)b) Maanalainen kaivostoimintac) Mineraalien otto ruoppaamalla meren- tai joenpohjaad) Syväkairaukset, erityisesti:- geotermiset kairaukset- ydinjätteen varastointia varten tehtävät kairaukset- vesivarojen hyödyntämiseen tähtäävät kairaukset, lukuun ottamatta maaperän stabiilisuustutkimuksia varten tehtäviä kairauksiae) Maanpäälliset kivihiilen, raaka-öljyn, maakaasun ja malmien sekä öljyliuskeen käsittelyyn tarkoitetut teollisuuslaitokset.3. Energiateollisuusa) Sähkön, höyryn ja kuuman veden teolliset tuotantolaitokset (muut kuin liitteessä I mainitut)b) Kaasun, höyryn ja kuuman veden siirrossa tarvittavat tuotanto- ja jakelulaitokset sekä sähkön siirto ilmakaapeleilla (muut kuin liitteessä I mainitut)c) Maakaasun varastointi maan päälläd) Palavien kaasujen varastointi maan allae) Fossiilisten polttoaineiden varastointi maan päälläf) Kivi- ja ruskohiilen teollinen puristetuotantog) Radioaktiivisen jätteen käsittely- ja varastointilaitokset (jollei niitä ole mainittu liitteessä I)h) Vesivoimalaitokseti) Tuulivoimalat4. Metalliteollisuusa) Laitokset, joissa valmistetaan raakarautaa tai terästä (alku- tai jalostussulatus) mukaan lukien jatkuva valub) Laitokset, joissa prosessoidaan rautametalleja:i) kuumavalssaamotii) pajat ja takomotiii) suojaavien kuumapinnoitteiden tekoc) Rautametallisulatotd) Laitokset, joissa sulatetaan ja myös seostetaan ei-rautametalleja, ei kuitenkaan jalometalleja, mutta mukaan lukien regeneroidut tuotteet (jalostus, sulattovalu ja niin edelleen)e) Metallien ja muovimateriaalien pintakäsittelylaitokset, joissa käytetään elektrolyysiä tai kemiallista prosessiaf) Moottoriajoneuvojen valmistus ja kokoonpano sekä moottoriajoneuvojen moottorien valmistusg) Telakath) Lentokoneiden valmistus- ja korjauslaitokseti) Rautatiekaluston valmistusj) Räjäytysliittäminenk) Metallimalmien pasutus- ja sintrauslaitokset.5. Mineraaliteollisuusa) Koksausuunit (kivihiilen pyrolyysi)b) Sementtitehtaatc) Laitokset, joissa tuotetaan asbestia ja valmistetaan asbestipohjaisia tuotteita (muut kuin liitteessä I mainitut)d) Laitokset, joissa valmistetaan lasia tai lasivillaae) Laitokset, joissa sulatetaan mineraaleja, mukaan lukien mineraalikuitujen valmistusf) Keraamisten tuotteiden valmistus polttamalla, erityisesti kattotiilet, tiilet, tulenkestävät tiilet, laatat, kivitavara tai posliini.6. Kemianteollisuus (muut kuin liitteessä I mainitut)a) Puolivalmisteiden käsittely ja kemikaalien tuotantob) Torjunta-aineiden, farmaseuttisten tuotteiden, maalien ja lakkojen sekä elastomeerien ja peroksidien tuotantoc) Öljyn sekä petrokemiallisten ja muiden kemiallisten tuotteiden varastointirakenteet.7. Elintarviketeollisuusa) Kasvi- ja eläinöljyjen ja -rasvojen valmistusb) Eläin- ja kasvituotteiden pakkaaminen ja purkittaminenc) Meijerituotteiden valmistusd) Oluenpano ja mallastuse) Sokerileipomotuotteiden ja siirapin valmistusf) Teurastamotg) Teollinen tärkkelyksen valmistush) Kalajauho- ja kalaöljytehtaati) Sokeritehtaat.8. Tekstiili-, nahka-, puu- ja paperiteollisuusa) Paperi- ja kartonkitehtaat (muut kuin liitteessä I mainitut)b) Kuitujen tai tekstiilien esikäsittely- (kuten pesu, valkaisu ja merserointi) tai värjäyslaitoksetc) Vuotien ja nahkojen parkituslaitoksetd) Selluloosan jalostus- ja tuotantolaitokset.9. KumiteollisuusElastomeeripohjaisten tuotteiden valmistus ja käsittely10. Perusrakennehankkeeta) Teollisuusaluerakentaminenb) Kaupunkirakentaminen mukaan lukien ostoskeskusten ja paikoitusalueiden rakentaminenc) Rautateiden ja yhdistettyjen kuljetusten uudelleenlastauksessa tarvittavien laitteiden sekä yhdistettyjen kuljetusten väli- tai pääteasemien rakentaminen (muut kuin liitteessä I mainitut)d) Lentokenttien rakentaminen (muut kuin liitteessä I mainitut)e) Teiden, satamien - mukaan lukien kalasatamat - ja satamalaitteiden rakentaminen (muut kuin liitteessä I mainitut)f) Sisävesiväylän (muut kuin liitteessä I mainitut) rakentaminen sekä kanavointi- ja tulvasuojelurakenteetg) Padot ja muut laitokset veden patoamista tai pitkäaikaista varastoimista varten (muut kuin liitteessä I mainitut)h) Raitiotiet, maan pinnalla tai maan alla kulkevat radat, ilmaradat tai vastaavat erikoisradat, joita käytetään yksinomaan tai pääasiassa matkustajaliikenteeseeni) Öljy- ja kaasuputket (muut kuin liitteessä I mainitut)j) Veden kaukosiirtoon tarkoitetut johdotk) Eroosion estämiseksi rannikolle tehdyt rakenteet ja vesirakennustyöt, joilla rannikkoa voidaan muuttaa rakentamalla esimerkiksi penkereitä, aallonmurtajia, rantapatoja ja muita tulvimisen torjumiseksi tarkoitettuja töitä, lukuun ottamatta tällaisten rakenteiden ylläpito- ja jälleenrakennustöitäl) Pohjaveden ottamot tai tekopohjaveden muodostamisjärjestelmät, joita ei ole mainittu liitteessä Im) Laitokset vesivarojen siirtämiseksi vesistöalueelta toiselle ja joita ei ole mainittu liitteessä I11. Muut hankkeeta) Moottoriajoneuvojen pysyvät kilpa- ja koeradatb) Jätteidenkäsittelylaitokset (muut kuin liitteessä I mainitut)c) Jäteveden puhdistamot (muut kuin liitteessä I mainitut)d) Lietteen läjitysalueete) Romuraudan varastointi, mukaan lukien romuautotf) Moottorien, turbiinien ja reaktoreiden koestuspenkitg) Keinotekoisten mineraalikuitujen valmistuslaitokseth) Räjähdysaineiden regenerointi- tai tuhoamislaitokseti) Teurastamot (laitokset, joissa käsitellään raatoja)12. Matkailu ja vapaa-aikaa) Laskettelurinteet, hiihtohissit, köysiradat ja vastaavat rakenteetb) Huvivenesatamatc) Kaupunkialueiden ulkopuolella sijaitsevat lomakylät ja hotellikompleksit sekä vastaavat rakennuksetd) Pysyvät leirintä- ja asuntovaunualueete) Huvipuistot.13. - Kaikki muutokset tai laajennukset liitteessä I tai liitteessä II mainittuihin sellaisiin hankkeisiin, joille on jo myönnetty lupa, jotka on jo toteutettu tai joita parhaillaan toteutetaan, jos muutoksesta tai laajennuksesta voi olla merkittävää haittaa ympäristölle.- Liitteessä I mainitut hankkeet, jos niiden tarkoituksena on yksinomaan tai pääasiassa uusien menetelmien tai tuotteiden kehittäminen ja testaaminen, ja jotka eivät kestä kahta vuotta kauemmin.LIITE IIIARVIOINTIPERUSTEET, JOIHIN VIITATAAN 4 ARTIKLAN 3 KOHDASSA1. Hankkeiden ominaisuudetHankkeiden ominaisuuksia on arvioitava ottaen huomioon erityisesti- hankkeen koko- yhteisvaikutus muiden hankkeiden kanssa- luonnonvarojen käyttö- jätteiden muodostuminen- pilaantuminen ja haitat- onnettomuuksien riski ottaen erityisesti huomioon käytössä olevat aineet tai tekniikat.2. Hankkeiden sijaintiHankkeiden vaikutusalueella olevan ympäristön herkkyyttä on tarkistettava ottaen huomioon erityisesti- nykyinen maankäyttö- alueen luonnonvarojen suhteellinen runsaus, laatu ja uudistumiskyky- luonnon sietokyky, ottaen erityisesti huomioon seuraavat alueeta) kosteikotb) rannikkoalueetc) vuoristo- ja metsäalueetd) kansallis- ja luonnonpuistote) jäsenvaltioiden lainsäädännössä luokitellut tai suojellut alueet, jäsenvaltioiden direktiivin 79/409/ETY ja 92/43/ETY perusteella määrittelemät erityiset suojelualueetf) alueet, joilla yhteisön lainsäädännössä vahvistetut ympäristön laaatustandardit on jo ylitettyg) tiheään asutetut alueeth) historiallisesti, kulttuurisesti tai arkeologisesti merkittävät alueet.3. Mahdolliset vaikutuksetHankkeiden mahdollisten vaikutusten merkitystä on tarkasteltava edelläolevissa 1 ja 2 kohdissa määriteltyjen kriteerien perusteella ja ottaen huomioon erityisesti- vaikutuksen laajuus (maantieteellisen alueen ja vaikutuksen kohteena olevan väestön koko)- rajojen yli ulottuva vaikutus- vaikutuksen voimakkuus ja moninaisuus- vaikutuksen todennäköisyys- vaikutuksen kesto, taajuus ja palautuvuus.LIITE IVTIEDOT, JOITA TARKOITETAAN 5 ARTIKLAN 1 KOHDASSA1. Hankkeen kuvaus, johon sisältyy erityisesti:- koko hankkeen fyysisten ominaisuuksien kuvaus ja maankäyttötarve rakennus- ja toimintavaiheessa;- tuotantoprosessien pääasiallisten ominaisuuksien kuvaus, esimerkiksi käytettävien materiaalien luonne ja määrä;- ehdotetun hankkeen toiminnasta aiheutuvien jätteiden ja päästöjen laadun ja määrän arvio (veden, ilman ja maaperän pilaantuminen, meluhaitat, tärinä, valo, kuumuus, säteily jne.).2. Pääpiirteinen esitys hankkeesta vastaavan selvittämistä pääasiallisista toimenpidevaihtoehdoista sekä selvitys valintaan johtaneista syistä, ottaen huomioon ympäristövaikutukset.3. Kuvaus ehdotetun hankkeen todennäköisten merkittävien vaikutusten kohteena olevan ympäristön tilasta, mukaan lukien erityisesti väestöä, eläimistöä, kasvistoa, maaperää, vettä, ilmaa ja ilmastoa koskevat tekijät, aineelliset arvot kuten arkkitehtoninen ja kulttuurinen perintö, maisema sekä edellä mainittujen tekijöiden keskinäiset vaikutussuhteet.4. Kuvaus (1) ehdotetun hankkeen todennäköisesti merkittävistä ympäristövaikutuksista, jotka johtavat:- itse hankkeesta;- luonnonvarojen käytöstä;- pilaantumista aiheuttavista päästöistä, haittojen synnystä ja jätteiden hävittämisestä,ja hankkeesta vastaavan kuvaus ympäristövaikutusten arviointiin käytetyistä ennustamismenetelmistä.5. Kuvaus toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on estää, vähentää ja jos mahdollista poistaa merkittävät haitalliset ympäristövaikutukset.6. Yleistajuinen yhteenveto edellä mainituista tiedoista.7. Kuvaus hankkeesta vastaavan havaitsemista vaikeuksista, jotka ovat liittyneet vaadittavien tietojen kokoamiseen (tekniset puutteet tai tietämyksen puute).(1) Kuvauksen olisi käsitettävä paitsi hankkeen suorat vaikutukset, myös epäsuorat, toissijaiset, kasautuvat, lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin pysyvät ja väliaikaiset, myönteiset ja kielteiset vaikutukset."


title: Komission direktiivi 2007/76/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2007 , neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta fludioksonilin, klomatsonin ja prosulfokarbin sisällyttämiseksi siihen tehoaineina (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti )

text:
               21.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 337/100

      KOMISSION DIREKTIIVI 2007/76/EY,
   annettu 20 päivänä joulukuuta 2007,
   neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta fludioksonilin, klomatsonin ja prosulfokarbin sisällyttämiseksi siihen tehoaineina
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komission asetuksissa (EY) N:o 451/2000 (2) ja (EY) N:o 1490/2002 (3) vahvistetaan direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman kolmannen vaiheen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt sekä luettelo tehoaineista niiden arviointia ja mahdollista direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I sisällyttämistä varten. Fludioksonili, klomatsoni ja prosulfokarbi sisältyvät kyseiseen luetteloon.

               (2)

               Kyseisten tehoaineiden vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön on arvioitu asetusten (EY) N:o 451/2000 ja (EY) N:o 1490/2002 säännösten mukaisesti ilmoittajien ehdottamien käyttötarkoitusten osalta. Lisäksi kyseisissä asetuksissa nimetään esittelijöinä toimivat jäsenvaltiot, joiden on toimitettava asiaa koskevat arviointikertomukset ja suositukset Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle asetuksen (EY) N:o 1490/2002 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Fludioksonilin ja klomatsonin osalta esittelevä jäsenvaltio oli Tanska, ja kaikki asiaa koskevat tiedot toimitettiin 5 päivänä huhtikuuta 2005 ja 16 päivänä maaliskuuta 2005. Prosulfokarbin osalta esittelevä jäsenvaltio oli Ruotsi, ja kaikki asiaa koskevat tiedot toimitettiin 20 päivänä huhtikuuta 2005.

               (3)

               Arviointikertomuksia ovat vertaistarkasteluna tarkastelleet jäsenvaltiot ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen, ja ne esitettiin komissiolle 27 päivänä heinäkuuta 2007 fludioksonilia, klomatsonia ja prosulfokarbia koskevien Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tieteellisten kertomusten (4) muodossa. Jäsenvaltiot ja komissio ovat tarkastelleet kyseistä kertomusta elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa, ja 9 päivänä lokakuuta 2007 valmistuivat komission tarkastelukertomukset fludioksonilista, klomatsonista ja prosulfokarbista.

               (4)

               Eri tutkimuksista on käynyt ilmi, että fludioksonilia, klomatsonia ja prosulfokarbia sisältävien kasvinsuojeluaineiden voidaan yleisesti olettaa täyttävän direktiivin 91/414/ETY 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt edellytykset erityisesti tutkittujen ja komission tarkastelukertomuksissa lueteltujen käyttötarkoitusten osalta. Näin ollen on aiheellista sisällyttää kyseiset tehoaineet liitteeseen I sen varmistamiseksi, että kyseisiä tehoaineita sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevat luvat voidaan myöntää kaikissa jäsenvaltioissa mainitussa direktiivissä säädetyllä tavalla.

               (5)

               Kohtuullinen määräaika on tarpeen ennen tehoaineen sisällyttämistä liitteeseen I, jotta jäsenvaltiot ja asianomaiset osapuolet voivat valmistautua sisällyttämisestä seuraaviin uusiin vaatimuksiin.

               (6)

               Ilman, että tehoaineen sisällyttämisellä liitteeseen I rajoitettaisiin direktiivin 91/414/ETY velvoitteiden soveltamista, jäsenvaltioille olisi sisällyttämisen jälkeen annettava kuusi kuukautta fludioksonilia, klomatsonia ja prosulfokarbia sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevien voimassa olevien lupien tarkistamiseksi, jotta varmistetaan, että direktiivissä 91/414/ETY ja erityisesti sen 13 artiklassa ja liitteessä I vahvistetut edellytykset täyttyvät. Jäsenvaltioiden olisi direktiivin 91/414/ETY säännösten mukaisesti tapauksen mukaan muutettava nykyisiä lupia tai peruutettava tai korvattava ne. Edellä esitetystä määräajasta poiketen olisi säädettävä pidemmästä määräajasta kutakin kasvinsuojeluainetta ja kutakin aiottua käyttötarkoitusta koskevan täydellisen, liitteen III mukaisen asiakirja-aineiston jättämistä ja arviointia varten direktiivissä 91/414/ETY säädettyjen yhtenäisten periaatteiden mukaisesti.

               (7)

               Asetuksen (ETY) N:o 3600/92 puitteissa arvioitujen tehoaineiden sisällyttämisestä direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I saatu aiempi kokemus on osoittanut, että voimassa olevien lupien haltijoiden velvollisuuksia selvitettäessä saattaa syntyä vaikeuksia tietojen saannissa. Uusien vaikeuksien välttämiseksi näyttääkin olevan tarpeen selkeyttää jäsenvaltioiden velvollisuuksia ja erityisesti velvollisuutta tarkistaa, että luvanhaltija osoittaa kyseisen direktiivin liitteen II vaatimukset täyttävän asiakirja-aineiston saatavuuden. Tällä selvennyksellä ei kuitenkaan pidä aiheuttaa jäsenvaltioille tai luvanhaltijoille uusia velvoitteita verrattuna direktiiveihin, joita on tähän mennessä annettu liitteen I muuttamiseksi.

               (8)

               Direktiiviä 91/414/ETY olisi tämän vuoksi muutettava.

               (9)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 91/414/ETY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2009. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä toukokuuta 2009.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   3 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on direktiivin 91/414/ETY mukaisesti tarvittaessa muutettava fludioksonilia, klomatsonia ja prosulfokarbia tehoaineinaan sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevia voimassa olevia lupia tai peruutettava ne 30 päivään huhtikuuta 2009 mennessä.
   Jäsenvaltioiden on tähän päivämäärään mennessä erityisesti tarkistettava, että fludioksonilia, klomatsonia ja prosulfokarbia koskevat mainitun direktiivin liitteen I edellytykset täyttyvät, kyseisiä tehoaineita koskevan tekstin B osassa mainittuja edellytyksiä lukuun ottamatta, ja että luvanhaltijalla tai luvanhaltijan saatavilla on mainitun direktiivin liitteen II vaatimukset täyttävä asiakirja-aineisto mainitun direktiivin 13 artiklan edellytysten mukaisesti.
   2.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on arvioitava tuote uudelleen direktiivin 91/414/ETY liitteessä VI säädettyjen yhtenäisten periaatteiden mukaisesti mainitun direktiivin liitteessä III vahvistetut vaatimukset täyttävän asiakirja-aineiston perusteella kaikkien sellaisten sallittujen kasvinsuojeluaineiden osalta, jotka sisältävät fludioksonilia, klomatsonia ja prosulfokarbia joko ainoana tehoaineenaan tai yhtenä monista tehoaineistaan, jotka kaikki on 31 päivään lokakuuta 2008 mennessä sisällytetty direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I, ja ottaen huomioon fludioksonilia, klomatsonia ja prosulfokarbia koskevien, mainitun direktiivin liitteessä I olevien tekstien B osa. Jäsenvaltioiden on kyseisen arvioinnin perusteella määritettävä, täyttääkö tuote direktiivin 91/414/ETY 4 artiklan 1 kohdan b, c, d ja e alakohdassa vahvistetut edellytykset.
   Määrittämisen jälkeen jäsenvaltioiden on

               a)

               fludioksonilia, klomatsonia ja prosulfokarbia ainoana tehoaineenaan sisältävien tuotteiden osalta tarvittaessa muutettava tai peruutettava lupa viimeistään 31 päivänä lokakuuta 2012; tai

               b)

               niiden tuotteiden osalta, jotka sisältävät fludioksonilia, klomatsonia ja prosulfokarbia yhtenä monista tehoaineistaan, tarvittaessa muutettava tai peruutettava lupa viimeistään 31 päivänä lokakuuta 2012 taikka siinä direktiivissä tai niissä direktiiveissä, joilla kyseinen aine tai aineet lisätään direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I, tällaista muuttamista tai peruuttamista varten vahvistettuna ajankohtana sen mukaan, kumpi ajankohta on myöhäisempi.

         4 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan 1 päivänä marraskuuta 2008.
   5 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2007.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2007/52/EY (EUVL L 214, 17.8.2007, s. 3).

      (2)  EYVL L 55, 29.2.2000, s. 25. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1044/2003 (EUVL L 151, 19.6.2003, s. 32).

      (3)  EYVL L 224, 21.8.2002, s. 23. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1095/2007 (EUVL L 246, 21.9.2007, s. 19).

      (4)  EFSA Scientific Report (2007) 110, 1–85, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fludioxonil (lopullinen versio 27. heinäkuuta 2007).
   EFSA Scientific Report (2007) 109, 1–73, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance clomazone (lopullinen versio 27. heinäkuuta 2007), versio 3. elokuuta 2007.
   EFSA Scientific Report (2007) 111, 1–81, Conclusion regarding the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance prosulfocarb (lopullinen versio 27. heinäkuuta 2007).

      LIITE
      Lisätään direktiivin 91/414/ETY liitteessä I olevan taulukon loppuun seuraavat tiedot:

                     Nro

                     Nimi, tunnistenumerot

                     IUPAC-nimi

                     Puhtaus (1)

                     Voimaantulo

                     Sisällyttämisen päättymispäivä

                     Erityissäännökset

                     ”166

                     Prosulfokarbi
                     CAS-nro 52888-80-9
                     CIPAC-numero: 539

                     S-bentsyyli dipropyyli (tiokarbamaatti)

                     970 g/kg

                     1. marraskuuta 2008

                     31. lokakuuta 2018

                     A   OSA
                     Lupa voidaan myöntää ainoastaan käyttöön rikkakasvien torjunta-aineena.
                     B   OSA
                     Liitteessä VI vahvistettujen yhtenäisten periaatteiden täytäntöönpanemiseksi on otettava huomioon elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa 9 päivänä lokakuuta 2007 valmiiksi saadun prosulfokarbia koskevan tarkastelukertomuksen päätelmät ja erityisesti sen lisäykset I ja II.
                     Kokonaisarvioinnissa jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota

                                 —

                                 käyttäjien turvallisuuteen ja varmistettava, että käyttöedellytyksiin kuuluu asianmukaisten henkilönsuojainten käyttö,

                                 —

                                 vesieliöiden suojeluun ja varmistettava, että lupaedellytyksiin sisältyy tarvittaessa riskinhallintatoimenpiteitä kuten puskurivyöhyke,

                                 —

                                 muiden kuin kohdelajeina olevien kasvien suojeluun ja varmistettava, että lupaedellytyksiin sisältyy tarvittaessa riskinhallintatoimenpiteitä kuten puskurivyöhyke, jolle ei saa levittää torjunta-ainetta.

                     167

                     Fludioksonili
                     CAS-nro 131341–86–1
                     CIPAC-numero: 522

                     4-(2,2-difluori-1,3-bentsodioksol-4-yyli)-1H-pyrroli-3-karbonitriili

                     950 g/kg

                     1. marraskuuta 2008

                     31. lokakuuta 2018

                     A   OSA
                     Lupa voidaan myöntää ainoastaan käyttöön sienitautien torjunta-aineena.
                     B   OSA
                     Arvioidessaan hakemuksia, jotka koskevat fludioksonilia sisältävien kasvinsuojeluaineiden käytön sallimista muihin käyttötarkoituksiin kuin siementen käsittelyyn, jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan perusteisiin ja varmistettava, että tarvittavat tiedot toimitetaan ennen luvan myöntämistä, sekä:

                                 —

                                 kiinnitettävä erityistä huomiota erityisesti maaperässä fotolyysin seurauksena muodostuvien metaboliittien CGA 339833 ja CGA 192155 aiheuttamaan mahdolliseen pohjaveden saastumiseen haavoittuvilla alueilla,

                                 —

                                 kiinnitettävä erityistä huomiota kalojen ja vedessä elävien selkärangattomien suojeluun.

                           Lupaedellytyksiin on tarvittaessa sisällyttävä riskinhallintatoimenpiteitä.
                     Liitteessä VI vahvistettujen yhtenäisten periaatteiden täytäntöönpanemiseksi on otettava huomioon elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa 9 päivänä lokakuuta 2007 valmiiksi saadun fludioksonilia koskevan tarkastelukertomuksen päätelmät ja erityisesti sen lisäykset I ja II.

                     168

                     Klomatsoni
                     CAS-nro 81777–89–1
                     CIPAC-numero: 509

                     2-(2-klooribentsyyli)-4,4-dimetyyli-1,2-oksatsolidiini-3-oni

                     960 g/kg

                     1 marraskuuta 2008

                     31 lokakuuta 2018

                     A   OSA
                     Lupa voidaan myöntää ainoastaan käyttöön rikkakasvien torjunta-aineena.
                     B   OSA
                     Liitteessä VI vahvistettujen yhtenäisten periaatteiden täytäntöönpanemiseksi on otettava huomioon elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa 9 päivänä lokakuuta 2007 valmiiksi saadun klomatsonia koskevan tarkastelukertomuksen päätelmät ja erityisesti sen lisäykset I ja II.
                     Kokonaisarvioinnissa jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota

                                 —

                                 käyttäjien turvallisuuteen ja varmistettava, että käyttöedellytyksiin kuuluu asianmukaisten henkilönsuojainten käyttö,

                                 —

                                 muiden kuin kohdelajeina olevien kasvien suojeluun ja varmistettava, että lupaedellytyksiin sisältyy tarvittaessa riskinhallintatoimenpiteitä kuten puskurivyöhykkeet.”

         (1)  Lisätietoja tehoaineen tunnistuksesta ja määritelmästä annetaan sitä koskevassa tarkastelukertomuksessa.


title: Komission direktiivi 2014/101/EU, annettu 30 päivänä lokakuuta 2014 , yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY muuttamisesta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               31.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 311/32

         KOMISSION DIREKTIIVI 2014/101/EU,
   annettu 30 päivänä lokakuuta 2014,
   yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (1) ja erityisesti sen 20 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Jäsenvaltioiden direktiivin 2000/60/EY 8 artiklan mukaisesti vesien tilan seuraamiseksi kehittämien tyyppimuuttujien seurannassa käytettävien menetelmien laatu ja vertailtavuus olisi varmistettava.

               (2)

               Direktiivin 2000/60/EY liitteessä V olevassa 1.3.6 kohdassa edellytetään, että tyyppimuuttujien seurannassa käytettävien menetelmien on noudatettava kyseisessä liitteessä lueteltuja kansainvälisiä standardeja tai muita kansallisia tai kansainvälisiä standardeja, joilla varmistetaan sellaisten tietojen saaminen, joilla on vastaava tieteellinen laatu ja vertailtavuus. Liitteessä V luetellaan kansainväliset standardit, jotka olivat käytettävissä kyseisen direktiivin hyväksymisajankohtana.

               (3)

               Direktiivin 2000/60/EY julkaisemisen jälkeen Euroopan standardointikomitea (CEN) on julkaissut koko joukon uusia standardeja, osittain yhdessä Kansainvälisen standardisoimisjärjestön kanssa, jotka koskevat näytteenottoa biologisiin tarkoituksiin kasviplanktonista, makrofyyteistä ja fytobentoksesta sekä pohjalla elävistä selkärangattomista eläimistä, kaloista ja hydrologis-morfologisista ominaisuuksista. Kyseiset standardit olisi lisättävä direktiivin 2000/60/EY liitteessä V olevaan 1.3.6 kohtaan.

               (4)

               Uusien standardien jatkuvasta kehittämisprosessista ja olemassa olevien standardien päivittämisestä johtuen CEN:in jäsenlaitokset eivät enää julkaise tiettyjä direktiivin 2000/60/EY liitteessä V olevassa 1.3.6 kohdassa lueteltuja standardeja, minkä vuoksi ne olisi poistettava.

               (5)

               Kaksi direktiivin 2000/60/EY liitteessä V olevassa 1.3.6 kohdassa lueteltua standardia (EN ISO 8689-1:1999 ja EN ISO 8689-2:1999 9) koskivat seurannan sijasta biologista luokittelua; ne on myöhemmin otettu huomioon laadittaessa pöytäkirjoja luokittelurajojen vahvistamiselle direktiiviin liittyvän yhteisen täytäntöönpanostrategian yhteydessä, ja ne voidaan nyt poistaa.

               (6)

               Sen vuoksi direktiiviä 2000/60/EY olisi muutettava.

               (7)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2000/60/EY 21 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 2000/60/EY liite V tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 20 päivänä toukokuuta 2016. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 30 päivänä lokakuuta 2014.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         José Manuel BARROSO

      (1)  EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.

      LIITE
      Korvataan direktiivin 2000/60/EY liitteessä V oleva 1.3.6 kohta seuraavasti:

         ”1.3.6   Laatutekijöiden seurantaa koskevat standardit

         Tyyppimuuttujien seurannassa käytettävien menetelmien on noudatettava jäljempänä lueteltuja kansainvälisiä standardeja tai muita kansallisia tai kansainvälisiä standardeja, joilla varmistetaan sellaisten tietojen saaminen, joilla on vastaava tieteellinen laatu ja vertailtavuus, siltä osin kuin ne kattavat seurannan.

            Näytteenottoa biologisista laatutekijöistä koskevat standardit

         Geneeriset menetelmät, joita käytetään yhdessä seuraaviin biologisiin laatutekijöihin liittyvissä standardeissa esitettyjen erityismenetelmien kanssa:

                     EN ISO 5667-3:2012

                     Water Quality — Sampling — Part 3: Preservation and handling of samples

            Kasviplanktonia koskevat standardit

                     EN 15204:2006

                     Water quality — Guidance standard on the enumeration of phytoplankton using inverted microscopy (Utermöhl technique)

                     EN 15972:2011

                     Water quality — Guidance on quantitative and qualitative investigations of marine phytoplankton

                     ISO 10260:1992

                     Water quality — Measurement of biochemical parameters — Spectrometric determination of the chlorophyll-a concentration

            Makrofyyttejä ja phytobentosta koskevat standardit

                     EN 15460:2007

                     Water quality — Guidance standard for the surveying of macrophytes in lakes

                     EN 14184:2014

                     Water quality — Guidance for the surveying of aquatic macrophytes in running waters

                     EN 15708:2009

                     Water quality — Guidance standard for the surveying, sampling and laboratory analysis of phytobenthos in shallow running water

                     EN 13946:2014

                     Water quality — Guidance for the routine sampling and preparation of benthic diatoms from rivers and lakes

                     EN 14407:2014

                     Water quality — Guidance for the identification and enumeration of benthic diatom samples from rivers and lakes

            Pohjalla eläviä selkärangattomia eläimiä koskevat standardit

                     EN ISO 10870:2012

                     Water quality — Guidelines for the selection of sampling methods and devices for benthic macroinvertebrates in fresh waters

                     EN 15196:2006

                     Water quality — Guidance on sampling and processing of the pupal exuviae of Chironomidae (Order Diptera) for ecological assessment

                     EN 16150:2012

                     Water quality — Guidance on pro-rata Multi-Habitat sampling of benthic macro-invertebrates from wadeable rivers

                     EN ISO 19493:2007

                     Water quality — Guidance on marine biological surveys of hard-substrate communities

                     EN ISO 16665:2013

                     Water quality — Guidelines for quantitative sampling and sample processing of marine soft-bottom macro-fauna

            Kaloja koskevat standardit

                     EN 14962:2006

                     Water quality — Guidance on the scope and selection of fish sampling methods

                     EN 14011:2003

                     Water quality — Sampling of fish with electricity

                     EN 15910:2014

                     Water quality — Guidance on the estimation of fish abundance with mobile hydroacoustic methods

                     EN 14757:2005

                     Water quality — Sampling of fish with multi-mesh gillnets

            Hydrologis-morfologisia muuttujia koskevat standardit

                     EN 14614:2004

                     Water quality — Guidance standard for assessing the hydromorphological features of rivers

                     EN 16039:2011

                     Water quality — Guidance standard on assessing the hydromorphological features of lakes

            Fysikaalis-kemiallisia muuttujia koskevat standardit

         Asiaa koskevat CEN/ISO-standardit”