title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/116/EY, annettu 12 päivänä joulukuuta 2006 , tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajasta (Kodifioitu toisinto)

text:
               27.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 372/12

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2006/116/EY,
   annettu 12 päivänä joulukuuta 2006,
   tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajasta
   (Kodifioitu toisinto)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, JOTKA

   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan, sekä 55 ja 95 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta 29 päivänä lokakuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/98/ETY (3) on muutettu huomattavalta osin (4). Sen vuoksi mainittu direktiivi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava.

               (2)

               Kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehdyssä Bernin yleissopimuksessa sekä esittävien taiteilijoiden, äänitteiden valmistajien sekä radioyritysten suojaamisesta tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa (Rooman yleissopimus) määrätään ainoastaan niissä tarkoitettujen oikeuksien vähimmäissuoja-ajat, joten sopijavaltiot voivat myöntää pitempiä suojan voimassaoloaikoja. Jotkut jäsenvaltiot ovat käyttäneet tätä mahdollisuutta. Lisäksi jotkut jäsenvaltiot eivät vielä ole liittyneet Rooman yleissopimukseen

               (3)

               Tämän vuoksi tekijänoikeuden ja lähioikeuksien suojan voimassaoloaikaa koskevien kansallisten lainsäädäntöjen välillä on eroja, jotka voivat haitata tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen vapaata tarjoamista sekä vääristää kilpailun edellytyksiä yhteismarkkinoilla. Sen vuoksi jäsenvaltioiden lainsäädännöt olisi sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi yhdenmukaistettava siten, että suojan voimassaoloajat ovat samat koko yhteisössä.

               (4)

               On tärkeää vahvistaa, paitsi suojan voimassaoloajat sinänsä, myös tietyt niitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt, kuten päivämäärä, josta kukin suojan voimassaoloaika lasketaan.

               (5)

               Tämän direktiivin säännökset eivät saisi rajoittaa Bernin yleissopimuksen 14 a artiklan 2 kohdan b, c ja d alakohdan sekä 3 kohdan soveltamista jäsenvaltioissa.

               (6)

               Bernin yleissopimuksessa tarkoitettu vähimmäissuoja-aika, tekijän elinaika lisättynä 50 vuodella tämän kuolemasta, on tarkoitettu suojaamaan tekijää sekä tämän jälkeläisten kahta ensimmäistä sukupolvea. Keskimääräinen elinikä yhteisössä on pidentynyt siinä määrin, ettei mainittu suojan voimassaoloaika enää riitä kahdelle sukupolvelle.

               (7)

               Tietyt jäsenvaltiot ovat myöntäneet pitempiä voimassaoloaikoja kuin 50 vuotta tekijän kuolemasta korvatakseen maailmansotien vaikutuksia teosten hyväksi käyttämiseen.

               (8)

               Lähioikeuksien suojaksi tietyt jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön 50 vuoden voimassaoloajan laskettuna teoksen laillisesta julkaisemisesta tai laillisesta yleisön saataville saattamisesta.

               (9)

               Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) alaisuudessa joulukuussa 1996 pidetty diplomaattinen konferenssi päätyi hyväksymään WIPO:n esitys- ja äänitesopimuksen, joka koskee esittäjien sekä äänitteiden tuottajien suojaa. Tämä sopimus merkitsee merkittävää lähioikeuksien kansainvälisen suojan ajan tasalle saattamista.

               (10)

               Saavutettujen oikeuksien kunnioittaminen kuuluu yhteisön oikeusjärjestyksen suojaamiin oikeuden yleisperiaatteisiin. Näin ollen yhteisön lainsäädännössä vahvistetut tekijänoikeuden ja lähioikeuksien suojan voimassaoloajat eivät saa vähentää oikeudenhaltijoilla ennen direktiivin 93/98/ETY voimaantuloa yhteisössä ollutta suojaa. Siirtymätoimenpiteiden rajoittamiseksi mahdollisimman vähäisiksi ja sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan mahdollistamiseksi on syytä kohdistaa nämä suojan voimassaoloajat pitkälle ajanjaksolle.

               (11)

               Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien suojelun on oltava korkeatasoista, koska nämä oikeudet ovat välttämättömiä luovalle henkiselle työlle. Niiden suoja tekee mahdolliseksi varmistaa luovuuden ylläpitäminen ja kehittäminen tekijöiden, kulttuuritoiminnan, kuluttajien sekä koko yhteiskunnan eduksi.

               (12)

               Suojelun korkean tason aikaansaamiseksi vastaamaan sekä sisämarkkinoiden vaatimuksia että tarvetta luoda yhteisössä kirjallisen ja taiteellisen luovuuden sopusointuiselle kehitykselle suotuisa oikeudellinen ympäristö olisi tekijänoikeuden suojan voimassaoloaika yhdenmukaistettava 70 vuodeksi tekijän kuolemasta tai 70 vuodeksi siitä, kun teos on laillisesti saatettu yleisön saataville, ja lähioikeuksien suojan voimassaoloaika olisi yhdenmukaistettava 50 vuodeksi suojan voimassaolon aiheuttaneesta tapahtumasta.

               (13)

               Bernin yleissopimuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaan kokoelmia suojataan, jos ne aineistonsa valinnan ja järjestelyn perusteella ovat luovan henkisen työn tuotteita. Näitä teoksia suojataan sellaisinaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tekijänoikeuksia kuhunkin näihin kokoelmiin sisältyvään teokseen. Näin ollen kokoelmiin sisältyviin teoksiin on voitava soveltaa erityisiä suojan voimassaoloaikoja.

               (14)

               Kaikissa tapauksissa, joissa yksi tai useampi luonnollinen henkilö tunnistetaan tekijäksi, suojan voimassaoloaika olisi laskettava näiden kuolemasta. Kuka on koko teoksen tai sen osan tekijä, on asiakysymys, jonka kansalliset tuomioistuimet voivat joutua ratkaisemaan.

               (15)

               Suojan voimassaoloajat on laskettava 1 päivästä tammikuuta sinä vuonna, joka seuraa suojan voimassaolon alkamisen aiheuttanutta tapahtumaa, siten kuin niistä määrätään Bernin ja Rooman yleissopimuksissa.

               (16)

               Valokuvia suojataan jäsenvaltioissa erilaisin järjestelmin. Bernin yleissopimuksessa tarkoitettua valokuvallista teosta on pidettävä omaperäisenä, jos se on tekijänsä yksilöllisyyttä kuvastava luovan henkisen työn tulos, ottamatta huomioon muita perusteita, kuten arvoa tai tarkoitusta. Muiden valokuvien suojaa on voitava säännellä kansallisella lainsäädännöllä.

               (17)

               Lähioikeuksien suojan voimassaoloaikojen välisten erojen välttämiseksi on säädettävä sama lähtökohta voimassaoloajan laskemiselle koko yhteisössä. Lähioikeuden kohteen esitys, tallennus, yleisradiointi, laillinen julkaiseminen sekä laillinen yleisön saataville saattaminen, eli yleinen henkilöiden havaittavaksi saattaminen millä tahansa asianmukaisella tavalla, on otettava huomioon suojan voimassaoloaikaa laskettaessa riippumatta siitä, missä maassa esitys, tallennus, yleisradiointi, laillinen julkaiseminen tai laillinen yleisön saataville saattaminen tapahtuu.

               (18)

               Yleisradio-organisaatioiden oikeudet sekä johtoja pitkin että vapaasti etenevien radioaaltojen välityksellä, myös kaapelin tai satelliitin välityksellä, tapahtuviin lähetyksiinsä eivät saa olla jatkuvia. Suojan voimassaoloaika on siis rajoitettava laskettavaksi ainoastaan tietyn lähetyksen ensimmäisestä yleisradioinnista. Tällä säännöksellä on tarkoitus välttää uuden suojan voimassaoloajan laskeminen alkavaksi aikaisemman lähetyksen kanssa samanlaisesta lähetyksestä.

               (19)

               Jäsenvaltioiden on voitava pitää voimassa tai ottaa käyttöön myös muita, erityisesti arvostelu- ja tiedejulkaisujen suojaan liittyviä lähioikeuksia. Avoimuuden varmistamiseksi yhteisön tasolla on uusia lähioikeuksia käyttöön ottavien jäsenvaltioiden kuitenkin tiedotettava asiasta komissiolle.

               (20)

               On syytä täsmentää, että tätä direktiiviä ei sovelleta moraalisiin oikeuksiin.

               (21)

               Teoksille, joiden Bernin yleissopimuksessa tarkoitettu alkuperämaa on kolmas maa ja joiden tekijä ei ole yhteisön kansalainen, myönnettäviä suojan voimassaoloaikoja on vertailtava muihin suojan voimassaoloaikoihin, eikä yhteisössä myönnettävä voimassaoloaika voi olla tässä direktiivissä säädettyä pitempi.

               (22)

               Muun oikeudenhaltijan kuin yhteisön kansalaisen täyttäessä kansainväliseen sopimukseen perustuvan suojan saamisen edellytykset olisi lähioikeuksien suojan voimassaoloajan oltava sama kuin tässä direktiivissä säädetty. Tämä voimassaoloaika ei kuitenkaan saa olla pitempi kuin se, josta on säädetty siinä kolmannessa maassa, jonka kansalainen oikeudenhaltija on.

               (23)

               Suojan voimassaoloaikojen vertailu ei saa saattaa jäsenvaltioita ristiriitaan kansainvälisten velvoitteidensa kanssa.

               (24)

               Jäsenvaltioiden on voitava antaa säännöksiä suojattujen teosten ja muiden kohteiden käyttöä koskevien, ennen tästä direktiivistä johtuvaa suojan voimassaoloajan pidentämistä tehtyjen sopimusten tulkinnasta, mukauttamisesta ja toteuttamisen seurannasta.

               (25)

               Yhteisön oikeusjärjestys takaa saavutettujen oikeuksien sekä oikeutettujen odotusten kunnioittamisen. Jäsenvaltioiden on erityisesti voitava säätää, että tietyissä tapauksissa tekijänoikeudet ja lähioikeudet, jotka syntyvät uudestaan tätä direktiiviä sovellettaessa, eivät voi aiheuttaa korvausvelvollisuutta henkilöille, jotka ovat vilpittömässä mielessä alkaneet käyttää teoksia ajankohtana, jolloin ne eivät ole olleet suojattuja.

               (26)

               Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, jotka koskevat liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Tekijänoikeuksien voimassaoloaika
   1.   Bernin yleissopimuksen 2 artiklassa tarkoitetut kirjallisen tai taiteellisen teoksen tekijänoikeudet ovat voimassa koko tekijän elinajan ja 70 vuotta tämän kuolemasta riippumatta päivästä, jona teos on laillisesti saatettu yleisön saataville.
   2.   Jos tekijänoikeus kuuluu yhteisesti teoksen tekijäkumppaneille, 1 kohdassa tarkoitettu voimassaoloaika on laskettava viimeisenä elossa olleen tekijäkumppanin kuolemasta.
   3.   Nimettömänä tai salanimellä julkaistujen teosten suojan voimassaoloaika on 70 vuotta teoksen saattamisesta laillisesti yleisön saataville. Jos tekijän käyttämä salanimi ei aiheuta epäilystä tämän henkilöllisyydestä tai jos tekijä ilmaisee henkilöllisyytensä ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettuna aikana, on sovellettava 1 kohdassa esitettyä suojan voimassaoloaikaa.
   4.   Jos jäsenvaltio antaa erityissäännöksiä yhteisteosten tekijänoikeuksista tai oikeushenkilön nimeämisestä oikeudenhaltijaksi, suojan voimassaoloaika on laskettava 3 kohdan mukaisesti, paitsi jos luonnolliset henkilöt, jotka ovat luoneet teoksen, tunnistetaan teoksen tekijöiksi yleisön saataville saatettavien teoksen toisintojen osalta. Tämän kohdan soveltaminen ei rajoita sellaisten tunnistettujen tekijöiden oikeuksia, joiden tunnistettavat työpanokset sisältyvät näihin teoksiin, jolloin näihin työpanoksiin sovelletaan 1 tai 2 kohtaa.
   5.   Jos teos julkaistaan niteinä, osina, vihkoina, numeroina tai jaksoina ja jos suojan voimassaoloaika lasketaan alkavaksi siitä ajankohdasta, jona teos on laillisesti saatettu yleisön saataville, suojan voimassaoloaika on laskettava erikseen kullekin teoksen osalle.
   6.   Jos teosten suojan voimassaoloaikaa ei lasketa tekijän tai tekijöiden kuolemasta ja jos niitä ei ole laillisesti saatettu yleisön saataville 70 vuoden kuluessa niiden luomisesta, suoja päättyy.
   2 artikla
   Elokuvateokset tai audiovisuaaliset teokset
   1.   Elokuvateoksen tai audiovisuaalisen teoksen pääohjaajaa pidetään sen tekijänä tai yhtenä sen tekijöistä. Jäsenvaltiot voivat nimetä myös muita tekijäkumppaneita.
   2.   Elokuvateoksen tai audiovisuaalisen teoksen suojan voimassaoloaika päättyy 70 vuoden kuluttua seuraavista henkilöistä viimeisenä elossa olleen kuolemasta, riippumatta siitä, onko nämä henkilöt nimetty tekijäkumppaneiksi: pääohjaaja, käsikirjoittaja, vuoropuhelun kirjoittaja ja nimenomaisesti kyseistä elokuvateosta tai audiovisuaalista teosta varten luodun musiikin säveltäjä.
   3 artikla
   Lähioikeuksien voimassaoloaika
   1.   Esittäjien oikeudet lakkaavat 50 vuoden kuluttua esityksestä. Jos esityksen tallenne kuitenkin julkaistaan laillisesti tai saatetaan laillisesti yleisön saataville kyseisenä määräaikana, oikeudet lakkaavat 50 vuoden kuluttua näistä tapahtumista ensimmäisestä.
   2.   Äänitteiden tuottajien oikeudet lakkaavat 50 vuoden kuluttua tallennuksesta. Jos äänite kuitenkin laillisesti julkaistaan tämän ajan kuluessa, oikeudet lakkaavat 50 vuoden kuluttua ensimmäisestä laillisesta julkaisemisesta. Jos äänitettä ei ole laillisesti julkaistu ensimmäisessä virkkeessä mainittuna aikana ja jos äänite on laillisesti välitetty yleisölle tämän ajan kuluessa, mainitut oikeudet lakkaavat 50 vuoden kuluttua ensimmäisestä laillisesta julkaisemisesta.
   Tällä kohdalla ei kuitenkaan voi olla sellaista vaikutusta, että se suojaisi uudelleen ne äänitteiden tuottajien oikeudet, jotka direktiivin 93/98/ETY 3 artiklan 2 kohdan nojalla, sellaisena kuin se oli voimassa ennen sen muuttamista tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa direktiivillä 2001/29/EY, niille tunnustetun suojan päättymisen johdosta olleet enää suojattuja 22 päivänä joulukuuta 2002.
   3.   Elokuvan ensimmäisen tallenteen tuottajien oikeudet lakkaavat 50 vuoden kuluttua tallennuksesta. Jos elokuva kuitenkin julkaistaan laillisesti tai saatetaan laillisesti yleisön saataville kyseisenä määräaikana, oikeudet lakkaavat 50 vuoden kuluttua ensimmäisestä näistä tapahtumista. ’Elokuvalla’ tarkoitetaan äänellä varustettua taikka äänetöntä elokuvateosta tai audiovisuaalista teosta taikka liikkuvaa kuvasarjaa.
   4.   Yleisradio-organisaatioiden oikeudet lakkaavat 50 vuoden kuluttua lähetyksen ensimmäisestä yleisradioinnista, riippumatta siitä, tapahtuuko lähetys johtoja pitkin vai vapaasti etenevien radioaaltojen välityksellä, myös kaapelin tai satelliitin välityksellä.
   4 artikla
   Aiemmin julkaisemattomien teosten suoja
   Jokainen, joka tekijänoikeuden suojan sammuttua ensimmäistä kertaa laillisesti julkaisee tai laillisesti saattaa yleisön saataville teoksen, jota ei ole aiemmin julkaistu, saa tekijän taloudellisia oikeuksia vastaavan suojan. Näiden oikeuksien suojan voimassaoloaika on 25 vuotta siitä ajankohdasta, jona teos on ensimmäistä kertaa laillisesti julkaistu tai laillisesti saatettu yleisön saataville.
   5 artikla
   Arvostelu- ja tiedejulkaisut
   Jäsenvaltiot voivat suojata teoksia koskevia julkisia arvostelu- ja tiedejulkaisuja. Tällaisten oikeuksien enimmäissuojan voimassaoloaika on 30 vuotta siitä ajankohdasta, jona julkaisu on ensimmäistä kertaa laillisesti julkaistu.
   6 artikla
   Valokuvien suoja
   Valokuvia, joita tekijänsä luovan henkisen työn tuloksina on pidettävä omaperäisinä, suojataan 1 artiklan mukaisesti. Mitään muuta perustetta ei sovelleta määritettäessä, voidaanko niitä suojata. Jäsenvaltiot voivat säätää myös muiden valokuvien suojasta.
   7 artikla
   Suoja suhteessa kolmansiin maihin
   1.   Jos teoksen Bernin yleissopimuksessa tarkoitettu alkuperämaa on kolmas maa eikä tekijä ole yhteisön kansalainen, jäsenvaltioissa myönnettävän suojan voimassaoloajan on päätyttävä teoksen alkuperämaassa annetun suojan päättyessä, eikä se saa olla 1 artiklassa esitettyä voimassaoloaikaa pitempi.
   2.   Edellä 3 artiklassa esitettyjä suojan voimassaoloaikoja on sovellettava myös, jos oikeudenhaltijat, joille jäsenvaltiot antavat suojan, eivät ole yhteisön kansalaisia. Jäsenvaltioissa myönnetty suojan voimassaoloaika päättyy kuitenkin viimeistään samanaikaisesti kuin siinä kolmannessa maassa, jonka kansalainen oikeudenhaltija on, myönnetty suoja, eikä se saa olla 3 artiklassa esitettyä voimassaoloaikaa pitempi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden kansainvälisiä velvoitteita.
   3.   Jäsenvaltiot, jotka 29 päivänä lokakuuta 1993 erityisesti kansainvälisten velvoitteidensa täyttämiseksi myönsivät pitemmän suojan voimassaoloajan kuin mitä 1 ja 2 kohdan säännöksistä seuraisi, voivat pitää tämän suojan voimassa tekijänoikeuden tai lähioikeuksien suojan voimassaoloaikoja koskevien kansainvälisten sopimusten päättymiseen saakka.
   8 artikla
   Määräaikojen laskeminen
   Tässä direktiivissä esitetyt voimassaoloajat on laskettava teoksen luomista seuraavan vuoden tammikuun 1 päivästä.
   9 artikla
   Moraaliset oikeudet
   Tämä direktiivi ei rajoita jäsenvaltioiden moraalisia oikeuksia koskevien säännösten soveltamista.
   10 artikla
   Ajallinen sovellettavuus
   1.   Jos tässä direktiivissä säädettyä vastaavaa suojan voimassaoloaikaa pitempi suojan voimassaoloaika oli jo alkanut jossakin jäsenvaltiossa 1 päivänä heinäkuuta 1995, tämä direktiivi ei lyhennä sitä kyseisessä jäsenvaltiossa.
   2.   Tässä direktiivissä säädettyjä suojan voimassaoloaikoja on sovellettava kaikkiin teoksiin ja kohteisiin, joita 1 kohdassa tarkoitettuna päivämääränä suojattiin ainakin yhdessä jäsenvaltiossa tekijänoikeutta tai lähioikeuksia koskevien kansallisten säännösten mukaan taikka jotka täyttävät [vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä marraskuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/100/ETY] (5) säädetyt suojan edellytykset.
   3.   Tämän direktiivin soveltaminen ei vaikuta ennen 1 kohdassa tarkoitettua päivämäärää tapahtuneeseen hyväksi käyttämiseen. Jäsenvaltioiden on annettava erityisesti kolmansien saamien oikeuksien suojaamiseksi tarvittavat säännökset.
   4.   Jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta 2 artiklan 1 kohdan säännöksiä ennen 1 päivää heinäkuuta 1994 luotuihin elokuvateoksiin tai audiovisuaalisiin teoksiin.
   11 artikla
   Ilmoitus ja tiedonanto
   1.   Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle kaikista hallitustensa hankkeista uusien lähioikeuksien antamiseksi sekä täsmennettävä näiden käyttöönoton olennaiset perusteet ja suunniteltu suojan voimassaoloaika.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   12 artikla
   Kumoaminen
   Kumotaan direktiivi 93/98/ETY, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, jotka koskevat liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   13 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   14 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa, 12. joulukuuta 2006.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BORREL FONTELLES

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         H. PEKKARINEN

      (1)  Lausunto annettu 24. lokakuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 12. lokakuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja neuvoston päätös, tehty 30. marraskuuta 2006.

      (3)  EYVL L 290, 24.11.1993, s. 9, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/29/EY (EYVL L 167, 22.6.2001, s. 10).

      (4)  Katso liitteessä I oleva A osa.

      (5)  EYVL L 346, 27.11.1992, s. 61, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2001/29/EY.

      LIITE I
      A OSA
      Kumottu direktiivi ja sen muutos

                  Neuvoston direktiivi 93/98/ETY
                  (EYVL L 290, 24.11.1993, s. 9)

                  ainoastaan 11 artiklan 2 kohta

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY
                  (EYVL L 167, 22.6.2001, s. 10)

            B OSA
      Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle ja soveltamiseksi

         (12 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

                  Soveltamispäivä

                  93/98/ETY

                  1 päivä heinäkuuta 1995 (1–11 artikla)

                  19 päivä marraskuuta 1993 (12 artikla)
                  viimeistään 1 päivä heinäkuuta 1997 2 artiklan 1 kohdan osalta (10 artiklan 5 kohta)

                  2001/29/EY

                  22 päivä joulukuuta 2002

      LIITE II
      Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 93/98/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1–9 artikla
                  10 artiklan 1–4 kohta
                  10 artiklan 5 kohta
                  11 artikla
                  12 artikla
                  13 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta
                  13 artiklan 1 kohdan toinen alakohta
                  13 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta
                  13 artiklan 2 kohta
                  —
                  —
                  14 artikla
                  —
                  —

                  1–9 artikla
                  10 artiklan 1–4 kohta
                  —
                  —
                  11 artiklan 1 kohta
                  —
                  —
                  11 artiklan 2 kohta
                  —
                  12 artikla
                  13 artikla
                  14 artikla
                  Liite I
                  Liite II


Avis juridique important

|

31974L0152

Neuvoston direktiivi 74/152/ETY, annettu 4 päivänä maaliskuuta 1974, pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden suurinta suunniteltua nopeutta ja kuormalavoja koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 084 , 28/03/1974 s. 0033 - 0035 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 3 s. 0250  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 2 s. 0234  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 3 s. 0250  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 3 s. 0206  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 3 s. 0206

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 4 päivänä maaliskuuta 1974,pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden suurinta suunniteltua nopeutta ja kuormalavoja koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (74/152/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettätekniset vaatimukset, jotka traktoreiden on kansallisen lainsäädännön mukaan täytettävä, liittyvät muun muassa suurimpaan rakenteen mukaiseen nopeuteen ja kuormalavoihin, janämä vaatimukset ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa; sen vuoksi on tarpeen, että kaikki jäsenvaltiot vahvistavat samat vaatimukset, joko voimassa olevien määräystensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti jotta ETY-tyyppihyväksyntämenettelyä, josta säädetään pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 4 päivänä maaliskuuta 1974 annetussa neuvoston direktiivissä(3), voitaisiin soveltaa kaikkiin traktorityyppeihin,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. "Maatalous- ja metsätraktorilla" tarkoitetaan pyörillä tai telaketjuilla varustettua moottoriajoneuvoa, jossa on vähintään kaksi akselia, jonka tärkein ominaisuus on sen vetävä voima, ja joka on suunniteltu erityisesti hinaamaan, työntämään, kuljettamaan tai käyttämään tiettyjä työvälineitä, koneita tai perävaunuja, jotka on tarkoitettu käytettäviksi maataloudessa tai metsänhoidossa. Se voidaan varustaa kuljettamaan kuormaa ja matkustajia.2. Tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan edellisessä kohdassa määriteltyihin ilmarenkailla varustettuihin traktoreihin, joissa on kaksi akselia ja jotka on suunniteltu niin, että niiden suurin nopeus on 6-25 km/h.2 artiklaJäsenvaltio ei saa evätä traktorilta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää suurimpaan rakenteen mukaiseen nopeuteen tai kuormalavoihin liittyvistä syistä, jos suurin rakenteen mukainen nopeus ja kuormalava täyttävät liitteessä esitetyt vaatimukset.3 artiklaJäsenvaltio ei saa evätä traktoreiden rekisteröintiä tai kieltää niiden myyntiä, laskemista liikkeelle tai käyttöä suurimpaan rakenteen mukaiseen nopeuteen tai kuormalavoihin liittyvistä syistä, jos nämä täyttävät liitteessä esitetyt vaatimukset.4 artikla1. Jäsenvaltio ei saa kieltää kuormalavojen asentamista tai vaatia, että traktoreihin olisi asennettava yksi tai useampia kyseisiä kuormalavoja.2. Jäsenvaltio ei saa kieltää sellaisten tuotteiden kuljettamista näillä kuormalavoilla, joiden kuljettamisen ne sallivat maataloudessa tai metsänhoidossa käytettävillä perävaunuilla; enimmäiskuormitus, joka on vähintään 80 prosenttia käyttökunnossa olevan traktorin painosta, on sallittu valmistajan ilmoittamissa rajoissa.5 artiklaTarvittavat muutokset liitteen vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen annetaan pyörillä varustettujen maa- talous- ja metsätraktoreiden tyyppihyväksyntää koskevan neuvoston direktiivin 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.6 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.7 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 4 päivänä maaliskuuta 1974.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaW. SCHEEL(1) EYVL N:o 28, 17.2.1967, s. 462/67(2) EYVL N:o 42, 7.3.1967, s. 620/67(3) EYVL N:o L 84,28.3.1974, s. 10LIITE1. SUURIN RAKENTEESTA JOHTUVA NOPEUS 1.1 Keskinopeus on tyyppihyväksyntätesteissä mitattava suoralla radalla, jota traktori kulkee kumpaankin suuntaan lentävästä lähdöstä. Radan maaperän on oltava vakautettu; radan on oltava tasainen ja vähintään 100 metrin pituinen; siinä voi kuitenkin olla korkeintaan 1,5 %:n kaltevuuksia.1.2 Traktorin on oltava testin aikana kuormaamaton ja käyttökunnossa ilman vastapainoja tai erityisvarusteita ja renkaissa on oltava tiekäyttöön tarkoitetut paineet.1.3 Traktorissa on testin aikana oltava uudet renkaat, jotka ovat mitoiltaan suurimmat valmistajan traktoria varten suosittelemat renkaat.1.4 Testissä käytettävän vaihtosuhteen on oltava se, jolla saavutetaan suurin nopeus, ja kaasuläpän on oltava täysin auki.1.5 Monien väistämättömien, erityisesti mittaustekniikasta ja osakuormituksella toimivan moottorin käyntinopeuden kasvamisesta aiheutuvien virheiden huomioon ottamiseksi tyyppihyväksyntätestiä varten hyväksytään 25 km/h -arvoa 10 % korkeampi tulos.1.6 Jotta traktoreiden tyyppihyväksyntään valtuutetut viranomaiset voivat laskea niiden suurimman teoreettisen nopeuden, valmistajan on annettava ohjearvot vaihtosuhteesta, vetävien pyörien yhtä täydellistä kierrosta vastaavasta todellisesta liikkeestä eteenpäin ja kierrosluvusta suurimmalla lähtöteholla kaasuläppä täysin auki, ja nopeudensäädin, jos sellainen on asennettu, säädettynä valmistajan suositusten mukaisesti.2. KUORMALAVAT 2.1 Lavan painopisteen tulee sijaita akseleiden välissä.2.2 Lavan mittojen tulee olla sellaiset, että:- pituus ei ylitä 1,4 kertaa traktorin etu- tai takaraideväliä, riippumatta siitä kumpi niistä on suurempi,- leveys ei ylitä ilman varusteita olevan traktorin suurinta kokonaisleveyttä.2.3 Lava on asetettava symmetrisesti suhteessa traktorin pitkittäiseen keskitasoon.2.4 Kuormalavan korkeus maan tasosta ei saa olla yli 150 cm.2.5 Lavatyypin ja sen asennustavan tulee olla sellaiset, että normaalia kuormaa kuljetettaessa kuljettajan näkökenttä on riittävä ja pakolliset valaistus- ja merkkivalolaitteet voivat täyttää edelleen niille kuuluvat tehtävät.2.6 Kuormalavan on oltava irrotettava; se on kiinnitettävä traktoriin siten, ettei se pääse irtoamaan vahingossa.


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/142/EY annettu 30 päivänä marraskuuta 2009 , kaasumaisia polttoaineita käyttävistä laitteista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               16.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 330/10

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/142/EY
   annettu 30 päivänä marraskuuta 2009,
   kaasumaisia polttoaineita käyttävistä laitteista
   (kodifioitu toisinto)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Kaasumaisia polttoaineita käyttäviä laitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä kesäkuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/396/ETY (3) on muutettu huomattavilta osin (4). Tämän takia mainittu direktiivi olisi selkeyden ja järkeistämisen vuoksi kodifioitava.

               (2)

               Jäsenvaltioilla on vastuu kansalaistensa, ja soveltuvin osin kotieläinten ja omaisuuden, terveyden ja turvallisuuden varmistamisesta alueellaan kaasumaisia polttoaineita käyttävien laitteiden käytöstä johtuvien vaarojen osalta.

               (3)

               Tietyissä jäsenvaltioissa säädetään velvoittavissa säännöksissä erityisesti palavia kaasuja käyttäviltä laitteilta vaadittavasta turvallisuuden tasosta määrittelemällä suunnittelu, käyttöominaisuudet ja tarkastusmenettelyt. Nämä velvoittavat säännökset eivät välttämättä johda erilaiseen turvallisuuden tasoon eri jäsenvaltioissa, mutta erojensa takia aiheuttavat kaupan esteitä yhteisössä.

               (4)

               Jäsenvaltiossa on voimassa erilaisia ehtoja eri kaasujen ja käyttöpaineiden osalta. Nämä ehdot eivät ole yhdenmukaisia, koska kussakin jäsenvaltiossa on sille ominaiset energian hankinta- ja jakeluolosuhteet.

               (5)

               Yhteisön lainsäädännössä säädetään poiketen yhdestä yhteisön perussäännöstä eli tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta, että tuotteiden markkinoille saattamista koskevassa kansallisessa lainsäädännössä olevista eroista johtuvat liikkuvuuden esteet yhteisössä on hyväksyttävä, jos edellä tarkoitettujen esteiden voidaan todeta olevan tarpeen velvoittavien vaatimusten täyttämiseksi. Sen vuoksi lainsäädännön yhdenmukaistaminen tässä tapauksessa olisi rajoitettava säännöksiin, jotka ovat välttämättömiä kaasulaitteita koskevien sekä pakollisten että olennaisten turvallisuutta, terveyttä ja energian säästämistä koskevien vaatimusten täyttämiseksi. Näillä olennaisilla vaatimuksilla olisi korvattava kansalliset vaatimukset.

               (6)

               Jäsenvaltioiden saavuttaman turvallisuuden tason ylläpitäminen ja parantaminen on tämän direktiivin ja olennaisissa vaatimuksissa määritellyn turvallisuuden keskeinen tavoite.

               (7)

               Olennaiset terveyttä ja turvallisuutta koskevat vaatimukset olisi otettava huomioon palavia kaasuja käyttävien laitteiden turvallisuuden varmistamiseksi. Energian säästäminen nähdään olennaisena. Näitä vaatimuksia olisi sovellettava ottamalla tarkoin huomioon valmistustaito tuotantohetkellä.

               (8)

               Tässä direktiivissä olisi oltava sen vuoksi vain olennaisia vaatimuksia. Tarvitaan yhdenmukaistettuja yhteisönstandardeja, jotka koskevat erityisesti palavia kaasuja käyttävien laitteiden rakennetta, käyttöä ja asennusta, jotta olisi helpompi todistaa olennaisten vaatimusten mukaisuus, niin että näiden standardien mukaisten tuotteiden voidaan olettaa vastaavan turvallisuusvaatimuksia. Nämä yhdenmukaistetut yhteisönstandardit ovat yksityisten toimielinten laatimia ja niiden on pysyttävä muina kuin velvoittavina. Tätä tarkoitusta varten Euroopan standardointikomitea (CEN), Euroopan sähkötekniikan standardointikomitea (CENELEC) ja Euroopan telealan standardointilaitos (ETSI) tunnustetaan toimivaltaisiksi toimielimiksi vahvistamaan yhdenmukaistettuja standardeja 28 päivänä maaliskuuta 2003 allekirjoitettujen komission, Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) ja näiden kolmen toimielimen välisestä yhteistyöstä annettujen yleisten suuntaviivojen (5) mukaisesti. ’Yhdenmukaistetulla’ standardilla tarkoitetaan teknistä eritelmää (eurooppalaista standardia tai yhdenmukaistamisasiakirjaa), jonka CEN, CENELEC tai ETSI taikka kaksi tai kolme niistä on vahvistanut komission toimeksiannosta teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY (6) ja edellä mainittujen yhteistyöstä annettujen yleisten suuntaviivojen mukaisesti.

               (9)

               Neuvosto on hyväksynyt sarjan direktiivejä kaupan teknisten esteiden poistamiseksi 7 päivänä toukokuuta 1985 annetussa teknisen yhdenmukaistamisen ja standardoinnin uutta lähestymistapaa koskevassa päätöslauselmassa (7) vahvistettujen periaatteiden mukaisesti; kaikissa näissä direktiiveissä säädetään CE-merkinnän kiinnittämisestä. Komissio ehdotti varmentamista ja testausta koskevasta uudesta lähestymistavasta 15 päivänä kesäkuuta 1989 antamassaan tiedonannossa (8) kirjoitustavaltaan yhtenäistä CE-merkintää koskevien yhteisön sääntöjen luomista. Neuvosto hyväksyi vaatimustenmukaisuuden arviointia koskevasta laaja-alaisesta lähestymistavasta 21 päivänä joulukuuta 1989 antamassaan päätöslauselmassa (9) johtavaksi periaatteeksi tällaisen johdonmukaisen lähestymistavan CE-merkinnän käytön osalta. Nämä kaksi uuden lähestymistavan perustekijää, joita olisi sovellettava, ovat olennaiset vaatimukset ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt.

               (10)

               Olennaisten teknisten vaatimusten mukaisuuden tarkastaminen on välttämätöntä käyttäjien ja ulkopuolisten suojelemiseksi tehokkaasti. Käytössä olevat varmentamismenettelyt ovat jäsenvaltioissa erilaisia. Kaasulaitteiden vapaan liikkuvuuden estävien moninkertaisten tarkastusten välttämiseksi olisi tehtävä järjestelyjä jäsenvaltioiden varmentamismenettelyjen tunnustamiseksi vastavuoroisesti. Vastavuoroisen varmentamismenettelyn tunnustamisen helpottamiseksi olisi laadittava yhteisön yhdenmukaistetut menettelytavat ja näistä menettelyistä vastuussa olevien tarkastuslaitosten valintaperusteet.

               (11)

               Jäsenvaltioiden vastuu alueellaan olennaisten vaatimusten mukaisesta turvallisuudesta, terveydestä ja energian säästämisestä olisi tunnustettava sopivan yhteisön menettelyn mahdollistavalla suojalausekkeella.

               (12)

               Tämän direktiivin nojalla tehdyn päätöksen vastaanottajille olisi ilmoitettava kyseisen päätöksen perustelut ja käytettävissä olevat muutoksenhakukeinot.

               (13)

               Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä VI olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1   LUKU

      SOVELTAMISALA, MÄÄRITELMÄT, MARKKINOILLE SAATTAMINEN JA VAPAA LIIKKUVUUS

   1 artikla
   1.   Tätä direktiiviä sovelletaan laitteisiin ja varusteisiin.
   Sen soveltamisalaan eivät kuulu erityisesti teollisuuden prosessikäyttöön suunnitellut ja siellä käytettävät laitteet.
   2.   Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

               a)

               ’laitteella’ tarkoitetaan kaasulaitteita, joita käytetään keittämiseen, lämmittämiseen, kuuman veden tuottamiseen, jäähdyttämiseen, valaistukseen tai pesemiseen, jolloin mahdollisesti lämmitettävän veden lämpötila ei ylitä 105 °C. Puhallinpolttimet ja lämmityslaitteistot, joissa on puhallinpolttimet, katsotaan myös laitteiksi;

               b)

               ’varusteella’ tarkoitetaan turva-, säätö- tai ohjauslaitteita ja oheislaitteita, ei kuitenkaan puhallinpolttimia ja tällaisilla polttimilla varustettavia lämmityslaitteistoja, joita myydään erillisinä ja jotka on suunniteltu osaksi kaasulaitetta tai koottuina muodostamaan sellaisen laitteen;

               c)

               ’kaasumaisella’ polttoaineella tarkoitetaan polttoainetta, joka on kaasumaisessa muodossa 15 °C lämpötilassa ja 1 baarin paineessa.

         3.   Tässä direktiivissä laite on ’tavanomaisesti käytetty’, kun:

               a)

               se on oikein asennettu ja säännöllisesti huollettu valmistajan ohjeiden mukaisesti;

               b)

               sitä käytettäessä kaasun laatu ja jakelupaine vaihtelevat tavanomaisesti; ja

               c)

               sitä käytetään suunniteltuun tarkoitukseen tai kohtuudella ennakoitavalla tavalla.

         2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että laitteita voidaan saattaa markkinoille ja ottaa käyttöön vain, jos ne eivät tavanomaisesti käytettyinä vaaranna omaisuutta tai ihmisten ja kotieläinten turvallisuutta.
   2.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava hyvissä ajoin muille jäsenvaltioille ja komissiolle kaikista muutoksista, jotka koskevat niiden alueella käytettyjä kaasulajeja ja vastaavia kaasun jakelupaineita, joista on ilmoitettu direktiivin 90/396/ETY 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
   Komissio varmistaa, että nämä tiedot julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   3 artikla
   Laitteiden ja varusteiden on täytettävä niille liitteessä I vahvistetut olennaiset vaatimukset.
   4 artikla
   1.   Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää tämän direktiivin mukaisten laitteiden markkinoille saattamista ja käyttöön ottamista, jos laitteet on varustettu 10 artiklassa säädetyllä CE-merkinnällä.
   2.   Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa eivätkä estää sellaisten varusteiden, joihin liittyy 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu todistus, markkinoille saattamista.
   5 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on katsottava laitteiden ja varusteiden täyttävän liitteessä I säädetyt olennaiset vaatimukset, kun:

               a)

               niihin sovellettavat kansalliset standardit vastaavat yhdenmukaistettuja standardeja, joiden viitenumerot on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

               b)

               niihin sovelletaan kansallisia standardeja aloilla, joilla ei ole yhdenmukaistettuja standardeja.

         2.   Jäsenvaltioiden on julkaistava 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen kansallisten standardien viitenumerot.
   Niiden on toimitettava komissiolle kirjallisina 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut kansalliset standardit, joiden jäsenvaltiot katsovat olevan liitteessä I säädettyjen olennaisten vaatimusten mukaisia.
   Komissio toimittaa nämä kansalliset standardit muille jäsenvaltioille. Jäljempänä 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen komissio ilmoittaa jäsenvaltioille näistä kansallisista standardeista, joiden oletetaan olevan liitteessä I säädettyjen olennaisten vaatimusten mukaisia.
   6 artikla
   1.   Jos jäsenvaltio tai komissio katsoo, etteivät 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut standardit täysin vastaa liitteessä I säädettyjä olennaisia vaatimuksia, komissio tai jäsenvaltio, jota asia koskee, saattaa asian direktiivin 98/34/EY 5 artiklalla perustetun pysyvän komitean, jäljempänä ’komitea’, käsiteltäväksi sekä ilmoittaa syyt menettelyyn. Komitea antaa lausuntonsa viipymättä.
   Komitean lausunnon perusteella komissio ilmoittaa jäsenvaltioille, onko tarpeen poistaa kyseiset standardit 5 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista julkaisuista.
   2.   Komissio keskustelee komitean kanssa saatuaan 5 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen.
   Saatuaan komitealta lausunnon komissio ilmoittaa kuukauden kuluessa jäsenvaltioille, koskeeko vaatimustenmukaisuusolettamus kyseistä kansallista standardia. Jos koskee, niin jäsenvaltioiden on julkaistava näiden standardien viitenumerot.
   Komissio julkaisee ne myös Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   7 artikla
   1.   Jos jäsenvaltio toteaa, että tavanomaisesti käytetyt laitteet, joissa on CE-merkintä, saattavat vaarantaa ihmisten tai kotieläinten turvallisuutta taikka omaisuutta, sen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet poistaakseen sellaiset laitteet markkinoilta, kieltääkseen niiden markkinoinnin tai rajoittaakseen niiden markkinoille saattamista.
   Kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava viipymättä komissiolle sellaisesta toimenpiteestä sekä ilmoitettava päätöksensä perustelut ja erityisesti se, onko yhdenmukaisuuden puuttumisen syynä:

               a)

               liitteessä I säädettyjen olennaisten vaatimusten täyttämättä jättäminen, jos laite ei ole 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen standardien mukainen;

               b)

               edellä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen standardien virheellinen noudattaminen;

               c)

               edellä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen standardien puutteellisuus.

         2.   Komissio neuvottelee asianomaisten osapuolten kanssa niin pian kuin mahdollista. Jos komissio neuvottelujen päätyttyä katsoo, että 1 kohdassa tarkoitettu toimenpide on perusteltu, se ilmoittaa tästä viipymättä toimenpiteet toteuttaneelle jäsenvaltiolle sekä muille jäsenvaltioille.
   Jos 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen katsotaan johtuvan standardien puutteellisuudesta ja jos toimenpiteeseen ryhtynyt jäsenvaltio aikoo pitää kyseiset standardit voimassa, komissio saattaa asianomaisten osapuolten kanssa neuvoteltuaan asian komitean käsiteltäväksi kahden kuukauden kuluessa ja ryhtyy 6 artiklassa tarkoitettuun menettelyyn.
   3.   Jos laitteessa, joka ei ole vaatimustenmukainen, on CE-merkintä, toimivaltaisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet CE-merkinnän kiinnittänyttä vastaan ja ilmoitettava tästä komissiolle sekä muille jäsenvaltioille.
   4.   Komissio huolehtii siitä, että jäsenvaltioille ilmoitetaan tämän menettelyn edistymisestä ja lopputuloksesta.
   2   LUKU

      VAATIMUSTENMUKAISUUDEN VARMENTAMISKEINOT

   8 artikla
   1.   Sarjavalmisteisten laitteiden vaatimustenmukaisuuden varmentamiskeinot ovat:

               a)

               liitteessä II olevassa 1 kohdassa tarkoitettu EY-tyyppitarkastus, ja

               b)

               valmistajan valinnan mukaan ennen markkinoille saattamista:

                           i)

                           liitteessä II olevassa 2 kohdassa tarkoitettu EY-tyypinmukaisuusvakuutus;

                           ii)

                           liitteessä II olevassa 3 kohdassa tarkoitettu EY-tyypinmukaisuusvakuutus (tuotannon laadunvarmistus);

                           iii)

                           liitteessä II olevassa 4 kohdassa tarkoitettu EY-tyypinmukaisuusvakuutus (tuotteen laadunvarmistus);

                           iv)

                           liitteessä II olevassa 5 kohdassa tarkoitettu EY-tarkastus.

         2.   Kun laitetta tuotetaan yksittäin tai pienissä erissä, on liitteessä II olevassa 6 kohdassa tarkoitettu tuotekohtainen EY-tarkastus valmistajan valittavissa.
   3.   Edellä 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdassa tarkoitettujen menettelyjen jälkeen CE-merkintä kiinnitetään vaatimustenmukaisiin laitteisiin 10 artiklan mukaisesti.
   4.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja vaatimustenmukaisuuden varmentamiskeinoja sovelletaan varusteisiin lukuun ottamatta CE-merkinnän kiinnittämistä ja soveltuvin osin vaatimustenmukaisuusvakuutuksen laatimista.
   Todistus annetaan osoitukseksi siitä, että varusteet vastaavat niihin sovellettavia tämän direktiivin säännöksiä sekä ilmoittamaan varusteiden ominaisuudet ja kuinka ne on yhdistettävä laitteeseen tai koottava ollakseen liitteessä I säädettyjen valmiiseen laitteeseen sovellettavien olennaisten vaatimusten mukaisia.
   Todistus on toimitettava varusteen mukana.
   5.   Jos laitteet kuuluvat muita näkökohtia käsittelevien direktiivien soveltamisalaan, joissa säädetään CE-merkinnän kiinnittämisestä, merkintä osoittaa, että laitteiden oletetaan olevan myös näiden direktiivien säännösten mukaisia.
   Kuitenkin, jos yhdessä tai useammassa näistä direktiiveistä annetaan valmistajalle siirtymäkauden aikana vapaus valita sovellettava järjestelmä, CE-merkintä osoittaa ainoastaan valmistajan soveltamien direktiivien säännösten mukaisuuden. Tällöin sovellettavien direktiivien viitenumerot, sellaisina kuin ne on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, on merkittävä näissä direktiiveissä vaadittuihin, laitteiden mukana oleviin asiakirjoihin, ilmoituksiin tai ohjeisiin.
   6.   Vaatimustenmukaisuuden varmentamista koskevat asiakirjat ja kirjeenvaihto on laadittava sen jäsenvaltion virallisilla kielillä, johon näistä menettelyistä vastaava tarkastuslaitos on sijoittautunut, tai asianomaisen tarkastuslaitoksen hyväksymällä muulla kielellä.
   9 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille laitokset, jotka ne ovat nimenneet suorittamaan 8 artiklassa tarkoitetut menettelyt sekä erityiset tehtävät, joita varten nämä laitokset on nimetty ja komission niille ennakolta antamat tunnusnumerot.
   Komissio julkaisee Euroopan unionin virallisessa lehdessä luettelon ilmoitetuista laitoksista ja niiden tunnusnumeroista sekä tehtävistä, joita varten ne on ilmoitettu. Komissio huolehtii luettelon pitämisestä ajan tasalla.
   2.   Jäsenvaltioiden on sovellettava liitteessä V säädettyjä perusteita ilmoitettavia tarkastuslaitoksia arvioidessaan.
   Tarkastuslaitosten, jotka täyttävät sovellettavissa yhdenmukaistetuissa standardeissa vahvistetut arviointiperusteet, katsotaan täyttävän kyseisessä liitteessä säädetyt perusteet.
   3.   Tarkastuslaitoksen ilmoittaneen jäsenvaltion on peruutettava hyväksyntä, jos se havaitsee, että tarkastuslaitos ei enää täytä liitteessä V säädettyjä arviointiperusteita. Jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava asiasta komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
   3   LUKU

      CE- MERKINTÄ

   10 artikla
   1.   CE-merkintä ja liitteessä III säädetyt merkinnät on kiinnitettävä näkyvällä, helposti luettavalla ja pysyvällä tavalla laitteeseen tai siihen kiinnitettyyn arvokilpeen. Arvokilpi on suunniteltava siten, että sitä ei voi käyttää uudelleen.
   2.   On kiellettyä kiinnittää laitteisiin sellaisia merkintöjä, joita ulkopuoliset voivat merkityksen ja kirjoitustavan vuoksi erehtyä pitämään CE-merkintänä. Muita merkintöjä saa kiinnittää laitteisiin tai arvokilpeen, jos ne eivät heikennä CE-merkinnän näkyvyyttä ja luettavuutta.
   11 artikla
   Rajoittamatta 7 artiklan soveltamista:

               a)

               jos jäsenvaltio havaitsee, että CE-merkintä on kiinnitetty perusteettomasti, valmistaja tai tämän yhteisöön sijoittautunut edustaja on velvollinen palauttamaan tuotteen CE-merkintää koskevien säännösten mukaiseksi ja lopettamaan rikkomuksen kyseisen jäsenvaltion vahvistamien edellytysten mukaisesti;

               b)

               jos vaatimustenvastaisuus jatkuu, jäsenvaltion on toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet kyseisen laitteen markkinoille saattamisen rajoittamiseksi tai kieltämiseksi tai sen varmistamiseksi, että se vedetään markkinoilta 7 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.

         4   LUKU

      LOPPUSÄÄNNÖKSET

   12 artikla
   Jokaisessa tämän direktiivin soveltamiseksi tehdyssä päätöksessä, jolla rajoitetaan laitteen markkinoille saattamista tai käyttöönottoa, on oltava tarkat perustelut päätökselle. Päätöksestä on mahdollisimman pian ilmoitettava asianosaiselle ja samalla ilmoitettava kyseisen jäsenvaltion voimassa olevan lainsäädännön mukaiset muutoksenhakukeinot sekä määräajat muutoksenhaulle.
   13 artikla
   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   14 artikla
   Kumotaan direktiivi 90/396/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä VI olevassa A osassa mainitulla direktiivillä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä VI olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä VII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   15 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   16 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä, 30 päivänä marraskuuta 2009.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BUZEK

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         B. ASK

      (1)  EUVL C 151, 17.6.2008, s. 12.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 20. lokakuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, annettu 26. marraskuuta 2009.

      (3)  EYVL L 196, 26.7.1990, s. 15.

      (4)  Katso liitteessä VI oleva A osa.

      (5)  EUVL C 91, 16.4.2003, s. 7.

      (6)  EYVL L 204, 21.7.1998, s. 37.

      (7)  EYVL C 136, 4.6.1985, s. 1.

      (8)  EYVL C 231, 8.9.1989, s. 3 ja EYVL C 267, 19.10.1989, s. 3.

      (9)  EYVL C 10, 16.1.1990, s. 1.

      LIITE I

         OLENNAISET VAATIMUKSET

         HUOMAUTUS

      Tämän liitteen olennaisiin vaatimuksiin perustuvia laitteita koskevia velvoitteita sovelletaan myös varusteisiin, jos niihin liittyy vastaavia vaaroja.
      1.   YLEISIÄ EHTOJA
      1.1.   Laitteet on suunniteltava ja rakennettava siten, että ne toimivat turvallisesti eivätkä vaaranna omaisuutta tai ihmisten ja kotieläinten turvallisuutta tämän direktiivin 1 artiklan 3 kohdan tavalla tavanomaisesti käytettyinä.
      1.2.   Kaikissa laitteissa on markkinoille saatettaessa oltava:

                  —

                  asentajalle tarkoitetut tekniset ohjeet;

                  —

                  käyttö- ja huolto-ohjeet käyttäjälle;

                  —

                  asiaankuuluvat varoitusmerkinnät, joiden on oltava myös pakkauksessa.

            Ohjeiden ja varoitusmerkintöjen on oltava määränpäänä olevan jäsenvaltion virallisilla kielillä.

                  1.2.1.

                  Asentajalle tarkoitettujen teknisten ohjeiden on sisällettävä kaikki tarvittavat asentamis-, säätö- ja huolto-ohjeet sen varmistamiseksi, että nuo toimenpiteet tehdään oikein ja että laitetta voidaan käyttää turvallisesti. Ohjeissa on erityisesti eriteltävä:

                              —

                              käytettävän kaasun laatu;

                              —

                              käytettävän kaasun jakelupaine;

                              —

                              tarvittava ilmanvaihto eriteltynä seuraavasti:

                                          —

                                          palamiseen kuluva ilmamäärä;

                                          —

                                          vaarallisten palamattomien kaasuseosten muodostumisen estämiseksi tarvittava ilmamäärä laitteissa, joita ei ole liitetty 3.2.3 kohdassa tarkoitettuun kojeeseen;

                              —

                              olosuhteet palamiskaasujen hajaantumiselle;

                              —

                              puhallinpolttimien ja lämmityslaitteistojen, joissa on puhallinpolttimet, ominaispiirteet, kokoonpanovaatimukset, valmiilta tuotteelta vaadittavaan olennaiseen vaatimustenmukaisuuteen pääseminen ja soveltuvin osin luettelo valmistajan suosittelemista yhdistelmistä.

                  1.2.2.

                  Käyttäjän käyttö- ja huolto-ohjeissa on oltava kaikki turvallisen käytön kannalta tarpeelliset tiedot ja niissä on erityisesti kiinnitettävä käyttäjän huomio käyttörajoituksiin.

                  1.2.3.

                  Laitteessa ja pakkauksessa olevissa varoitusmerkinnöissä on selvästi määriteltävä käytettävä kaasulaji, kaasun käyttöpaine ja käyttörajoitukset, erityisesti ne käyttörajoitukset, joissa laitteen saa asentaa vain sellaisiin tiloihin, joissa on riittävä ilmanvaihto.

            1.3.   Varusteet, jotka ovat osa laitetta, on siten suunniteltava ja rakennettava, että ne täyttävät moitteettomasti tehtävänsä, kun ne kootaan asennusohjeiden mukaisesti.
      Asennus-, säätö-, käyttö- ja huolto-ohjeissa on annettava myös kyseisiä varusteita koskevat ohjeet.
      2.   MATERIAALIT

                  2.1.

                  Materiaalien on oltava aiottuun tarkoitukseen sopivia ja niiden on kestettävä ennakoitavat tekniset, kemialliset ja termiset vaikutukset

                  2.2.

                  Valmistajan tai laitteen toimittajan on taattava turvallisuuden kannalta tärkeiden materiaalien ominaisuudet.

            3.   SUUNNITTELU JA RAKENNE
      3.1.   Yleistä

                  3.1.1.

                  Laitteiden on oltava siten rakennettuja, että tavanomaisessa käytössä ei voi sattua niiden turvallisuutta heikentävää epävakaisuutta, vääristymää, rikkoutumista tai kulumista.

                  3.1.2.

                  Laitetta käynnistettäessä ja/tai käytettäessä syntyvä kondensoituminen ei saa vaikuttaa laitteen turvallisuuteen.

                  3.1.3.

                  Laitteet on suunniteltava ja rakennettava siten, että räjähdysvaara tulipalotilanteissa on mahdollisimman vähäinen.

                  3.1.4.

                  Laitteiden on oltava siten rakennettuja, että vettä ja sopimatonta ilmaa ei joudu kaasukiertoon.

                  3.1.5.

                  Laitteiden on toimittava turvallisesti, kun rinnakkaisenergia vaihtelee tavanomaisesti.

                  3.1.6.

                  Rinnakkaisenergian vaihtelu, joka ei ole tavanomaista tai rinnakkaisenergian puuttuminen tai palautuminen ei saa johtaa turvattomaan tilanteeseen.

                  3.1.7.

                  Laitteet on suunniteltava ja rakennettava estämään sähköstä aiheutuvat vaarat. Soveltuvin osin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/95/EY (1) tarkoitettujen sähkövaaroja koskevien turvallisuustavoitteiden noudattaminen täyttää tämän vaatimuksen.

                  3.1.8.

                  Laitteen kaikkien paineisten osien on kestettävä ilman turvallisuuteen vaikuttavien muodonmuutoksien mekaaniset ja termiset vaikutukset.

                  3.1.9.

                  Laitteet on suunniteltava ja rakennettava siten, että vika turva-, ohjaus- tai säätölaitteessa ei johda turvattomaan tilanteeseen.

                  3.1.10.

                  Jos laitteessa on turva- ja säätölaitteet, turvalaitteiden toimintaa ei saa ohittaa säätölaitteilla.

                  3.1.11.

                  Laitteen kaikki osat, jotka on asetettu tai säädetty valmistusvaiheessa ja joihin käyttäjän tai asentajan ei pitäisi koskea, on tarkoituksenmukaisesti suojattava.

                  3.1.12.

                  Vipujen ja muiden säätö- ja asetuslaitteiden on oltava selvästi merkittyjä ja tarkoituksenmukaiset ohjeet niiden käyttövirheiden estämiseksi on annettava. Vivut ja muut säätö- ja asetuslaitteet on suunniteltava siten, että estetään niiden käsittely vahingossa.

            3.2.   Palamattoman kaasun päästöt

                  3.2.1.

                  Laitteiden on oltava siten rakennettuja, että vuotava kaasu ei aiheuta vaaraa.

                  3.2.2.

                  Laitteiden on oltava siten rakennettuja, että kaasupäästö sytyttämisen ja uudelleensytyttämisen aikana ja liekin sammumisen jälkeen on rajoitettu palamattoman kaasun vaarallisen kertymisen estämiseksi laitteistoon.

                  3.2.3.

                  Laitteissa, joita aiotaan käyttää sisätiloissa tai huoneissa, on oltava erikoislaite, joka estää palamattoman kaasun kertymisen kyseisiin tiloihin.
                  Laitteita, joissa ei ole edellä tarkoitettua laitetta, saa käyttää vain paikoissa, joissa on riittävä ilmanvaihto estämään palamattoman kaasun vaarallinen kertyminen.
                  Jäsenvaltiot voivat määritellä alueellaan sellaisten laitteiden asentamiseksi riittävät ilmanvaihtoa koskevat vaatimukset ottamalla huomioon niiden erityispiirteet.
                  Suurkeittiölaitteissa ja laitteissa, joiden polttokaasu sisältää myrkyllisiä osasia, on oltava edellä mainittu laite.

            3.3.   Sytytys
      Laitteiden on oltava siten rakennettuja, että tavanomaisesti käytettynä:

                  —

                  sytytys ja uudelleensytytys ovat tasaisia;

                  —

                  syttyminen tapahtuu kauttaaltaan.

            3.4.   Palaminen

                  3.4.1.

                  Laitteiden on oltava siten rakennettuja, että tavanomaisesti käytettynä liekki on pysyvä ja palamistuotteet eivät sisällä terveydelle vaarallisia aineita yli hyväksyttävien pitoisuuksien.

                  3.4.2.

                  Laitteiden on oltava siten rakennettuja, että tavanomaisesti käytettynä niissä ei esiinny vahingollisia palamistuotteiden päästöjä.

                  3.4.3.

                  Laitteiden, jotka on liitetty palamistuotteiden poistohormiin, on oltava siten rakennettuja, että epätavallisissa veto-olosuhteissa ei tapahdu palamistuotteiden vuotoa vaarallisessa määrin sisätiloihin.

                  3.4.4.

                  Siirrettävät, hormittomat kotitalouslämmityslaitteet ja hormittomat, jatkuvatoimiset vedenlämmittimet eivät sisätiloissa saa aiheuttaa altistuvien henkilöiden terveydelle vaarallisia hiilimonoksidipitoisuuksia, huomioon ottaen ennakoitava altistumisen kesto.

            3.5.   Energian järkevä käyttö
      Laitteita suunniteltaessa on turvallisuusnäkökohdat ja tekninen kehitys huomioon ottamalla varmistettava energian järkevä käyttö.
      3.6.   Lämpötilat

                  3.6.1.

                  Laitteiden osat, jotka sijoitetaan lattian tai muiden pintojen läheisyyteen, eivät saa lämmetä niin, että aiheuttaisivat vaaraa ympäristössä.

                  3.6.2.

                  Laitteissa käytettävien nuppien ja vipujen pintalämpötilat eivät saa aiheuttaa vaaraa käyttäjälle.

                  3.6.3.

                  Kotitalouskäyttöön tarkoitettujen laitteiden ulkoisten osien pintalämpötilat, lukuun ottamatta pintoja tai osia, jotka ovat yhteydessä lämmönsiirtoon, eivät saa laitteen toimiessa aiheuttaa vaaraa käyttäjälle eivätkä erityisesti lapsille, joiden asianmukainen reaktioaika on otettava huomioon.

            3.7.   Elintarvikkeet ja saniteettivesi
      Rajoittamatta tämän alan yhteisön säännösten soveltamista laitteiden rakennemateriaalit ja -osat, jotka saattavat joutua kosketuksiin elintarvikkeiden ja saniteettiveden kanssa, eivät saa huonontaa näiden elintarvikkeiden tai veden laatua.

         (1)  EYVL L 374, 27.12.2006, s. 10.

      LIITE II

         MENETTELYT VAATIMUSTENMUKAISUUDEN VARMENTAMISEKSI

      1.   EY-TYYPPITARKASTUS
      1.1   EY-tyyppitarkastus on se osa menettelyä, jolla ilmoitettu tarkastuslaitos tarkastaa ja varmentaa, että tarkasteltavaa tuotantoa edustava laite täyttää siihen sovellettavat tämän direktiivin säännökset.
      1.2   Valmistajan tai hänen edustajansa, joka on sijoittautunut yhteisöön, on jätettävä tyyppitarkastusta koskeva hakemus ilmoitetulle tarkastuslaitokselle.

                  1.2.1

                  Hakemuksessa on oltava:

                              —

                              valmistajan nimi ja osoite ja jos hakemuksen on jättänyt edustaja, hänen nimensä ja osoitteensa;

                              —

                              kirjallinen ilmoitus, että vastaavaa hakemusta ei ole jätetty toiselle ilmoitetulle tarkastuslaitokselle;

                              —

                              liitteessä IV tarkoitetut suunnitteluasiakirjat.

                  1.2.2

                  Valmistajan on jätettävä ilmoitetun tarkastuslaitoksen käyttöön tarkastettavaa tuotantoa edustava laite, jäljempänä ’tyyppi’. Ilmoitettu tarkastuslaitos voi vaatia lisää näytekappaleita, jos testiohjelma sitä edellyttää.
                  Tyyppi voi lisäksi kattaa tuotteen muunnoksia, jos kyseisillä muunnoksilla ei ole tyyppiin liittyvien mahdollisten vaarojen osalta poikkeavia ominaisuuksia.

            1.3   Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on:

                  1.3.1

                  tarkastettava suunnitteluasiakirjat ja tarkastettava, että tyyppi on valmistettu suunnitteluasiakirjojen mukaisesti sekä tunnistettava ne osat, jotka on suunniteltu 5 artiklassa tarkoitettujen sovellettavien standardien ja tässä direktiivissä säädettyjen olennaisten vaatimusten mukaisesti;

                  1.3.2

                  tehtävä tai teetettävä tarkoituksenmukaisia tarkastuksia ja testejä sen tarkastamiseksi, täyttävätkö valmistajan käyttämät ratkaisut tässä direktiivissä säädetyt olennaiset vaatimukset, jos 5 artiklassa tarkoitettuja standardeja ei ole noudatettu;

                  1.3.3

                  tehtävä tai teetettävä tarkoituksenmukaisia tarkastuksia ja testejä sen tarkastamiseksi, että sovellettavia standardeja on noudatettu oikein, jos valmistaja on käyttänyt niitä, varmistuakseen olennaisten vaatimusten mukaisuudesta.

            1.4   Jos tyyppi on tämän direktiivin säännösten mukainen, niin ilmoitetun tarkastuslaitoksen on annettava EY-tyyppitarkastustodistus hakijalle. Todistuksen on sisällettävä tarkastuksesta tehdyt johtopäätökset, mahdolliset voimassaoloa koskevat ehdot ja hyväksytyn tyypin tarpeelliset tunnistetiedot ja tarvittaessa selostukset tyypin toiminnasta. Todistukseen on liitettävä asiaa koskevat tekniset osat asiakirjoista, kuten piirustukset ja graafiset esitykset.
      1.5   Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on ilmoitettava muille ilmoitetuille tarkastuslaitoksille antamastaan EY-tyyppitarkastustodistuksesta ja 1.7 kohdassa tarkoitetuista lisäyksistä kyseiseen tyyppiin. Ne voivat saada jäljennöksen EY-tyyppitarkastustodistuksesta ja sen lisäyksistä ja perustellusta pyynnöstä jäljennöksen todistuksen liitteistä sekä tehtyjen tarkastusten ja testien selosteista.
      1.6   Ilmoitetun tarkastuslaitoksen, joka kieltäytyy antamasta EY-tyyppitarkastustodistusta tai peruuttaa EY-tyyppitarkastustodistuksen, on ilmoitettava siitä ilmoituksen tehneelle jäsenvaltiolle ja vastaavasti muille ilmoitetuille tarkastuslaitoksille sekä perusteltava päätöksensä.
      1.7   Hakijan on ilmoitettava EY-tyyppitarkastustodistuksen antaneelle ilmoitetulle tarkastuslaitokselle kaikista hyväksyttyyn tyyppiin tehdyistä muutoksista, jotka saattavat vaikuttaa olennaisten vaatimusten mukaisuuteen.
      Hyväksyttyyn tyyppiin tehdyille muutoksille on saatava lisähyväksyntä EY-tyyppitarkastustodistuksen antaneelta ilmoitetulta tarkastuslaitokselta, jos muutokset vaikuttavat laitteen olennaisten vaatimusten mukaisuuteen tai laitteen käyttöolosuhteista säädettyihin vaatimuksiin. Lisähyväksyntä on annettava lisäyksenä alkuperäiseen EY-tyyppitarkastustodistukseen.
      2.   EY-TYYPINMUKAISUUSVAKUUTUS

                  2.1

                  EY-tyypinmukaisuusvakuutus on se osa menetelmää, jossa valmistaja vakuuttaa, että kyseiset laitteet ovat EY-tyyppitarkastustodistuksessa kuvatun tyypin mukaisia ja täyttävät tässä direktiivissä säädetyt niihin sovellettavat olennaiset vaatimukset. Valmistajan tai tämän yhteisöön sijoittautuneen edustajan on kiinnitettävä jokaiseen laitteeseen CE-merkintä ja laadittava kirjallinen vaatimustenmukaisuusvakuutus. Vaatimustenmukaisuusvakuutus voi koskea yhtä tai useampaa laitetta ja valmistajan on säilytettävä se. CE-merkintään on liitettävä 2.3 kohdassa säädetyistä odottamattomista tarkastuksista vastaavan ilmoitetun laitoksen tunnusnumero.

                  2.2

                  Valmistajan on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta valmistusprosessissa, mukaan lukien valmiin tuotteen tarkastuksen ja testauksen, tulokset tuotannon tasalaatuisuudesta ja laitteen EY-tyyppitarkastustodistuksessa kuvatun tyypin ja siihen sovellettavien tässä direktiivissä säädettyjen olennaisten vaatimusten mukaisuudesta varmistetaan. Valmistajan valitseman ilmoitetun tarkastuslaitoksen on tehtävä 2.3 alakohdassa säädettyjä satunnaisia laitteiden tarkastuksia.

                  2.3

                  Paikan päällä laitteille tehtävät tarkastukset on ilmoitetun tarkastuslaitoksen tehtävä satunnaisesti vähintään kerran vuodessa. Riittävä määrä laitteita on tarkastettava ja niille on tehtävä 5 artiklassa tarkoitetuissa sovellettavissa standardeissa vahvistetut tai vastaavat testit sen varmentamiseksi, että laitteet ovat tässä direktiivissä säädettyjen olennaisten vaatimusten mukaisia. Ilmoitettu tarkastuslaitos päättää tapauskohtaisesti tehdäänkö nämä testit täydellisinä vai osittaisina. Jos yksi tai useampi laite hylätään, ilmoitetun tarkastuslaitoksen on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin estääkseen laitteen saattamisen markkinoille.

            3.   EY-TYYPINMUKAISUUSVAKUUTUS (tuotannon laadunvarmistus)

                  3.1

                  EY-tyypinmukaisuusvakuutus (tuotannon laadunvarmistus) on menettely, jossa 3.2 kohdassa tarkoitetut velvoitteet täyttävä valmistaja vakuuttaa, että kyseiset laitteet ovat EY-tyyppitarkastustodistuksessa kuvatun tyypin mukaisia ja täyttävät niihin sovellettavat tässä direktiivissä tarkoitetut olennaiset vaatimukset. Valmistajan tai tämän yhteisöön sijoittautuneen edustajan on kiinnitettävä jokaiseen laitteeseen CE-merkintä ja laadittava kirjallinen vaatimustenmukaisuusvakuutus. Tämä vakuutus voi koskea yhtä tai useampaa laitetta ja valmistajan on säilytettävä se. CE-merkintään on liitettävä EY-valvonnasta vastaavan ilmoitetun laitoksen tunnusnumero.

                  3.2

                  Valmistajalla on oltava laatujärjestelmä, joka varmistaa laitteiden EY-tyyppitarkastustodistuksessa kuvatun tyypin ja niihin sovellettavien tässä direktiivissä tarkoitettujen olennaisten vaatimusten mukaisuuden. Valmistaja on 3.4 kohdassa säädetyn EY-valvonnan alainen.

            3.3   Laatujärjestelmä

                  3.3.1

                  Valmistajan on jätettävä kyseisten tuotteiden laatujärjestelmän hyväksymistä koskeva hakemuksensa valitsemalleen ilmoitetulle tarkastuslaitokselle.
                  Hakemuksessa on oltava:

                              —

                              laatujärjestelmää koskevat asiakirjat;

                              —

                              sitoumus hoitaa hyväksytystä laatujärjestelmästä aiheutuvat velvoitteet;

                              —

                              sitoumus pitää hyväksytty laatujärjestelmä luvan mukaisena sen jatkuvan toimivuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi;

                              —

                              hyväksyttyyn tyyppiin liittyvät asiakirjat sekä jäljennös EY-tyyppitarkastustodistuksesta.

                  3.3.2

                  Kaikki valmistajan käyttämät ehdot, vaatimukset ja järjestelyt on kirjattava järjestelmällisellä ja loogisella tavalla toimenpiteiksi, menettelyiksi ja kirjallisiksi ohjeiksi. Näiden laatujärjestelmää koskevien asiakirjojen avulla voidaan laatuohjelmia, suunnitelmia, käsikirjoja ja pöytäkirjoja tulkita yhdenmukaisesti. Niiden on erityisesti sisällettävä riittävän kattava kuvaus:

                              —

                              laatutavoitteista, organisaation rakenteesta sekä johdon vastuualueista ja päätösvallasta laitteiden laatukysymyksissä;

                              —

                              valmistusprosessista, käytetyistä laadunvalvonnan ja laadunvarmistuksen tekniikoista sekä järjestelmällisistä toiminnoista;

                              —

                              tarkastuksista ja testeistä, jotka tehdään ennen valmistusta, valmistuksen aikana tai sen jälkeen ja niiden suoritustiheys;

                              —

                              menetelmistä, joilla valvotaan tuotteilta vaaditun laadun ja laatujärjestelmältä vaaditun suorituskyvyn saavuttamista.

                  3.3.3

                  Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on tarkastettava ja arvioitava laatujärjestelmä sekä päätettävä täyttääkö se 3.3.2 kohdassa tarkoitetut vaatimukset. Se olettaa, että vastaavia yhdenmukaistettuja standardeja noudattavat laatujärjestelmät ovat näiden vaatimusten mukaisia.
                  Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on ilmoitettava päätöksestään valmistajalle ja muille ilmoitetuille tarkastuslaitoksille. Ilmoituksen valmistajalle on sisällettävä tarkastuksesta tehdyt johtopäätökset, ilmoitetun tarkastuslaitoksen nimi ja osoite sekä perusteltu kyseisiä laitteita koskeva arviointipäätös.

                  3.3.4

                  Valmistajan on ilmoitettava laatujärjestelmän hyväksyneelle ilmoitetulle tarkastuslaitokselle laatujärjestelmän kehittämistoimista, jotka johtuvat esimerkiksi uudesta teknologiasta ja laatukäsitteistä.
                  Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on tarkastettava ehdotetut muutokset ja päätettävä täyttääkö muutettu laatujärjestelmä asiaa koskevat säännökset vai onko uudelleenarviointi välttämätön. Sen on ilmoitettava päätöksestään valmistajalle. Ilmoituksen on sisällettävä tarkastuksesta tehdyt johtopäätökset sekä perusteltu arviointipäätös.

                  3.3.5

                  Ilmoitetun tarkastuslaitoksen, joka peruuttaa laatujärjestelmän hyväksymisen, on ilmoitettava asiasta muille ilmoitetuille tarkastuslaitoksille ja perusteltava päätöksensä.

            3.4   EY-valvonta

                  3.4.1

                  EY-valvonnan tarkoituksena on varmistaa, että valmistaja täyttää hyväksytystä laatujärjestelmästä johtuvat velvoitteet asianmukaisesti.

                  3.4.2

                  Valmistajan on sallittava ilmoitetulle tarkastuslaitokselle tarkastusta varten pääsy valmistus-, tarkastus- ja testauspaikalle ja varastoon sekä annettava sille kaikki tarvittavat tiedot, erityisesti:

                              —

                              laatujärjestelmää koskevat asiakirjat;

                              —

                              laatua koskeva aineisto, kuten tarkastuskertomukset ja testitiedot, kalibrointitiedot, henkilöstön pätevöitymistä koskevat kertomukset.

                  3.4.3

                  Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on tehtävä tarkastus vähintään kerran kahdessa vuodessa varmistaakseen, että valmistaja ylläpitää ja käyttää hyväksyttyä laatujärjestelmää sekä toimitettava tarkastuskertomus valmistajalle.

                  3.4.4

                  Ilmoitettu tarkastuslaitos voi lisäksi ennalta ilmoittamatta käydä valmistajan luona. Näillä käynneillä ilmoitettu tarkastuslaitos voi testata tai testauttaa laitteita. Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on toimitettava valmistajalle tarkastuskertomus ja mahdollinen testausseloste.

                  3.4.5

                  Valmistajalle voidaan pyynnöstä toimittaa ilmoitetun tarkastuslaitoksen kertomus.

            4.   EY-TYYPINMUKAISUUSVAKUUTUS (tuotteen laadunvarmistus)
      4.1   EY-tyypinmukaisuusvakuutus (tuotteen laadunvarmistus) on se osa menetelmää, jossa 4.2 kohdassa tarkoitetut velvoitteet täyttävä valmistaja vakuuttaa, että kyseiset laitteet ovat EY-tyyppitarkastustodistuksessa kuvatun tyypin mukaisia ja täyttävät niihin sovellettavat tässä direktiivissä tarkoitetut olennaiset vaatimukset. Valmistajan tai tämän yhteisöön sijoittautuneen edustajan on kiinnitettävä jokaiseen laitteeseen CE-merkintä ja laadittava kirjallinen vaatimustenmukaisuusvakuutus. Tämä vakuutus voi koskea yhtä tai useampaa laitetta ja valmistajan on säilytettävä se. CE-merkintään on liitettävä EY-valvonnasta vastaavan ilmoitetun laitoksen tunnusnumero.
      4.2   Valmistajan on sovellettava laitteiden lopputarkastuksessa ja testeissä 4.3 kohdassa eriteltyä hyväksyttyä laatujärjestelmää ja valmistaja on 4.4 kohdassa eritellyn EY-valvonnan alainen.
      4.3   Laatujärjestelmä

                  4.3.1

                  Tässä menettelyssä valmistajan on jätettävä valitsemalleen ilmoitetulle tarkastuslaitokselle kyseisten laitteiden laatujärjestelmän hyväksymistä koskeva hakemus.
                  Hakemuksessa on oltava:

                              —

                              laatujärjestelmää koskevat asiakirjat;

                              —

                              sitoumus täyttää hyväksytystä laatujärjestelmästä aiheutuvat velvoitteet;

                              —

                              sitoumus säilyttää hyväksytty laatujärjestelmä luvan mukaisena sen jatkuvan toimivuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi;

                              —

                              hyväksyttyyn tyyppiin liittyvät asiakirjat sekä jäljennös EY-tyyppitarkastus-todistuksesta.

                  4.3.2

                  Laatujärjestelmässä kaikki laitteet on tarkastettava ja niille on tehtävä 5 artiklassa tarkoitetuissa sovellettavissa standardeissa vahvistetut tai vastaavat testit tässä direktiivissä tarkoitettujen olennaisten vaatimusten mukaisuuden tarkastamiseksi.
                  Kaikki valmistajan käyttämät ehdot, vaatimukset ja järjestelyt on kirjattava järjestelmällisellä ja loogisella tavalla toimenpiteiksi, menettelyiksi ja kirjallisiksi ohjeiksi. Näiden laatujärjestelmää koskevien asiakirjojen avulla voidaan laatuohjelmia, suunnitelmia, käsikirjoja ja pöytäkirjoja tulkita yhdenmukaisesti.
                  Laatujärjestelmää koskevissa asiakirjoissa on erityisesti oltava riittävä kuvaus:

                              —

                              laatutavoitteista, organisaation rakenteesta sekä johdon vastuualueista että päätösvallasta laitteiden laatukysymyksissä;

                              —

                              tarkastuksista ja testeistä, jotka on tehtävä valmistuksen jälkeen;

                              —

                              menetelmistä, joilla tarkastetaan laatujärjestelmän toiminnan tehokkuutta.

                  4.3.3

                  Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on tarkastettava ja arvioitava laatujärjestelmä sekä päätettävä täyttääkö se 4.3.2 kohdassa tarkoitetut vaatimukset. Se olettaa, että vastaavia yhdenmukaistettuja standardeja noudattavat laatujärjestelmät ovat näiden vaatimusten mukaisia. Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on ilmoitettava päätöksestään valmistajalle ja muille ilmoitetuille tarkastuslaitoksille. Ilmoituksen valmistajalle on sisällettävä tarkastuksesta tehdyt johtopäätökset, ilmoitetun tarkastuslaitoksen nimi ja osoite sekä perusteltu kyseisiä laitteita koskeva arviointipäätös.

                  4.3.4

                  Valmistajan on ilmoitettava laatujärjestelmän hyväksyneelle ilmoitetulle tarkastuslaitokselle laatujärjestelmän sopeuttamisesta esimerkiksi uuteen teknologiaan tai uusiin laatukäsitteisiin.
                  Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on tarkastettava ehdotetut muutokset ja päätettävä täyttääkö muutettu laatujärjestelmä asiaa koskevat säännökset vai onko uudelleenarviointi välttämätön. Sen on ilmoitettava päätöksestään valmistajalle. Ilmoituksen on sisällettävä tarkastuksesta tehdyt johtopäätökset sekä perusteltu arviointipäätös.

                  4.3.5

                  Ilmoitetun tarkastuslaitoksen, joka peruuttaa laatujärjestelmän hyväksymisen, on ilmoitettava asiasta muille ilmoitetuille tarkastuslaitoksille ja perusteltava päätöksensä.

            4.4   EY-valvonta

                  4.4.1

                  EY-valvonnan tarkoituksena on varmistaa, että valmistaja täyttää hyväksytystä laatujärjestelmästä johtuvat velvoitteet asianmukaisesti.

                  4.4.2

                  Valmistajan on sallittava ilmoitetulle tarkastuslaitokselle tarkastusta varten pääsy valmistus-, tarkastus- ja testauspaikalle ja varastoon sekä annettava sille kaikki tarjottavat tiedot, erityisesti:

                              —

                              laatujärjestelmää koskevat asiakirjat;

                              —

                              laatua koskeva aineisto, kuten tarkastuskertomukset, testitiedot, kalibrointitiedot, henkilöstön pätevöitymistä koskevat kertomukset.

                  4.4.3

                  Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on tehtävä tarkastus vähintään kerran kahdessa vuodessa varmistaakseen, että valmistaja ylläpitää ja käyttää hyväksyttyä laatujärjestelmää sekä toimitettava tarkastuskertomus valmistajalle.

                  4.4.4

                  Ilmoitettu tarkastuslaitos voi lisäksi ennalta ilmoittamatta käydä valmistajan luona. Näillä käynneillä ilmoitettu tarkastuslaitos voi testata tai testauttaa laitteita. Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on toimitettava valmistajalle tarkastuskertomus ja mahdollinen testausseloste.

                  4.4.5

                  Valmistajalle voidaan toimittaa ilmoitetun tarkastuslaitoksen kertomus.

            5.   EY-TARKASTUS
      5.1   EY-tarkastus on menettely, jolla valmistaja tai tämän yhteisöön sijoittautunut edustaja varmistaa ja vakuuttaa, että laitteet, joihin on sovellettu 3 kohdan määräyksiä, ovat EY-tyyppitarkastustodistuksessa kuvaillun tyypin mukaisia ja täyttävät tämän direktiivin sovellettavat vaatimukset.
      5.2   Valmistajan on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valmistusmenetelmällä varmistetaan tarvittaessa laitteiden EY-tyyppitarkastustodistuksessa kuvaillun tyypin ja tämän direktiivin sovellettavien vaatimustenmukaisuus. Valmistajan tai tämän yhteisöön sijoittautuneen edustajan on kiinnitettävä CE-merkintä jokaiseen tuotteeseen ja laadittava kirjallinen vaatimustenmukaisuusvakuutus. Vaatimustenmukaisuusvakuutus voi koskea yhtä tai useampaa laitetta ja sen säilyttää valmistaja tai tämän yhteisöön sijoittautunut edustaja.
      5.3   Ilmoitetun tarkastuslaitoksen on suoritettava aiheelliset tutkimukset ja testit sen tarkastamiseksi, että laite on tämän direktiivin vaatimusten mukainen, joko tarkastamalla ja testaamalla jokaisen laitteen 5.4 kohdan mukaisesti tai tutkimalla ja testaamalla laitteet tilastollisin perustein 5.5 kohdan mukaisesti, valmistajan valinnan mukaan.
      5.4   Tarkastus tutkimalla ja testaamalla jokainen laite

                  5.4.1

                  Jokainen laite on tutkittava erikseen ja aiheelliset, 5 artiklassa tarkoitetuissa sovellettavissa standardeissa määritellyt tai vastaavat testit on suoritettava tarvittaessa laitteiden EY-tyyppitarkastustodistuksessa kuvaillun tyypin ja tämän direktiivin sovellettavien vaatimusten mukaisuuden tarkastamiseksi.

                  5.4.2

                  Hyväksytyn laitoksen on kiinnitettävä tai kiinnitytettävä jokaiseen hyväksyttyyn laitteeseen tunnusnumeronsa ja laadittava suoritettuja testejä koskeva kirjallinen vaatimustenmukaisuustodistus. Vaatimustenmukaisuusvakuutus voi koskea yhtä tai useampaa laitetta.

                  5.4.3

                  Valmistajan tai tämän edustajan on voitava pyynnöstä esittää ilmoitetun laitoksen antamat vaatimustenmukaisuustodistukset.

            5.5   Tilastollinen tarkastus

                  5.5.1

                  Valmistajan on toimitettava laitteensa tasalaatuisina erinä ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valmistusmenetelmällä varmistetaan jokaisen tuotetun erän tasalaatuisuus.

                  5.5.2

                  Tilastollisessa menetelmässä käytetään seuraavia tekijöitä:
                  Laitteiden tilastollinen tarkastus on tehtävä attribuuttien avulla. Laitteet on ryhmiteltävä tunnistettaviin eriin, jotka koostuvat samanlaisissa olosuhteissa valmistetuista yhden mallin laitteista. Erä on tutkittava määrittelemättömin väliajoin. Näytteen muodostavat laitteet on tutkittava yksitellen ja aiheelliset, 5 artiklassa tarkoitetuissa sovellettavissa standardeissa määritellyt tai vastaavat testit on suoritettava erän hyväksymiseksi tai hylkäämiseksi.
                  Sovelletaan näytteenottosuunnitelmaa, jossa on oltava seuraavat toimintaan liittyvät ominaisuudet:

                              —

                              vakio laadun taso, joka vastaa 95 prosentin hyväksymistodennäköisyyttä ja jossa vaatimusten vastaisuuden osuus on 0,5–1,5 prosenttia;

                              —

                              laadun raja-arvo, joka vastaa 5 prosentin hyväksymistodennäköisyyttä ja jossa vaatimusten vastaisuuden osuus on 5–10 prosenttia.

                  5.5.3

                  Hyväksyttyjen erien osalta ilmoitetun laitoksen on kiinnitettävä tai kiinnitytettävä jokaiseen laitteeseen tunnusnumeronsa ja laadittava suoritettuja testejä koskeva kirjallinen vaatimustenmukaisuustodistus. Erän kaikki laitteet voidaan saattaa markkinoille, lukuun ottamatta näytteen tuotteita, jotka on todettu vaatimusten vastaisiksi.
                  Jos erä hylätään, toimivaltaisen ilmoitetun laitoksen on toteutettava aiheelliset toimenpiteet tämän erän markkinoille saattamisen estämiseksi. Jos erä hylätään toistuvasti, ilmoitettu laitos voi keskeyttää tilastollisen tarkastuksen.
                  Valmistaja voi ilmoitetun laitoksen vastuulla kiinnittää jälkimmäisen tunnusnumeron valmistuksen aikana.

                  5.5.4

                  Valmistajan tai tämän edustajan on voitava pyynnöstä esittää ilmoitetun laitoksen antamat vaatimustenmukaisuustodistukset.

            6.   EY-YKSITTÄISTARKASTUS

                  6.1

                  EY-yksittäistarkastus on menettely, jolla valmistaja tai tämän yhteisöön sijoittautunut edustaja varmistaa ja vakuuttaa, että 2 kohdassa tarkoitetun todistuksen saanut kyseinen laite on tämän direktiivin sovellettavien vaatimusten mukainen. Valmistajan tai tämän yhteisöön sijoittautuneen edustajan on kiinnitettävä CE-merkintä laitteeseen ja laadittava kirjallinen vaatimustenmukaisuusvakuutus ja säilytettävä se.

                  6.2

                  Ilmoitetun laitoksen on tutkittava laite ja suoritettava aiheelliset testit ottaen huomioon suunnitteluasiakirjan tarkastaakseen, että se on tämän direktiivin olennaisten vaatimusten mukainen.
                  Hyväksytyn laitoksen on kiinnitettävä tai kiinnitytettävä hyväksyttyyn laitteeseen tunnusnumeronsa ja laadittava suoritettuja testejä koskeva kirjallinen vaatimustenmukaisuustodistus.

                  6.3

                  Liitteessä IV tarkoitetun suunnitteluasiakirjan perusteella on voitava arvioida laitteen tämän direktiivin vaatimustenmukaisuus sekä auttaa ymmärtämään sen suunnittelua, rakentamista ja toimintaa.
                  Liitteessä IV tarkoitettu suunnitteluasiakirja on annettava ilmoitetun laitoksen käyttöön.

                  6.4

                  Jos ilmoitettu laitos pitää sitä tarpeellisena, voidaan aiheelliset tutkimukset ja testit suorittaa laitteen asentamisen jälkeen.

                  6.5

                  Valmistajan tai tämän edustajan on voitava pyynnöstä esittää ilmoitetun laitoksen antamat vaatimustenmukaisuustodistukset.

      LIITE III

         CE-MERKINTÄ JA TIEDOT

                  1.

                  CE-merkintä koostuu kirjaimista ”CE” seuraavalla tavalla kirjoitettuina:

                  CE-merkintään liitetään tuotannon tarkastusvaiheeseen osallistuvan ilmoitetun laitoksen tunnusnumero.

                  2.

                  Laitteessa tai sen arvokilvessä on oltava CE-merkintä sekä seuraavat tiedot:

                              —

                              valmistajan nimi tai tunnus;

                              —

                              laitteen kaupallinen nimitys;

                              —

                              tarvittaessa käytetyn virransyötön tyyppi;

                              —

                              laiteryhmä;

                              —

                              CE-merkinnän kiinnittämisvuoden kaksi viimeistä numeroa.

                        Eri laitteiden luonteen mukaan lisätään tarvittavat asennusohjeet.

                  3.

                  Jos CE-merkintää pienennetään tai suurennetaan, on noudatettava edellä esitetyn piirustuksen mittasuhteita.
                  CE-merkinnän eri osien on oltava selvästi samankorkuisia ja vähintään 5 mm.

      LIITE IV

         SUUNNITTELUASIAKIRJAT

      Suunnitteluasiakirjojen on sisällettävä, siten kuin tarkastava ilmoitettu tarkastuslaitos vaatii, seuraavat tiedot:

                  —

                  laitteen yleinen kuvaus;

                  —

                  rakennetta ja valmistusta koskevat periaatepiirustukset ja esimerkiksi komponentteja, osakokoonpanoja, kytkentöjä koskevat kaaviot;

                  —

                  edellä olevan sekä laitteen toiminnan ymmärtämiseksi tarvittavat kuvaukset ja selitykset;

                  —

                  luettelo 5 artiklassa tarkoitetuista standardeista, joita sovelletaan kokonaan tai osittain sekä kuvaukset käytetyistä menettelyistä, joilla olennaisten vaatimusten noudattaminen on varmistettu, jos 5 artiklassa tarkoitettuja standardeja ei ole noudatettu;

                  —

                  testiselosteet;

                  —

                  asennus- ja käyttöohjeet.

            Suunnitteluasiakirjoihin on tarvittaessa liitettävä seuraavat asiakirjat:

                  —

                  kiinteästi laitteeseen kuuluvia varusteita koskevat todistukset;

                  —

                  laitteen valmistus-, tarkastus- ja valvontamenetelmiä koskevat todistukset ja todisteet;

                  —

                  muut asiakirjat, joiden ilmoitettu tarkastuslaitos katsoo edistävän arviointia.

      LIITE V

         VÄHIMMÄISVAATIMUKSET ILMOITETTUJEN TARKASTUSLAITOSTEN ARVIOINNILLE

      Jäsenvaltioiden nimeämien ilmoitettujen tarkastuslaitosten on täytettävä seuraavat vähimmäisehdot:

                  —

                  henkilökunnan ja tarpeellisten varojen ja välineiden saatavuus;

                  —

                  henkilökunnan tekninen pätevyys ja ammatillinen rehellisyys;

                  —

                  johdon ja teknisen henkilökunnan riippumattomuus kaikista laitealan kanssa suoraan tai välillisesti tekemisissä olevista piireistä, ryhmistä tai henkilöistä kun kyse on testien tekemisestä, selosteiden valmistelusta, todistusten antamisesta ja tässä direktiivissä vahvistetusta valvonnasta;

                  —

                  henkilökunnan salassapitovelvollisuus;

                  —

                  vastuuvakuutus, jollei valtio kansallisen lainsäädännön nojalla vastaa vahingosta.

            Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tai jäsenvaltioiden nimeämien tarkastuslaitosten on määräajoin tarkastettava, että kahdessa ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetut ehdot täytetään.

      LIITE VI
      A   OSA

         Kumottu direktiivi ja sen muutos

      (14 artiklassa tarkoitettu)

                  Neuvoston direktiivi 90/396/ETY
                  (EYVL L 196, 26.7.1990, s. 15)

                  Neuvoston direktiivi 93/68/ETY
                  (EYVL L 220, 30.8.1993, s. 1)

                  Vain 10 artikla

            B   OSA

         Osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamista ja soveltamista koskevat määräajat

      (14 artiklassa tarkoitettu)

                  Direktiivi

                  Määräpäivä, joka koskee saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä

                  Soveltamispäivä

                  90/396/ETY

                  30 päivä kesäkuuta 1991

                  1 päivä tammikuuta 1992

                  93/68/ETY

                  30 päivä kesäkuuta 1994

                  1 päivä tammikuuta 1995

      LIITE VII

         Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 90/396/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1 artiklan 1 kohdan johdantokappale

                  1 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  1 artiklan 1 kohdan ensimmäinen ja toinen luetelmakohta

                  1 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta

                  1 artiklan 2 kohta

                  1 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  1 artiklan 3 kohta

                  1 artiklan 2 kohdan d alakohta

                  1 artiklan 4 kohta

                  1 artiklan 3 kohta

                  2 artiklan 1 kohta

                  2 artiklan 1 kohta

                  2 artiklan 2 kohdan ensimmäinen ja toinen virke

                  2 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta

                  2 artiklan 2 kohdan kolmas virke

                  2 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  3 ja 4 artikla

                  3 ja 4 artikla

                  5 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäinen alakohta

                  5 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  5 artiklan 1 kohdan a alakohdan toinen alakohta

                  5 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta

                  5 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  5 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  5 artiklan 2 kohdan ensimmäinen virke

                  5 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  5 artiklan 2 kohdan kolmas virke

                  5 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta

                  6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäinen virke

                  6 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toinen virke

                  6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  6 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta

                  6 artiklan 2 kohdan ensimmäinen virke

                  6 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta

                  6 artiklan 2 kohdan toinen virke

                  6 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  6 artiklan 2 kohdan kolmas virke

                  6 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta

                  7 artikla

                  7 artikla

                  8 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  8 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  8 artiklan 1 kohdan b alakohdan johdantokappale

                  8 artiklan 1 kohdan b alakohdan johdantokappale

                  8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ensimmäinen–neljäs luetelmakohta

                  8 artiklan 1 kohdan b alakohdan i-iv alakohta

                  8 artiklan 2 ja 3 kohta

                  8 artiklan 2 ja 3 kohta

                  8 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäinen virke

                  8 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta

                  8 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan toinen virke

                  8 artiklan 4 kohdan toinen alakohta

                  8 artiklan 4 kohdan toinen alakohta

                  8 artiklan 4 kohdan kolmas alakohta

                  8 artiklan 5 kohdan a alakohta

                  8 artiklan 5 kohdan ensimmäinen alakohta

                  8 artiklan 5 kohdan b alakohta

                  8 artiklan 5 kohdan toinen alakohta

                  8 artiklan 6 kohta

                  8 artiklan 6 kohta

                  9–12 artikla

                  9–12 artikla

                  13 artikla

                  —

                  14 artiklan 1 ja 2 kohta

                  —

                  14 artiklan 3 kohta

                  13 artikla

                  —

                  14 artikla

                  —

                  15 artikla

                  15 artikla

                  16 artikla

                  Liitteet I–V

                  Liitteet I–V

                  —

                  Liite VI

                  —

                  Liite VII