Avis juridique important

|

32002L0059

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/59/EY, annettu 27 päivänä kesäkuuta 2002, alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta sekä neuvoston asetuksen 93/75/ETY kumoamisesta

Virallinen lehti nro L 208 , 05/08/2002 s. 0010 - 0027

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/59/EY,annettu 27 päivänä kesäkuuta 2002,alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta sekä neuvoston asetuksen 93/75/ETY kumoamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä(4),sekä katsovat seuraavaa:(1) Komission 24 päivänä helmikuuta 1993 antamassa tiedonannossa yhteisestä meriturvallisuuspolitiikasta mainitaan eräänä yhteisön tason tavoitteena sellaisen pakollisen tietojärjestelmän perustaminen, jonka avulla jäsenvaltiot saisivat nopeasti käyttöönsä kaikki tärkeät tiedot vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavien alusten liikkeistä sekä niiden lastien tarkasta sisällöstä.(2) Vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäisvaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisatamiin tai poistuessa niistä 13 päivänä syyskuuta 1993 annetulla direktiivillä 93/75/ETY(5) perustettiin järjestelmä, jonka avulla toimivaltaiset viranomaiset saavat tietoja vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavista aluksista, jotka ovat matkalla yhteisön satamiin tai jotka lähtevät niistä, sekä merellä sattuneista vaaratilanteista. Direktiivissä säädetään, että komissio esittää uusia ehdotuksia aiempaa kattavamman sellaisen ilmoitusjärjestelmän käyttöönotosta yhteisössä, joka voi koskea myös jäsenvaltioiden rannikkovesien kautta kulkevia aluksia.(3) Yhteisestä meriturvallisuuspolitiikasta 8 päivänä kesäkuuta 1993 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(6) todetaan, että yhteisön toimien tärkeimpiin tavoitteisiin kuuluu kattavamman tietojärjestelmän luominen.(4) Alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisen olisi edistettävä onnettomuuksien ja meren pilaantumisen ehkäisyä sekä näistä meri- ja rannikkoympäristölle, taloudelle ja paikallisväestön terveydelle aiheutuvien vaikutusten saattamista mahdollisimman vähiin. Meriliikenteen ja erityisesti alusten satamissa käynnin hallinnan tehokkuus riippuu myös siitä, että alukset tekevät saapumisilmoitukset riittävän ajoissa ennakkoon.(5) Euroopan rannikoilla on otettu käyttöön lukuisia alusten pakollisia ilmoitusjärjestelmiä Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) hyväksymien asiaa koskevien sääntöjen mukaisesti. Olisi varmistettava, että alukset noudattavat näiden järjestelmien mukaisia ilmoitusvaatimuksia.(6) Lisäksi on luotu alusliikennepalveluja ja alusten reittijakojärjestelmiä, joilla on merkittävä asema onnettomuuksien ja meren pilaantumisen ehkäisyssä tietyillä ruuhkaisilla tai meriliikenteen kannalta vaarallisilla merialueilla. On välttämätöntä, että alukset käyttävät alusliikennepalveluja ja noudattavat IMO:n hyväksymiin alusten reittijakojärjestelmiin sovellettavia sääntöjä.(7) Aluksilla olevien laitteiden teknisessä kehityksessä on tapahtunut merkittävää edistystä, mikä mahdollistaa alusten automaattisen tunnistuksen (AIS-järjestelmät) alusten seurannan tehostamiseksi, sekä matkatietojen tallentamisen (VDR-järjestelmät eli "mustat laatikot") onnettomuuksien jälkeisten tutkimusten helpottamiseksi. Kun otetaan huomioon näiden laitteiden merkitys merionnettomuuksien ehkäisyä koskevan politiikan laadinnassa, niistä olisi tehtävä pakollisia aluksilla, jotka harjoittavat kansallista tai kansainvälistä liikennettä ja käyvät yhteisön satamissa. VDR-järjestelmän avulla saatuja tietoja voidaan käyttää onnettomuuden syiden tutkimiseen ja ehkäisevästi onnettomuustilanteista saatujen kokemusten hyödyntämiseen. Jäsenvaltioiden olisi edistettävä näiden tietojen käyttöä kumpaankin tarkoitukseen.(8) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että toimivaltaisten viranomaisten rannikkoasemilla on tarkoituksenmukaisten teknisten laitteiden lisäksi käytettävissään riittävä ja asianmukaisesti koulutettu henkilöstö.(9) Tarkat tiedot aluksilla kuljetettavista vaarallisista tai ympäristöä pilaavista aineista ja muut asiaankuuluvat turvallisuustiedot, kuten tiedot merellä sattuvista vaaratilanteista, ovat olennaisen tärkeitä valmisteltaessa meren pilaantumisen tai pilaantumisvaaran johdosta toteutettavia toimia, ja myös näiden toimien tehokkuuden kannalta. Jäsenvaltioiden satamiin saapuvien tai niistä lähtevien alusten on ilmoitettava nämä tiedot kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tai satamaviranomaisille.(10) Lasteja koskevien - joskus runsaiden - tietojen siirron ja käytön helpottamiseksi ja nopeuttamiseksi on suotavaa, että nämä tiedot lähetetään asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle tai satamaviranomaiselle sähköisessä muodossa aina kun se on mahdollista. Samasta syystä myös jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisen tietojenvaihdon olisi tapahduttava sähköisessä muodossa.(11) Kahden tai useamman valtion, joista vähintään yksi on jäsenvaltio, välinen säännöllinen liikenne on voitava vapauttaa jokaista matkaa koskevasta ilmoitusvelvollisuudesta, jos kyseiset yritykset ovat luoneet jäsenvaltioita tyydyttävät sisäiset menettelyt, joilla taataan direktiivissä säädettyjen tietojen toimittaminen viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle.(12) Eräät alukset saattavat käyttäytymisensä tai kuntonsa takia aiheuttaa vaaraa merenkulun turvallisuudelle tai ympäristölle. Jäsenvaltioiden olisi kiinnitettävä erityistä huomiota tällaisten alusten seurantaan ja toteutettava asianmukaiset toimenpiteet estääkseen niiden aiheuttaman vaaran paheneminen sekä toimitettava hallussaan olevat tällaisia aluksia koskevat tiedot muille jäsenvaltioille, joita asia koskee. Tällaisia asianmukaisia toimenpiteitä voidaan toteuttaa satamavaltioiden suorittaman valvonnan yhteydessä.(13) Jäsenvaltioiden on varauduttava merenkulun, ihmishengen sekä meri- ja rannikkoympäristön turvallisuuteen kohdistuviin uhkiin, jotka aiheutuvat vaaratilanteista, onnettomuuksista tai tietyistä muista merellä syntyvistä tilanteista ja meressä ajelehtivista ympäristöä pilaavista lautoista tai esineistä. Jäsenvaltioiden etsintä- ja pelastusalueella tai talousvyöhykkeellä taikka vastaavalla alueella purjehtivien alusten päälliköiden olisi tämän vuoksi ilmoitettava rannikkovaltioiden viranomaisille tällaisista tapahtumista ja annettava kaikki asiaankuuluvat tiedot. Jäsenvaltioiden olisi erityistilanteensa perusteella voitava joustaa edellä mainittujen, ilmoitusvelvollisuuteen liittyvien maantieteellisten alueiden valinnassa.(14) Kun merellä sattuu vaaratilanne tai onnettomuus, kaikkien liikenteeseen osallistuvien tahojen täysimittainen yhteistyö edistää merkittävästi toimivaltaisten viranomaisten toteuttamien toimien tehokkuutta.(15) Jos jäsenvaltion nimeämä toimivaltainen viranomainen pätevän sääpalvelun merenkulkijoille antaman sääennusteen perusteella katsoo, että poikkeuksellisen huonot sää- tai meriolosuhteet vaarantavat vakavasti ihmishengen turvallisuuden tai aiheuttavat ympäristön pilaantumisvaaran, sen olisi ilmoitettava asiasta kyseiseen satamaan saapuvan tai satamasta lähtevän aluksen päällikölle, ja ne voivat toteuttaa muut asiaankuuluvat toimenpiteet. Toimenpiteisiin voi kuulua kielto saapua satamaan tai lähteä satamasta, kunnes tilanne on palautunut normaaliksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta velvoitetta auttaa merihädässä olevia aluksia. Turvallisuusriskiin tai ympäristön pilaantumisvaaraan liittyvissä tapauksissa ja kyseisen sataman erityisolosuhteet huomioon ottaen toimivaltainen viranomainen voi suositella, että alukset eivät lähde satamasta. Jos aluksen päällikkö kuitenkin päättää lähteä satamasta, hän tekee sen omalla vastuullaan, ja hänen olisi perusteltava päätöksensä.(16) Turvapaikkojen puutteella saattaa olla vakavia vaikutuksia, jos merellä sattuu onnettomuus. Jäsenvaltioiden olisi tämän vuoksi laadittava suunnitelmat, jotka mahdollistavat sen, että merihätään joutuneet alukset voidaan tarvittaessa ottaa vastaan satamissa tai jollain muulla suojaisalla alueella parhaissa mahdollisissa olosuhteissa. Suunnitelmiin olisi tarvittaessa ja mahdollisuuksien mukaan sisällytettävä huolehtiminen asianmukaisesta avustus- ja pelastuskalustosta sekä välineistöstä uhkaavan pilaantumisen varalta. Sataman, joka ottaa vastaan merihädässä olevan aluksen olisi voitava luottaa siihen, että tästä aiheutuvat mahdolliset kulut ja vahingot korvataan nopeasti. Tästä syystä komission olisi tarkasteltava, voidaanko luoda asianmukainen korvausjärjestelmä niitä yhteisön satamia varten, jotka ottavat vastaan merihädässä olevan aluksen ja voidaanko vaatia, että yhteisön satamaan saapuvan aluksen on oltava asianmukaisesti vakuutettu.(17) On tarpeen luoda jäsenvaltioiden ja komission välinen yhteistyökehys meriliikennettä koskevan seuranta- ja tietojärjestelmän toteuttamisen edistämiseksi kehittämällä riittävät viestintäyhteydet jäsenvaltioiden viranomaisten ja satamien välille. Lisäksi on täydennettävä alusten tunnistus- ja seurantajärjestelmän kattavuutta sellaisilla yhteisön merialueilla, joilla se on vielä riittämätön. Yhteisön merialueilla olisi myös luotava tiedonhallintakeskuksia, joiden avulla helpotetaan liikenteen seurantaan ja tämän direktiivin täytäntöönpanoon liittyvien hyödyllisten tietojen vaihtoa tai jakamista. Jäsenvaltioiden ja komission olisi myös pyrittävä yhteistyöhön kolmansien maiden kanssa näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.(18) Tämän direktiivin tehokkuus riippuu suurelta osin siitä, että jäsenvaltiot valvovat tiukasti sen täytäntöönpanoa. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden on suoritettava säännöllisin väliajoin asianmukaisia tarkastuksia ja muita tarvittavia toimia varmistaakseen, että direktiivin vaatimusten täyttämiseksi luodut viestintäyhteydet toimivat tyydyttävällä tavalla. Olisi myös otettava käyttöön seuraamusjärjestelmä sen varmistamiseksi, että kaikki asianomaiset tahot noudattavat tässä direktiivissä säädettyjä ilmoitusvelvollisuuksia tai tiettyjen laitteiden asentamista koskevia velvollisuuksia.(19) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(7) mukaisesti.(20) Tämän direktiivin tiettyjä säännöksiä voidaan muuttaa edellä mainitulla menettelyllä yhteisön ja kansainvälisten asiakirjojen kehityksen sekä tämän direktiivin täytäntöönpanosta saatujen kokemusten huomioon ottamiseksi edellyttäen, että tällaisilla muutoksilla ei laajenneta direktiivin soveltamisalaa. Tämän direktiivin täytäntöönpanosta saatujen kokemusten arvioimiseksi komission olisi pyydettävä jäsenvaltioita laatimaan asianmukaiset kertomukset tästä täytäntöönpanosta.(21) Direktiivin 93/75/ETY säännöksiä vahvistetaan, laajennetaan ja muutetaan merkittävästi tällä direktiivillä. Tästä syystä direktiivi 93/75/ETY olisi kumottava.(22) Koska ehdotetun toiminnan tavoitteita, jotka ovat meriliikenteen turvallisuuden ja tehokkuuden parantaminen, ei voida riittävästi saavuttaa jäsenvaltioiden toimin ja ne voidaan sen vuoksi toiminnan laajuuden ja vaikutusten johdosta saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTarkoitusTämän direktiivin tarkoituksena on perustaa alusliikennettä koskeva yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmä, jolla pyritään parantamaan merenkulun turvallisuutta ja tehokkuutta, parantamaan viranomaisten toimintakykyä merellä tapahtuvissa toteutuneissa tai mahdollisissa vaaratilanteissa sekä onnettomuuksissa, mukaan lukien etsintä- ja pelastusoperaatiot, ja edistämään alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemistä ja havaitsemista.Jäsenvaltioiden on suoritettava seurantaa ja toteutettava kaikki tarvittavat ja asiaankuuluvat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että alusten päälliköt, liikenteenharjoittajat tai laiva-asiamiehet sekä tällaisissa aluksissa kuljetettujen vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden laivaajat tai omistajat noudattavat tämän direktiivin vaatimuksia.2 artiklaSoveltamisala1. Tätä direktiiviä sovelletaan aluksiin, joiden bruttovetoisuus on vähintään 300.2. Tätä direktiiviä ei sovelleta:a) sota-aluksiin, sotalaivaston apualuksiin tai muihin aluksiin, jotka ovat jonkin jäsenvaltion omistuksessa tai käytössä ja joita käytetään ei-kaupallisiin julkisiin palveluihin;b) kalastusaluksiin, perinteisiin aluksiin tai huvialuksiin, joiden pituus on alle 45 metriä;c) alle 5000 tonnin polttoainesäiliöihin, alusten varastoihin ja aluksella käytettäväksi tarkoitettuihin varusteisiin.3 artiklaMääritelmätTässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "kansainvälisillä oikeudellisilla asiakirjoilla" seuraavia asiakirjoja:- "MARPOL-yleissopimus" eli alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehty kansainvälinen yleissopimus ja siihen liittyvä vuoden 1978 pöytäkirja,- "SOLAS-yleissopimus" eli kansainvälinen yleissopimus ihmishengen turvallisuudesta merellä sekä siihen liittyvät pöytäkirjat ja muutokset,- vuoden 1969 kansainvälinen aluksenmittausyleissopimus,- vuoden 1969 kansainvälinen yleissopimus väliintulosta öljynsaastuntaonnettomuuksissa aavalla merellä sekä vuoden 1973 pöytäkirja väliintulosta aavalla merellä muista aineista kuin öljystä johtuvissa pilaantumistapauksissa,- "SAR-yleissopimus" eli vuoden 1979 kansainvälinen yleissopimus etsintä- ja pelastuspalvelusta merellä,- "ISM-säännöstö" eli kansainvälinen turvallisuusjohtamissäännöstö,- "IMDG-säännöstö" eli vaarallisten aineiden kansainvälinen merikuljetussäännöstö,- "IBC-säännöstö" eli vaarallisia kemikaaleja irtolastina kuljettavien alusten rakentamista ja varustamista koskeva IMO:n kansainvälinen säännöstö,- "IGC-säännöstö" eli nesteytettyjä kaasuja irtolastina kuljettavien alusten rakentamista ja varustamista koskeva IMO:n kansainvälinen säännöstö,- "BC-säännöstö" eli kiinteiden irtolastien turvallisia kuljetuskäytäntöjä koskeva IMO:n säännöstö,- "INF-säännöstö" eli säteilytetyn ydinpolttoaineen, plutoniumin ja korkea-aktiivisten jätteiden turvallista kuljettamista aluksilla olevissa säiliöissä koskeva IMO:n säännöstö,- "IMO:n päätöslauselma A.851 (20)" eli Kansainvälisen merenkulkujärjestön päätöslauselma 851 (20), joka käsittelee alusten ilmoitusjärjestelmiä ja -vaatimuksia koskevia yleisiä periaatteita ja sisältää ohjeet siitä, kuinka ilmoitetaan tilanteista, joissa on mukana vaarallisia aineita, vahingollisia aineita ja/tai merta pilaavia aineita;b) "liikenteenharjoittajalla" aluksen omistajaa tai laivanisäntää;c) "asiamiehellä" henkilöä, jolla on valtuudet tai lupa toimittaa tietoja aluksen liikenteenharjoittajan nimissä;d) "laivaajalla" henkilöä, joka on tehnyt tai jonka nimissä tai lukuun on tehty rahdinkuljettajan kanssa sopimus tavaran kuljettamisesta meritse;e) "yhtiöllä" SOLAS-yleissopimuksen IX luvun 1 säännön 2 kappaleessa tarkoitettua yhtiötä;f) "aluksella" kaikkia merialuksia;g) "vaarallisilla aineilla": - IMDG-säännöstössä luokiteltuja aineita,- IBC-säännöstön 17 luvussa lueteltuja vaarallisia nesteitä,- IGC-säännöstön 19 luvussa lueteltuja nesteytettyjä kaasuja,- BC-säännöstön lisäyksessä B tarkoitettuja kiinteitä aineita.Vaarallisilla aineilla tarkoitetaan myös aineita, joiden kuljetukselle on asetettu ennakkoehtoja IBC-säännöstön 1.1.3 kohdan tai IGC-säännöstön 1.1.6 kohdan mukaisesti.h) "ympäristöä pilaavilla aineilla": - öljyjä sellaisina kuin ne on määritelty MARPOL-yleissopimuksen liitteessä I,- haitallisia nestemäisiä aineita sellaisina kuin ne on määritelty MARPOL-yleissopimuksen liitteessä II,- vahingollisia aineita sellaisina kuin ne on määritelty MARPOL-yleissopimuksen liitteessä III;i) "rahdinkuljetusyksiköllä" rahdin maantiekuljetuksiin tarkoitettua ajoneuvoa, rahdin rautatiekuljetuksiin tarkoitettua vaunua, lastikonttia, säiliöajoneuvoa, säiliövaunua tai siirrettävää säiliötä;j) "osoitteella" nimeä ja yhteystietoja, joiden avulla voidaan tarvittaessa saada yhteys liikenteenharjoittajaan, asiamieheen, satamaviranomaisiin, toimivaltaiseen viranomaiseen tai muuhun valtuutettuun henkilöön tai elimeen, jolla on yksityiskohtaisia tietoja aluksen lastista;k) "toimivaltaisilla viranomaisilla" viranomaisia ja organisaatioita, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet vastaanottamaan ja välittämään tämän direktiivin nojalla ilmoitettuja tietoja;l) "satamaviranomaisella" toimivaltaista viranomaista tai elintä, jonka jäsenvaltiot ovat kussakin satamassa nimenneet vastaanottamaan ja välittämään tämän direktiivin nojalla ilmoitettuja tietoja;m) "suojapaikalla" satamaa, sataman osaa tai muuta suojaavaa laituri- tai ankkuripaikkaa tai mitä tahansa muuta suojaisaa aluetta, jonka jäsenvaltio on osoittanut merihädässä olevien alusten vastaanottoa varten;n) "rannikkoasemalla" jäsenvaltioiden tämän direktiivin nojalla nimeämää yksikköä, joka voi olla joko alusliikennepalvelu, maissa sijaitseva laitteisto, joka vastaa IMO:n hyväksymästä pakollisesta ilmoitusjärjestelmästä, tai elin, joka vastaa etsintä- ja pelastusoperaatioiden tai meren pilaantumisen ehkäisyä koskevien toimien yhteensovittamisesta;o) "alusliikennepalvelulla" palvelua, jonka tarkoituksena on parantaa alusliikenteen turvallisuutta ja tehokkuutta sekä suojella ympäristöä ja jolla on valmiudet toimia vuorovaikutuksessa liikenteen kanssa ja reagoida alusliikennepalvelualueella kehittyviin liikennetilanteisiin;p) "alusten reittijakojärjestelmällä" yhden tai useamman reitin tai reittijakotoimenpiteen muodostamaa järjestelmää, jolla pyritään vähentämään onnettomuusriskiä; siihen kuuluu liikennejakojärjestelmiä, kaksisuuntaisia reittejä, suositeltuja väyliä, vältettäviä alueita, rannikkoliikennealueita, kiertoteitä, varoalueita ja syväväyliä;q) "perinteisillä aluksilla" kaikenlaisia historiallisia aluksia ja niiden jäljennöksiä, mukaan lukien perinteisten purjehdus- ja merimiestaitojen kannustamiseen ja edistämiseen tarkoitetut alukset, jotka yhdessä ovat eläviä kulttuurimonumentteja ja joilla purjehditaan perinteisten merimiestaitojen ja tekniikoiden mukaisesti;r) "onnettomuudella" merionnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaa koskevassa IMO:n säännöstössä tarkoitettua onnettomuutta.I JAKSOALUSTEN ILMOITTAMINEN JA SEURANTA4 artiklaEnnakkoilmoitus saapumisesta jäsenvaltioiden satamiin1. Jäsenvaltion satamaan matkalla olevan aluksen liikenteenharjoittajan, asiamiehen tai päällikön on ilmoitettava liitteessä I olevan 1 kohdan tiedot satamaviranomaiselle:a) vähintään 24 tuntia ennen satamaan tuloa; taib) viimeistään silloin, kun alus lähtee edellisestä satamasta, jos matkan kesto on alle 24 tuntia; taic) jos seuraavaa satamaa ei tiedetä tai se on muuttunut matkan aikana, heti kun tieto on saatavilla.2. Vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavien alusten, joiden lähtösatama on yhteisön ulkopuolella ja määräsatama jäsenvaltion alueella, on noudatettava 13 artiklassa säädettyjä ilmoitusvelvollisuuksia.5 artiklaAlusten seuranta niiden saapuessa alueelle, jossa on käytössä pakollinen alusten ilmoitusjärjestelmä1. Asianosaisen jäsenvaltion on suoritettava seurantaa ja toteutettava kaikki tarvittavat ja asiaankuuluvat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki alukset, jotka saapuvat alueelle, jossa on käytössä IMO:n SOLAS-yleissopimuksen V luvun 11 säännön mukaisesti hyväksymä ja yhden tai useamman valtion, joista ainakin yksi on jäsenvaltio, IMO:n kehittämien asiaa koskevien suuntaviivojen ja perusteiden mukaisesti hallinnoima pakollinen alusten ilmoitusjärjestelmä, noudattavat kyseistä järjestelmää ja ilmoittavat vaaditut tiedot, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden mahdollisuutta vaatia täydentäviä tietoja IMO:n päätöslauselman A.851(20) mukaisesti.2. Kun jäsenvaltio toimittaa uuden pakollisen alusten ilmoitusjärjestelmän IMO:lle hyväksyttäväksi tai ehdotuksen nykyisen ilmoitusjärjestelmän muuttamiseksi, sen on liitettävä ehdotukseensa ainakin liitteessä I olevassa 4 kohdassa mainitut tiedot.6 artiklaAutomaattisten tunnistusjärjestelmien käyttö1. Kaikissa jäsenvaltion satamissa käyvissä aluksissa on liitteessä II olevan I kohdan aikataulua noudattaen oltava automaattinen tunnistusjärjestelmä (AIS), joka täyttää IMO:n asettamat suoritusarvovaatimukset.2. Automaattisella tunnistusjärjestelmällä varustettujen alusten on pidettävä järjestelmänsä aina toiminnassa, paitsi jos kansainvälisissä sopimuksissa, säännöissä tai määräyksissä säädetään navigointitietojen suojelusta.7 artiklaAlusten reittijakojärjestelmän käyttö1. Jäsenvaltioiden on suoritettava seurantaa ja toteutettava kaikki tarvittavat ja asiaankuuluvat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki alukset, jotka saapuvat alueelle, jossa on käytössä IMO:n SOLAS-yleissopimuksen V luvun 10 säännön mukaisesti hyväksymä ja yhden tai useamman valtion, joista ainakin yksi on jäsenvaltio, hallinnoima pakollinen alusten reittijakojärjestelmä, käyttävät järjestelmää IMO:n kehittämien asiaa koskevien suuntaviivojen ja perusteiden mukaisesti.2. Kun jäsenvaltiot ottavat omalla vastuullaan käyttöön alusten reittijakojärjestelmän, jota IMO ei ole hyväksynyt, niiden on otettava mahdollisuuksien mukaan huomioon IMO:n kehittämät suuntaviivat ja perusteet ja julkaistava kaikki alusten reittijakojärjestelmän turvalliseen ja tehokkaaseen käyttöön tarvittavat tiedot.8 artiklaAlusliikennepalvelujen noudattamisen seurantaJäsenvaltioiden on suoritettava seurantaa ja toteutettava kaikki tarvittavat ja asiaankuuluvat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:a) alukset, jotka saapuvat alueelle, jolla sovelletaan yhden tai useamman valtion, joista ainakin yksi on jäsenvaltio, aluemerellään tarjoamaa ja IMO:n kehittämiin suuntaviivoihin perustuvaa alusliikennepalvelua, osallistuvat tähän palveluun ja noudattavat sen sääntöjä;b) jäsenvaltion lipun alla purjehtivat alukset tai jäsenvaltion satamaan matkalla olevat alukset, jotka saapuvat jäsenvaltion aluemeren ulkopuolella olevalle alueelle, jolla sovelletaan tällaista IMO:n kehittämiin suuntaviivoihin perustuvaa alusliikennepalvelua, noudattavat tämän palvelun sääntöjä;c) kolmannen valtion lipun alla purjehtivat alukset, jotka eivät ole matkalla jäsenvaltion satamaan ja jotka saapuvat jäsenvaltion aluemeren ulkopuolella olevalle alusliikennepalvelualueelle, noudattavat mahdollisuuksien mukaan kyseisen alusliikennepalvelun sääntöjä. Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava kyseiselle lippuvaltiolle, jos näitä sääntöjä tällaisella alusliikennepalvelualueella selvästi ja vakavalla tavalla rikotaan.9 artiklaAlusten ilmoitusjärjestelmän, alusten reittijakojärjestelmän ja alusliikennepalvelun infrastruktuuri1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat ja asiaankuuluvat toimenpiteet voidakseen hankkia asteittain liitteessä II olevan I kohdan aikataulun mukaisesti asianmukaiset laitteet ja maihin sijoitettavat laitteistot alusten automaattisten tunnistusjärjestelmien tietojen vastaanottoa ja käsittelyä varten ottaen huomioon ilmoitusten lähettämisen edellyttämän toiminta-alueen.2. Kaikkien tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavien laitteiden ja maihin sijoitettavien laitteistojen hankintamenettely on saatava päätökseen vuoden 2007 loppuun mennessä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianmukaiset laitteet tietojen välittämiseksi jäsenvaltioiden kansallisiin järjestelmiin ja vaihtamiseksi niiden välillä ovat toimintavalmiina viimeistään vuoden kuluttua mainitusta ajankohdasta.3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rannikkoasemilla, joiden tehtävänä on seurata alusliikennepalvelujen ja alusten reittijakojärjestelmien noudattamista, on käytettävissään riittävästi asianmukaisesti koulutettua henkilöstöä sekä asiaankuuluvat viestintävälineet ja alusten seurantavälineet ja että ne toimivat asiaa koskevien IMO:n suuntaviivojen mukaisesti.10 artiklaMatkatietojen tallennusjärjestelmät1. Jäsenvaltioiden on suoritettava seurantaa ja toteuttava kaikki tarvittavat ja asiaankuuluvat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäsenvaltion satamissa käyvät alukset on varustettu matkatietojen tallennusjärjestelmällä (VDR) liitteessä II olevassa 2 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Pakollisesta katsastusjärjestelmästä säännöllisen ro-ro-alusliikenteen ja suurnopeusmatkustaja-alusliikenteen turvallisen harjoittamisen varmistamiseksi 29 huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/35/EY(8) 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan nojalla ro-ro-aluksille tai suurnopeusmatkustaja-aluksille mahdollisesti myönnetyt vapautukset päättyvät 5 päivänä elokuuta 2002.2. VDR-järjestelmän avulla kerätyt tiedot on annettava asianomaisen jäsenvaltion käyttöön jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä tapahtuvan onnettomuuden tutkinnan yhteydessä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näitä tietoja käytetään tutkinnassa ja että niitä analysoidaan asianmukaisesti. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tutkinnan tulokset julkaistaan mahdollisimman pian sen päättymisen jälkeen.11 artiklaOnnettomuustutkintaJäsenvaltioiden on noudatettava merionnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkintaa koskevan IMO:n säännöstön määräyksiä, kun ne tutkivat merionnettomuuksia tai vaaratilanteita, joissa on osallisena tässä direktiivissä tarkoitettu alus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 1999/35/EY 12 artiklan soveltamista. Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä tutkittaessa merionnettomuuksia ja vaaratilanteita, joissa ovat osallisina niiden lipun alla purjehtivat alukset.II JAKSOALUKSILLA OLEVIEN VAARALLISTEN TAI YMPÄRISTÖÄ PILAAVIEN AINEIDEN ILMOITTAMINEN (HAZMAT)12 artiklaLaivaajan velvollisuudetVaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita ei saa jäsenvaltion satamassa tarjota kuljetettavaksi tai lastata mihinkään alukseen sen koosta riippumatta, ellei aluksen päällikölle tai liikenteenharjoittajalle ole tehty ilmoitusta, josta käyvät ilmi liitteessä I olevassa 2 kohdassa luetellut tiedot.Laivaajan velvollisuus on toimittaa aluksen päällikölle tai liikenteenharjoittajalle tällainen ilmoitus ja varmistaa, että kuljetettavaksi tarjottu lasti todella vastaa ensimmäisen kohdan mukaisesti ilmoitettua lastia.13 artiklaIlmoitukset aluksella kuljetettavista vaarallisista tai ympäristöä pilaavista aineista1. Jonkin jäsenvaltion satamasta lähtevän, vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavan aluksen liikenteenharjoittajan, asiamiehen tai päällikön on aluksen koosta riippumatta ilmoitettava viimeistään aluksen lähtöhetkellä liitteessä I olevassa 3 kohdassa tarkoitetut tiedot kyseisen jäsenvaltion nimeämälle toimivaltaiselle viranomaiselle.2. Yhteisön ulkopuolella sijaitsevasta satamasta tulevan ja jäsenvaltion satamaan tai jonkin jäsenvaltion aluevesillä sijaitsevaan ankkuripaikkaan matkalla olevan, vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita kuljettavan aluksen liikenteenharjoittajan, asiamiehen tai päällikön on aluksen koosta riippumatta ilmoitettava liitteessä I olevassa 3 kohdassa tarkoitetut tiedot sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa ensimmäinen määräsatama tai ankkuripaikka sijaitsee, viimeistään silloin, kun alus lähtee lastaussatamasta, tai heti kun määräsatama tai ankkuripaikka on tiedossa, jos tätä tietoa ei ole lähtöhetkellä saatavilla.3. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön menettelyn, jonka mukaan edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetulle aluksen liikenteenharjoittajalle, asiamiehelle tai päällikölle annetaan lupa ilmoittaa liitteessä I olevassa 3 kohdassa luetellut tiedot tapauksesta riippuen joko yhteisössä sijaitsevan lähtösataman tai yhteisössä sijaitsevan määräsataman satamaviranomaiselle.Käyttöön otetulla menettelyllä on taattava, että toimivaltainen viranomainen voi tarvittaessa saada liitteessä I olevassa 3 kohdassa tarkoitetut tiedot käyttöönsä milloin tahansa. Tästä syystä kyseisen satamaviranomaisen on säilytettävä liitteessä I olevassa 3 kohdassa lueteltuja tietoja riittävän pitkän ajan, jotta niitä voidaan käyttää vaaratilanteen tai merionnettomuuden sattuessa. Satamaviranomaisen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta se voi toimittaa nämä tiedot viipymättä sähköisessä muodossa toimivaltaiselle viranomaiselle tämän esittämästä pyynnöstä mihin vuorokauden aikaan tahansa.4. Liikenteenharjoittajan, asiamiehen tai aluksen päällikön on toimitettava liitteessä I olevassa 3 kohdassa tarkoitetut lastitiedot satamaviranomaiselle tai toimivaltaiselle viranomaiselle.Tiedot on toimitettava sähköisesti aina, kun tämä on mahdollista. Sähköisten viestien vaihdossa on käytettävä liitteessä III esitettyjä syntaksia ja menettelyjä.14 artiklaSähköinen tietojenvaihto jäsenvaltioiden välilläJäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä varmistaakseen liitteessä I tarkoitettujen tietojen hallintaan käytettyjen kansallisten järjestelmien yhteenliitettävyyden ja yhteentoimivuuden.Ensimmäisen kohdan soveltamiseksi käyttöön otetuilla viestintäjärjestelmillä on oltava seuraavat ominaisuudet:a) tietojenvaihdon on tapahduttava sähköisesti ja sen avulla on voitava vastaanottaa ja käsitellä 13 artiklan mukaisesti tehtyjä ilmoituksia;b) järjestelmän avulla on voitava toimittaa tietoja mihin vuorokauden aikaan tahansa;c) kunkin jäsenvaltion on voitava pyynnöstä toimittaa viipymättä toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle tiedot aluksesta ja sen kuljettamista vaarallisista tai ympäristöä pilaavista aineista.15 artiklaVapautukset1. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa alueellaan sijaitsevien satamien välillä tapahtuvan säännöllisen liikenteen 13 artiklassa säädetystä velvollisuudesta, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:a) edellä tarkoitettua säännöllistä liikennettä harjoittava yhtiö laatii luettelon kyseeseen tulevista aluksista, pitää sen ajan tasalla ja toimittaa sen asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle;b) kutakin tehtyä matkaa koskevat liitteessä I olevassa 3 kohdassa luetellut tiedot voidaan antaa toimivaltaisen viranomaisen käyttöön tämän pyynnöstä. Yhtiön on luotava sisäinen järjestelmä, jolla varmistetaan se, että mainitut tiedot voidaan toimittaa toimivaltaiselle viranomaiselle välittömästi tämän pyynnöstä mihin vuorokauden aikaan tahansa 13 artiklan 4 kohdan mukaisesti sähköisessä muodossa.2. Kun kahden tai useamman valtion, joista ainakin yksi on jäsenvaltio, välillä harjoitetaan säännöllistä kansainvälistä liikennettä, mikä tahansa asianomaisista jäsenvaltioista voi pyytää toisilta jäsenvaltioilta, että tälle liikennepalvelulle myönnetään vapautus. Kaikkien asianomaisten jäsenvaltioiden, mukaan lukien rannikkovaltiot, joita asia koskee, on toimittava yhteistyössä myönnettäessä vapautus tälle liikennepalvelulle 1 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.3. Jäsenvaltioiden on tarkastettava säännöllisin väliajoin, että edellä 1 ja 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät. Jos yksikin näistä edellytyksistä jää täyttymättä, jäsenvaltioiden on välittömästi peruutettava vapautus kyseiseltä yhtiöltä.4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelo yhtiöistä ja aluksista, joille on myönnetty vapautus tämän artiklan mukaisesti, sekä ilmoitettava kaikista luetteloon tehtävistä muutoksista.III JAKSOVAARALLISTEN ALUSTEN SEURANTA SEKÄ TOIMINTA MERELLÄ TAPAHTUVISSA VAARATILANTEISSA JA ONNETTOMUUKSISSA16 artiklaTiettyjä aluksia koskevien tietojen välittäminen1. Alusten katsotaan aiheuttavan mahdollisen vaaran merenkululle tai uhan merenkulun tai ihmisten turvallisuudelle tai ympäristölle, jos seuraavat ehdot täyttyvät:a) alukset, jotka matkansa aikana:- ovat olleet osallisina 17 artiklassa tarkoitetussa merellä tapahtuneessa vaaratilanteessa tai onnettomuudessa, tai- ovat jättäneet täyttämättä tällä direktiivillä säädetyt ilmoittamisvelvollisuudet, tai- ovat rikkoneet jonkin jäsenvaltion vastuulla olevissa alusten reittijakojärjestelmissä ja alusliikennepalveluissa sovellettavia sääntöjä;b) alukset, joiden osalta on olemassa näyttöä tai on perusteltua olettaa, että ne ovat tahallisesti päästäneet öljyä mereen tai muulla tavoin rikkoneet MARPOL-yleissopimusta jonkin jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä;c) alukset, joilta on evätty pääsy yhteisön jäsenvaltioiden satamiin tai joista jokin jäsenvaltio on tehnyt ilmoituksen satamavaltioiden suorittamasta alusten valvonnasta 19 päivänä kesäkuuta 1995(9) annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY liitteessä I olevan 1 kohdan mukaisesti.2. Rannikkoasemien, joilla on olennaisia tietoja edellä 1 kohdassa tarkoitetuista aluksista, on välitettävä ne aluksen suunnitellun reitin varrella sijaitsevien muiden jäsenvaltioiden asianomaisille rannikkoasemille.3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niille edellä 2 kohdan nojalla toimitetut tiedot välitetään asianmukaisille satamaviranomaisille ja/tai muille jäsenvaltion nimeämille viranomaisille. Jäsenvaltioiden on käytettävissään olevan henkilöstön asettamissa rajoissa suoritettava satamissaan kaikki asiaankuuluvat tarkastukset tai todentamiset joko omasta aloitteestaan tai toisen jäsenvaltion pyynnöstä, tämän kuitenkaan rajoittamatta satamavaltion suorittamaan valvontaan liittyviä velvollisuuksia. Niiden on ilmoitettava toteuttamiensa toimien tuloksista kaikille asianomaisille jäsenvaltioille.17 artiklaMerellä tapahtuvista vaaratilanteista ja onnettomuuksista ilmoittaminen1. Kansainvälisen oikeuden soveltamista rajoittamatta ja kaikkien merenkulun, ihmishengen tai ympäristön turvallisuuteen kohdistuvien merkittävien vaarojen ehkäisemiseksi tai lieventämiseksi jäsenvaltioiden on suoritettava valvontaa ja toteutettava kaikki asiaankuuluvat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden etsintä- ja pelastusalueella tai talousvyöhykkeellä taikka vastaavalla alueella purjehtivan aluksen päällikkö ilmoittaa välittömästi kyseisestä maantieteellisestä alueesta vastaavalle rannikkoasemalle:a) kaikista aluksen turvallisuuteen vaikuttavista vaaratilanteista tai onnettomuuksista, kuten yhteentörmäyksestä, pohjakosketuksesta, vauriosta, toimintahäiriöstä tai koneviasta, vuodosta tai lastin siirtymisestä sekä kaikista rungon vioista tai rakenteellisista vioista;b) kaikista merenkulun turvallisuutta vaarantavista vaaratilanteista tai onnettomuuksista, kuten aluksen ohjattavuuteen tai merikelpoisuuteen mahdollisesti vaikuttavista häiriöistä sekä kaikista kuljetuskoneistoon, ohjauslaitteisiin, sähköntuotantolaitteisiin taikka navigointi- tai viestintälaitteisiin vaikuttavista vioista;c) kaikista tilanteista, jotka saattavat aiheuttaa jonkin jäsenvaltion vesien tai rannikon pilaantumista, kuten ympäristöä pilaavien tuotteiden pääsystä mereen tai tällaisen päästön uhasta;d) kaikista merellä havaituista ympäristöä pilaavien aineiden lautoista sekä konteista tai pakkauksista.2. Edellä 1 kohdan mukaisesti lähetetyssä ilmoituksessa on mainittava vähintään aluksen tunnistetiedot, sijainti, lähtösatama, määräsatama, osoite, josta voi saada tietoja aluksessa kuljetetuista vaarallisista tai ympäristöä pilaavista aineista, aluksella olevien henkilöiden lukumäärä, vaaratilannetta koskevat yksityiskohtaiset tiedot sekä IMO:n päätöslauselmassa A.851(20) tarkoitetut olennaiset tiedot.18 artiklaToimenpiteet poikkeuksellisen huonoissa sääolosuhteissa1. Jos jäsenvaltioiden nimeämät toimivaltaiset viranomaiset katsovat poikkeuksellisen huonojen sää- tai meriolosuhteiden vallitessa, että niiden meri- tai rannikkoalueilla tai muiden valtioiden meri- tai rannikkoalueilla ilmenee vakava pilaantumisvaara tai että ihmishenkiä on vaarassa:a) niiden olisi mahdollisuuksien mukaan annettava kyseisellä satama-alueella olevan ja satamaan saapumaan tai sieltä lähtemään pyrkivän aluksen päällikölle kaikki tiedot sää- ja meriolosuhteista sekä tarvittaessa ja mahdollisuuksien mukaan niistä kyseiselle alukselle ja sen lastille, miehistölle ja matkustajille mahdollisesti aiheutuvista vaaroista;b) ne voivat 20 artiklan mukaisesti toteuttaa kaikki muut asiaankuuluvat toimenpiteet, joihin voi kuulua tietylle alukselle tai aluksille yleensä annettu suositus tai kielto tulla kyseisellä alueella sijaitsevaan satamaan tai lähteä kyseisestä satamasta, kunnes on varmistettu, että vaaraa ihmishengen turvallisuudelle ja/tai ympäristölle ei enää ole, sanotun kuitenkaan rajoittamatta velvoitetta auttaa merihädässä olevia aluksia;c) niiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet bunkkeripolttoaineen ottamisen rajoittamiseksi mahdollisimman vähäiseksi tai tarvittaessa sen kieltämiseksi rannikkovesillään.2. Aluksen päällikön on ilmoitettava yhtiölle 1 kohdassa tarkoitetuista asiaankuuluvista toimenpiteistä tai suosituksista. Ne eivät kuitenkaan estä aluksen päällikköä tekemästä ammatillisen arviointinsa pohjalta SOLAS-yleissopimuksen mukaista päätöstä. Jos aluksen päällikön tekemä päätös poikkeaa 1 kohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä, hänen on perusteltava päätöksensä toimivaltaisille viranomaisille.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen asiaankuuluvien toimenpiteiden tai suositusten on perustuttava jäsenvaltion hyväksymän pätevän säätietopalvelun merenkulkijoille antamaan säätiedotukseen.19 artiklaToimenpiteet merellä tapahtuvissa vaaratilanteissa tai onnettomuuksissa1. Edellä 17 artiklassa tarkoitettujen merellä tapahtuvien vaaratilanteiden tai onnettomuuksien sattuessa jäsenvaltioiden on toteutettava kansainvälisen oikeuden mukaisesti kaikki asiaankuuluvat toimenpiteet, joita tarvitaan merenkulun turvallisuuden, ihmishengen turvallisuuden tai meri- ja rannikkoympäristön suojelun varmistamiseksi.Liitteessä IV esitetään luettelo, joka ei kuitenkaan ole tyhjentävä, niistä toimenpiteistä, joita jäsenvaltiot voivat toteuttaa tämän artiklan nojalla.2. Liikenteenharjoittajan, aluksen päällikön ja aluksessa kuljetettavien vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden omistajan on toimittava kansallisen ja kansainvälisen oikeuden mukaisesti täydessä yhteistyössä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa näiden sitä pyytäessä merellä tapahtuneen vaaratilanteen tai onnettomuuden vaikutusten saattamisessa mahdollisimman vähiin.3. Jos alukseen sovelletaan kansainvälisen turvallisuusjohtamissäännöstön (ISM-säännöstön) määräyksiä, aluksen päällikön on säännöstön mukaisesti ilmoitettava yhtiölle kaikista 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista merellä tapahtuneista vaaratilanteista tai onnettomuuksista. Saatuaan tiedon tällaisesta tilanteesta yhtiön on välittömästi otettava yhteyttä toimivaltaiseen rannikkoasemaan ja tarvittaessa avustettava sitä.20 artiklaSuojapaikatJäsenvaltioiden on kuultuaan osapuolia, joita asia koskee, laadittava IMO:n asiaa koskevat suuntaviivat huomioon ottaen suunnitelmat siitä, miten ne ottavat vastaan lainkäyttövaltaansa kuuluvilla vesillä merihädässä olevat alukset. Tällaisten suunnitelmien on toiminnalliset ja ympäristöön liittyvät rajoitukset huomioon ottaen sisällettävä tarvittavat järjestelyt ja menettelyt, joilla varmistetaan, että merihädässä olevat alukset voivat välittömästi mennä toimivaltaisen viranomaisen luvalla suojapaikkaan. Suunnitelmiin on sisällyttävä huolehtiminen asianmukaisesta avustus- ja pelastuskalustosta sekä välineistöstä uhkaavan pilaantumisen varalta, jos jäsenvaltio pitää tätä tarpeellisena ja mahdollisena.Merihädässä olevien alusten vastaanottoa koskevat suunnitelmat on kyettävä esittämään pyydettäessä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ensimmäisen kohdan soveltamiseksi toteutetuista toimenpiteistä viimeistään 5 päivänä helmikuuta 2004.21 artiklaTiedottaminen osapuolille, joita asia koskee1. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen rannikkoaseman on tarvittaessa tiedotettava asianomaisilla alueilla yleislähetetekniikalla kaikista 17 artiklan 1 kohdan nojalla ilmoitetuista vaaratilanteista ja onnettomuuksista sekä ilmoitettava kaikista aluksista, jotka aiheuttavat vaaran meriturvallisuudelle, ihmishengen turvallisuudelle tai ympäristölle.2. Toimivaltaisten viranomaisten, joiden hallussa on 13 ja 17 artiklan nojalla ilmoitettuja tietoja, on toteutettava asianmukaiset järjestelyt, jotta ne voivat milloin tahansa välittää kyseiset tiedot toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jos tämä pyytää niitä turvallisuuteen liittyvistä syistä.3. Jäsenvaltion, jonka toimivaltaisille viranomaisille on tämän direktiivin nojalla tai jollain muulla tavoin ilmoitettu tekijöistä, jotka aiheuttavat vaaran tietyille meri- ja rannikkoalueille jossain toisessa jäsenvaltioissa tai lisäävät tällaista vaaraa, on toteutettava asiaankuuluvat toimenpiteet ilmoittaakseen tästä mahdollisimman nopeasti kaikille jäsenvaltioille, joita asia koskee, ja neuvotellakseen näiden kanssa suunnitelluista toimista. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa toimittava yhteistyössä sopiakseen yhteisen toiminnan toteuttamistavoista.Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta se voi täysimääräisesti hyödyntää ilmoituksia, joita alusten on 17 artiklan nojalla toimitettava niille.IV JAKSOLIITÄNNÄISTOIMENPITEET22 artiklaToimivaltaisten elinten nimeäminen ja niitä koskevan luettelon julkaiseminen1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, satamaviranomaiset ja rannikkoasemat, joille tässä direktiivissä säädetyt ilmoitukset on tehtävä.2. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että merenkulkualalle tiedotetaan asianmukaisesti, etenkin alan julkaisujen kautta, edellä olevan 1 kohdan nojalla nimetyistä viranomaisista ja asemista ja tarvittaessa myös niiden toimivaltaan kuuluvasta maantieteellisestä alueesta sekä menettelyistä, jotka on vahvistettu tässä direktiivissä säädettyjen tietojen ilmoittamista varten, ja että nämä tiedot pidetään säännöllisesti ajan tasalla.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle luettelo 1 kohdan nojalla nimeämistään viranomaisista ja asemista sekä ilmoitettava sille kaikista luetteloon tehdyistä muutoksista.23 artiklaJäsenvaltioiden ja komission välinen yhteistyöJäsenvaltioiden ja komission on toimittava yhteistyössä seuraavien tavoitteiden saavuttamiseksi:a) tämän direktiivin nojalla ilmoitettujen tietojen hyödyntäminen parhaalla mahdollisella tavalla, erityisesti kehittämällä asianmukaiset telemaattiset yhteydet rannikkoasemien ja satamaviranomaisten välille siten, että voidaan vaihtaa tietoja alusten liikkeistä, niiden ennakoiduista saapumisajoista satamiin sekä niiden lasteista;b) jäsenvaltioiden rannikkoasemien välisten telemaattisten yhteyksien kehittäminen ja tehostaminen siten, että saadaan selvempi kuva liikenteestä, tehostetaan kauttakulkumatkalla olevien alusten seurantaa sekä yhdenmukaistetaan ja mahdollisuuksien mukaan myös yksinkertaistetaan merellä kulussa olevilta aluksilta vaadittavia ilmoituksia;c) yhteisön alusliikenteen seuranta- ja tietojärjestelmän kattavuuden laajentaminen ja/tai sen ajan tasalle saattamisen alusten tunnistamisen ja seurannan tehostamiseksi. Tätä varten jäsenvaltioiden ja komission on toimittava yhteistyössä perustaakseen tarvittaessa pakollisia ilmoitusjärjestelmiä, pakollisia alusliikennepalveluja ja asianmukaisia alusten reittijakojärjestelmiä sekä toimittaakseen ne IMO:n hyväksyttäviksi;d) tarvittaessa yhteensovitettujen suunnitelmien laatiminen merihädässä olevien alusten vastaanottoa varten.24 artiklaTietojen luottamuksellisuusJäsenvaltioiden on kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet niille tämän direktiivin nojalla toimitettujen tietojen luottamuksellisuuden varmistamiseksi.25 artiklaTämän direktiivin täytäntöönpanon valvonta ja seuraamukset1. Jäsenvaltioiden on suoritettava säännöllisin väliajoin tarkastuksia ja muita tarvittavia toimia voidakseen valvoa tämän direktiivin vaatimusten noudattamiseksi perustettujen maissa sijaitsevien telemaattisten järjestelmien toimintaa ja erityisesti niiden kykyä täyttää vaatimukset, joiden mukaan 13 ja 15 artiklan nojalla ilmoitettuja tietoja on voitava vastaanottaa tai välittää viipymättä mihin vuorokauden aikaan tahansa.2. Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomista koskeva seuraamusjärjestelmä ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että näitä seuraamuksia sovelletaan. Näin säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.3. Jäsenvaltioiden on viipymättä ilmoitettava lippuvaltiolle ja kaikille muille valtioille, joita asia koskee, 16 ja 19 artiklan sekä tämän artiklan 2 kohdan nojalla toteuttamistaan toimenpiteistä, jotka kohdistuvat muun kuin niiden oman lipun alla purjehtiviin aluksiin.4. Jos jäsenvaltio toteaa 19 artiklassa tarkoitetun merellä tapahtuvan vaaratilanteen tai onnettomuuden yhteydessä, ettei yhtiö ole kyennyt luomaan tai ylläpitämään yhteyttä alukseen tai asianomaisiin rannikkoasemiin, sen on ilmoitettava tästä sille valtiolle, joka on myöntänyt ISM-vaatimustenmukaisuusasiakirjan ja siihen liittyvän turvallisuusjohtamistodistuksen tai jonka nimissä se on myönnetty.Jos laiminlyönnin vakavuus osoittaa jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön turvallisuusjohtamisjärjestelmän toiminnan olevan merkittävällä tavalla vaatimusten vastaista, aluksen vaatimustenmukaisuusasiakirjan ja turvallisuusjohtamistodistuksen myöntäneen jäsenvaltion on välittömästi toteuttava tarvittavat toimenpiteet kyseistä yhtiötä vastaan saadakseen vaatimustenmukaisuusasiakirjan ja siihen liittyvän turvallisuusjohtamistodistuksen peruutetuiksi.26 artiklaArviointi1. Jäsenvaltioiden on annettava 5 päivään helmikuuta 2007 mennessä komissiolle kertomus tämän direktiivin ja erityisesti sen 9, 10, 18, 20, 22, 23 ja 25 artiklan täytäntöönpanon edistymisestä. Jäsenvaltioiden on annettava 31 päivään joulukuuta 2009 mennessä komissiolle kertomus tämän direktiivin täysimääräisestä täytäntöönpanosta.2. Kuusi kuukautta tämän jälkeen komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle 1 kohdassa mainittujen kertomusten perusteella kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta. Komissio selvittää kertomuksissaan, millä tavoin ja missä määrin tämän direktiivin säännökset, sellaisina kuin jäsenvaltiot ovat panneet ne täytäntöön, edistävät meriliikenteen turvallisuutta ja tehokuutta sekä ehkäisevät alusten aiheuttamaa ympäristön pilaantumista.3. Komissio tutkii tarvetta yhteisön tason toimenpiteisiin, joilla pyritään helpottamaan merihädässä olevien alusten vastaanottamisesta aiheutuneiden kulujen ja vahinkojen korvaamista, vakuutusta tai muuta rahavakuutta koskevat asianmukaiset vaatimukset mukaan lukien, sekä näiden toimenpiteiden toteuttamiskelpoisuutta.Komissio ilmoittaa 5 päivään helmikuuta 2007 mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän tutkimuksen tuloksista.LOPPUSÄÄNNÖKSET27 artiklaMuuttamismenettely1. Tämän direktiivin 3 artiklassa olevia määritelmiä, viittauksia yhteisön ja IMO:n asiakirjoihin sekä liitteitä voidaan muuttaa 28 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen niiden saattamiseksi hyväksytyn, muutetun tai voimaansaatetun yhteisön tai kansainvälisen oikeuden mukaisiksi, mikäli muutoksilla ei laajenneta tämän direktiivin soveltamisalaa.2. Lisäksi voidaan liitteitä I, III ja IV muuttaa 28 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen tämän direktiivin täytäntöönpanosta saatujen kokemusten pohjalta, mikäli muutoksilla ei laajenneta tämän direktiivin soveltamisalaa.28 artiklaKomiteamenettely1. Komissiota avustaa komitea.2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.29 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 5 päivänä helmikuuta 2004. Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.30 artiklaKumotaan neuvoston direktiivi 93/75/ETY 5 päivästä helmikuuta 2004.31 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.32 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 27 päivänä ksäkuuta 2002.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesP. CoxNeuvoston puolestaPuheenjohtajaM. Arias Cañete(1) EYVL C 120 E, 24.4.2001 s. 67 jaEYVL 362 E, 18.12.2001, s. 255.(2) EYVL C 221, 7.8.2001, s. 54.(3) EYVL C 357, 14.12.2001, s. 1.(4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14. kesäkuuta 2001 (EYVL C 53 E, 28.2.2002, s. 304), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 19. joulukuuta 2001 (EYVL C 58 E, 5.3.2002, s. 14) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 10. huhtikuuta 2002 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Neuvoston päätös, tehty 25. kesäkuuta 2002.(5) EYVL L 247, 5.10.1993, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 98/74/EY (EYVL L 276, 13.10.1998, s. 7).(6) EYVL C 271, 7.10.1993, s. 1.(7) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(8) EYVL L 138, 1.6.1999, s. 1.(9) EYVL L 157, 7.7.1995, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja heuvoston direktiivillä 2001/106/EY (EYVL L 19, 22.1.2002, s. 17).LIITE ILuettelo ilmoitettavista tiedoista1. Tiedot, jotka on ilmoitettava 4 artiklan mukaisesti - Yleiset tiedota) Aluksen tunnistetiedot (nimi, radiokutsutunnus, IMO-tunnistenumero tai MMSI-numero)b) Määräsatamac) Arvioitu saapumisaika määräsatamaan tai luotsiasemalle toimivaltaisen viranomaisen vaatimusten mukaisesti sekä arvioitu lähtöaika kyseisestä satamastad) Aluksella olevien henkilöiden kokonaismäärä2. Tiedot, jotka on ilmoitettava 12 artiklan mukaisesti - Lastitiedota) Vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden tarkat tekniset nimitykset, niille mahdollisesti annetut Yhdistyneiden Kansakuntien numerot, IMDG-, IBC- ja IGC-säännöstöjen mukaisesti määritellyt IMO:n vaarallisuusluokat ja tarvittaessa alusluokka, joka tarvitaan, kun kyse on säännössä VII/14.2 määritellyistä INF-lasteista, aineiden määrät, ja jos aineita kuljetetaan muissa kuljetusyksiköissä kuin säiliöissä, tällaisten yksiköiden tunnistenumerotb) Osoite, josta saa yksityiskohtaisia tietoja lastista3. Tiedot, jotka on ilmoitettava 13 artiklan mukaisestiA. Yleiset tiedota) Aluksen tunnistetiedot (nimi, radiokutsutunnus, IMO-tunnistenumero tai MMSI-numero)b) Määräsatamac) Jäsenvaltion satamasta lähtevän laivan osalta: arvioitu lähtöaika lähtösatamasta tai luotsiasemalta toimivaltaisen viranomaisen vaatimusten mukaisesti sekä arvioitu saapumisaika määräsatamaand) Yhteisön ulkopuolella sijaitsevasta satamasta saapuvan ja jäsenvaltiossa sijaitsevaan satamaan matkalla olevan aluksen osalta: arvioitu saapumisaika määräsatamaan tai luotsiasemalle toimivaltaisen viranomaisen vaatimusten mukaisestie) Aluksella olevien henkilöiden kokonaismääräB. Lastitiedota) Vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden tarkat tekniset nimitykset, niille mahdollisesti annetut Yhdistyneiden Kansakuntien numerot, IMDG-, IBC- ja IGC-säännöstöjen mukaisesti määritellyt IMO:n vaarallisuusluokat ja tarvittaessa INF-säännöstön mukainen alusluokka, aineiden määrät ja niiden sijainti aluksella, ja jos aineita kuljetetaan muissa kuljetusyksiköissä kuin säiliöissä, tällaisten yksiköiden tunnistenumerotb) Vahvistus siitä, että aluksella on asianmukainen lastiluettelo tai lastaussuunnitelma, jossa kuvataan yksityiskohtaisesti alukseen lastatut vaaralliset tai ympäristöä pilaavat aineet sekä niiden sijainti aluksellac) Osoite, josta saa yksityiskohtaisia tietoja lastista4. Tiedot, joita tarkoitetaan 5 artiklassa- A. Aluksen tunnistetiedot (nimi, radiokutsutunnus, IMO-tunnistenumero tai MMSI-numero)- B. Päivämäärä ja kellonaika- C tai D. Sijainti leveys- ja pituusasteina tai tarkka suuntima ja etäisyys meripeninkulmina selvästi tunnistettavasta maamerkistä- E. Kurssi- F. Nopeus- I. Määräsatama ja arvioitu saapumisaika- P. Lasti, ja jos aluksella on vaarallisia aineita, niiden määrä ja IMO-luokka- T. Osoite lastitietojen toimittamista varten- W. Aluksella olevien henkilöiden kokonaismäärä- X. Muita tietoja:- bunkkeripolttoaineen ominaisuudet ja arvioitu määrä niiden alusten osalta, jotka kuljettavat yli 5000 tonnia bunkkeripolttoainetta- navigaatiostatus5. Aluksen päällikön on ilmoitettava niistä välittömästi asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle tai satamaviranomaiselle tämän liitteen nojalla ilmoitetuissa tiedoissa tapahtuvista muutoksista.LIITE IIALUKSELLA OLEVIIN LAITTEISIIN SOVELLETTAVAT MÄÄRÄYKSETI Alusten automaattiset tunnistusjärjestelmät (AIS)1. Alukset, jotka on rakennettu 1 päivänä heinäkuuta 2002 tai sen jälkeenKaikissa matkustaja-aluksissa niiden koosta riippumatta sekä kaikissa aluksissa, joiden bruttovetoisuus on vähintään 300, jotka on rakennettu 1 päivänä heinäkuuta 2002 tai sen jälkeen ja jotka käyvät jäsenvaltion satamassa, on oltava 6 artiklassa tarkoitetut laitteet.2. Alukset, jotka on rakennettu ennen 1 päivää heinäkuuta 2002Kaikki matkustaja-alukset niiden koosta riippumatta ja kaikki alukset, joiden bruttovetoisuus on vähintään 300, jotka on rakennettu ennen 1 päivää heinäkuuta 2002 ja jotka käyvät jäsenvaltion satamassa, on varustettava 6 artiklassa tarkoitetuilla laitteilla seuraavan aikataulun mukaisesti:a) matkustaja-alukset: viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2003;b) säiliöalukset: viimeistään silloin, kun aluksella suoritetaan ensimmäinen turvalaitteiden katsastus 1 päivän heinäkuuta 2003 jälkeen;c) muut alukset, jotka eivät ole matkustaja-aluksia tai säiliöaluksia ja joiden bruttovetoisuus on vähintään 50000: viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2004;d) muut alukset, jotka eivät ole matkustaja-aluksia tai säiliöaluksia ja joiden bruttovetoisuus on vähintään 10000 mutta alle 50000: viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2005 tai, kansainvälisillä matkoilla käytettävien alusten osalta, aikaisempi päivä, josta on päätetty IMO:n puitteissa;e) muut alukset, jotka eivät ole matkustaja-aluksia tai säiliöaluksia ja joiden bruttovetoisuus on vähintään 3000 mutta alle 10000: viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2006 tai, kansainvälisillä matkoilla käytettävien alusten osalta, aikaisempi päivä, josta on päätetty IMO:n puitteissa;f) muut alukset, jotka eivät ole matkustaja-aluksia tai säiliöaluksia ja joiden bruttovetoisuus on vähintään 300 mutta alle 3000: viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2007 tai, kansainvälisillä matkoilla käytettävien alusten osalta, aikaisempi päivä, josta on päätetty IMO:n puitteissa.Jäsenvaltiot voivat vapauttaa kotimaan liikennettä harjoittavat matkustaja-alukset, joiden bruttovetoisuus on alle 300, tässä liitteessä säädettyjen alusten automaattista tunnistusjärjestelmää koskevien vaatimusten soveltamisesta.II Matkatietojen tallennusjärjestelmät (VDR)1. Seuraaviin luokkiin kuuluvat alukset, jotka käyvät jäsenvaltion satamassa, on varustettava matkatietojen tallennusjärjestelmällä, joka vastaa IMO:n päätöslauselmassa A.861 (20) vahvistettuja suoritusarvostandardeja sekä Kansainvälisen sähkötekniikan toimikunnan (IEC) standardissa nro. 61996 määriteltyjä testivaatimuksia:a) matkustaja-alukset, jotka on rakennettu 1 päivänä heinäkuuta 2002 tai sen jälkeen: viimeistään 5 päivänä elokuuta 2002;b) ro-ro-matkustaja-alukset, jotka on rakennettu ennen 1 päivää heinäkuuta 2002: viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2002 tai sen jälkeen tehtävän ensimmäisen katsastuksen yhteydessä;c) muut matkustaja-alukset kuin ro-ro-matkustaja-alukset, jotka on rakennettu ennen 1 päivää heinäkuuta 2002: viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2004;d) muut kuin matkustaja-alukset, joiden bruttovetoisuus on vähintään 3000 ja jotka on rakennettu 1 päivänä heinäkuuta 2002 tai sen jälkeen: viimeistään 5 päivänä elokuuta 2002.2. Seuraaviin luokkiin kuuluvat alukset, jotka on rakennettu ennen 1 päivää heinäkuuta 2002 ja jotka käyvät jäsenvaltion satamassa, on varustettava IMO:n asiaa koskevien vaatimusten mukaisella matkatietojen tallennusjärjestelmällä:a) rahtialukset, joiden bruttovetoisuus on vähintään 20000: viimeistään IMO:n vahvistamana päivänä tai, jos IMO:n päätöstä ei ole, viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2007;b) rahtialukset, joiden bruttovetoisuus on vähintään 3000 mutta alle 20000: viimeistään IMO:n vahvistamana päivänä tai, jos IMO:n päätöstä ei ole, viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2008.3. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa matkustaja-alukset, jotka liikennöivät ainoastaan kotimaan matkoilla muilla kuin matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja määräyksistä 17 päivänä maaliskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/18/EY(1) 4 artiklassa tarkoitettuun A-luokkaan kuuluvilla merialueilla, tässä direktiivissä säädetyistä matkatietojen tallentimia koskevista vaatimuksista.(1) EYVL L 144, 15.5.1998, s. 1.LIITE IIISÄHKÖISET VIESTIT1. Jäsenvaltioiden on kehitettävä ja ylläpidettävä tarvittavaa Internet- tai X.400-pohjaista viestintäinfrastruktuuria, jotta XML- tai EDIFACT-syntaksia käyttävien järjestelmien välillä voidaan siirtää, vastaanottaa ja muuntaa tietoja.2. Komissio laatii jäsenvaltioita kuullen rajapinnan valvonta-asiakirjan, jossa kuvataan järjestelmätoiminnot, viestiskenaariot, viestitoiminnot ja viestien väliset suhteet, ja ylläpitää sitä. Viestin ajoitus ja tila esitetään yksityiskohtaisesti samoin kuin tiedonsiirron käytännöt ja parametrit. Rajapinnan valvonta-asiakirjassa määritellään lisäksi vaadittujen viestitoimintojen tietosisältö ja kuvataan kyseiset viestit.3. Näissä menettelyissä ja infrastruktuurissa olisi mahdollisuuksien mukaan otettava huomioon muista direktiiveistä, kuten aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa 27 päivänä marraskuuta 2000 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 2000/59/EY(1), johtuvat ilmoitus- ja tiedonvaihtovelvollisuudet.(1) EYVL L 332, 28.12.2000, s. 81.LIITE IVJäsenvaltioiden käytössä olevat keinot merenkulun turvallisuuden tai ympäristön suojelun ollessa uhattuna(19 artiklan 1 kohdan nojalla toteutettavat toimenpiteet)Jos alus joutuu 17 artiklassa kuvattuun vaaratilanteeseen tai vastaaviin olosuhteisiin ja asianomaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen katsoo tämän johdosta kansainvälisen oikeuden mukaisesti, että on tarpeen torjua tai lieventää vakavaa ja välitöntä vaaraa tai poistaa tällainen vaara, joka kohdistuu sen rannikkoalueisiin tai niihin liittyviin etuihin, muiden alusten sekä niiden miehistöjen ja matkustajien turvallisuuteen sekä maissa olevien henkilöiden turvallisuuteen, tai se katsoo, että meriympäristöä on suojeltava, kyseinen viranomainen voi muun muassa:a) rajoittaa aluksen liikkumista tai ohjata sen määrätylle reitille; tämä vaatimus ei rajoita aluksen päällikön vastuuta aluksen turvallisesta käsittelystä;b) vaatia aluksen päällikköä poistamaan ympäristöön tai meriturvallisuuteen kohdistuva vaara;c) lähettää alukselle arviointiryhmän arvioimaan vaaran astetta, auttamaan aluksen päällikköä tilanteen korjaamisessa ja pitämään toimivaltaisen rannikkoaseman ajan tasalla tilanteesta;d) kehottaa aluksen päällikön tuomaan aluksen suojapaikkaan välittömän vaaran uhatessa tai määrätä aluksen luotsin ohjaukseen tai hinattavaksi.


Avis juridique important

|

31988L0378

Neuvoston direktiivi 88/378/ETY, annettu 3 päivänä toukokuuta 1988, lelujen turvallisuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 187 , 16/07/1988 s. 0001 - 0013 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 8 s. 0106  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 8 s. 0106

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 3 päivänä toukokuuta 1988,lelujen turvallisuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (88/378/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäeri jäsenvaltioissa voimassa olevat lelujen turvallisuusominaisuuksia koskevat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset eroavat laajuudeltaan ja sisällöltään; tällaiset erot ovat omiaan muodostamaan kaupan esteitä ja luomaan epäyhtenäisiä kilpailuolosuhteita sisämarkkinoilla eivätkä välttämättä anna yhteismarkkinoiden kuluttajille, varsinkaan lapsille, tehokasta suojaa kyseisten tuotteiden aiheuttamien vaarojen varalta,nämä esteet tulisi poistaa, koska ne haittaavat sellaisten sisämarkkinoiden toteuttamista, joilla myydään vain riittävän turvallisia tuotteita; tätä tarkoitusta varten lelujen saattamisesta markkinoille ja niiden vapaasta liikkuvuudesta tulisi olla yhtenäiset säännökset, jotka perustuvat kuluttajien terveyttä ja turvallisuutta koskeviin tavoitteisiin, sellaisina kuin ne ovat Euroopan talousyhteisön harjoittaman politiikan tulevasta suunnasta kuluttajien etujen suojelemiseksi ja edistämiseksi 23 päivänä kesäkuuta 1986 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(4),tarvitaan yhdenmukaistettuja eurooppalaisia standardeja, jotka koskevat erityisesti lelujen suunnittelua ja rakennetta, jotta olennaisten vaatimusten mukaisuus olisi helpompi todentaa, niin että näiden standardien mukaisten tuotteiden voidaan olettaa täyttävän olennaiset vaatimukset; nämä yhdenmukaistetut eurooppalaiset standardit ovat yksityisten toimielinten laatimia ja niiden on pysyttävä ei-velvoittavina; tätä tarkoitusta varten Euroopan standardointikomitea (CEN) ja Euroopan sähkötekniikan standardointikomitea (CENELEC) tunnustetaan toimivaltaisiksi toimielimiksi vahvistamaan yhdenmukaistettuja standardeja 13 päivänä marraskuuta 1984 allekirjoitettujen komission ja näiden kahden toimielimen välisestä yhteistyöstä annettujen yleisten suuntaviivojen mukaisesti; tässä direktiivissä yhdenmukaistetulla standardilla tarkoitetaan teknistä eritelmää (eurooppalaista standardia tai yhdenmukaistamisasiakirjaa), jonka toinen tai molemmat edellä mainituista toimielimistä on vahvistanut komission toimeksiannosta teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY(5) mukaisesti, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla, sekä edellä mainittujen yleisten suuntaviivojen perusteella,teknistä yhdenmukaistamista ja standardeja koskevasta uudesta lähestymistavasta 7 päivänä toukokuuta 1985 annetun neuvoston päätöslauselman(6) tavoitteena olevan yhdenmukaistamisen tulisi sisältää sellaisten olennaisten turvallisuusvaatimusten toteuttamisen, jotka kaikkien markkinoille saatettavien lelujen on täytettävä,lelumarkkinoiden koon ja liikkuvuuden sekä kyseisten tuotteiden moninaisuuden vuoksi tämän direktiivin soveltamisala tulisi määritellä siten, että `lelut` määritellään riittävän laajasti; on kuitenkin tehtävä selväksi, että joitakin tuotteita ei tässä direktiivissä pidetä leluina joko sen vuoksi, että niitä ei itse asiassa ole tarkoitettu lasten käyttöön, tai sen vuoksi, että ne vaativat valvontaa tai erityisiä käyttöolosuhteita,markkinoille saatettavat lelut eivät saisi vaarantaa niiden käyttäjien tai ulkopuolisten turvallisuutta tai terveyttä; lelujen turvallisuuden tasot tulisi määritellä käyttämällä arviointiperusteena tuotteen käyttämistä tarkoitetulla tavalla, mutta samalla tulisi myös ottaa huomioon ennakoitavissa oleva käyttö ja muistaa, että lapset eivät yleensä ole yhtä huolellisia kuin aikuinen keskivertokäyttäjä,lelun turvallisuuden taso on otettava huomioon lelua markkinoille saatettaessa samoin kuin tarve varmistua siitä, että kyseinen taso säilyy koko lelun ennakoitavissa olevan ja tavanomaisen käyttöajan,olennaisten vaatimusten noudattaminen todennäköisesti takaa kuluttajan terveyden ja turvallisuuden; kaikkien markkinoille saatettavien lelujen on oltava näiden vaatimusten mukaisia, ja jos ne vastaavat vaatimuksia, niiden vapaalle liikkuvuudelle ei saa asettaa esteitä,lelujen voidaan katsoa olevan edellä tarkoitettujen olennaisten vaatimusten mukaisia, kun ne vastaavat niitä yhdenmukaistettuja standardeja, joiden viitenumerot on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä,lelujen, jotka vastaavat hyväksytyn tarkastuslaitoksen hyväksymää mallia, voidaan myös katsoa olevan olennaisten vaatimusten mukaisia; tällainen vaatimustenmukaisuus on varmennettava kiinnittämällä leluun eurooppalainen merkki,on saatava aikaan varmentamismenettelyt sen määrittelemiseksi, miten kansallisten hyväksyttyjen tarkastuslaitosten on hyväksyttävä sellaisten lelujen mallit, jotka eivät ole standardien mukaisia, ja miten niiden on annettava tyyppitarkastustodistukset niille ja standardien mukaisille leluille, joista tarkastuslaitokselle on toimitettu malli hyväksymistä varten,jäsenvaltioille, komissiolle ja kaikille edellä tarkoitetuille hyväksytyille tarkastuslaitoksille on annettava riittävät tiedot varmentamis- ja tarkastusmenettelyjen eri vaiheista,jäsenvaltioiden on nimettävä tarkastuslaitokset, joita kutsutaan `hyväksytyiksi tarkastuslaitoksiksi`, soveltamaan leluja varten käyttöön otettua järjestelmää; näistä tarkastuslaitoksista on annettava riittävät tiedot ja kaikkien niiden on täytettävä niiden hyväksymiselle asetetut vähimmäisvaatimukset,saattaa ilmetä tapauksia, joissa lelu ei täytä olennaisia turvallisuusvaatimuksia; tällaisissa tapauksissa sen jäsenvaltion, joka toteaa asian, on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet poistaakseen tuotteet markkinoilta tai kieltääkseen niiden saattamisen markkinoille; tällainen päätös on perusteltava, ja jos syynä on yhdenmukaistettujen standardien puutteellisuus, standardit tai osa niistä on poistettava komission julkaisemasta luettelosta,komission on varmistettava se, että kaikilla niillä aloilla, joita liitteessä II luetellut olennaiset vaatimukset koskevat, laaditaan yhdenmukaistetut eurooppalaiset standardit niin hyvissä ajoin, että jäsenvaltiot kykenevät hyväksymään ja julkaisemaan tarvittavat säännökset 1 päivään heinäkuuta 1989 mennessä; tämän direktiivin perusteella annettujen kansallisten säännösten olisi siten tultava voimaan 1 päivänä tammikuuta 1990,on säädettävä asianmukaisista toimenpiteistä, joihin ryhdytään sitä vastaan, joka väärin kiinnittää tuotteeseen vaatimustenmukaisuusmerkin,jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on suoritettava markkinoilla jo olevien lelujen turvallisuustarkastuksia,joidenkin erityisen vaarallisten tai hyvin pienille lapsille tarkoitettujen lelujen ryhmien osalta on annettava myös varoituksia tai yksityiskohtaisia ohjeita mahdollisista varotoimenpiteistä,komissiolle on annettava säännöllisesti tietoja niistä toimenpiteistä, joita hyväksytyt tarkastuslaitokset tämän direktiivin mukaisesti suorittavat,niiden, joita jokin tämän direktiivin mukaisesti tehtävä päätös koskee, on tiedettävä päätöksen perustelut ja heidän käytössään olevat muutoksenhakukeinot, janeuvoa-antavan tiedekomitean lausunto kemiallisten yhdisteiden myrkyllisyydestä ja ympäristövaarallisuudesta on otettu huomioon asetettaessa niitä terveysrajoja, jotka koskevat lelujen sisältämien metalliyhdisteiden siirtymistä lasten elimistöön,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Tätä direktiiviä sovelletaan leluihin. "Lelulla" tarkoitetaan sellaista tuotetta tai materiaalia, joka on suunniteltu tai selvästi tarkoitettu käytettäväksi alle 14-vuotiaiden lasten leikkeihin.2 Liitteessä I lueteltuja tuotteita ei tässä direktiivissä pidetä leluina.2 artikla 1 Leluja saadaan saattaa markkinoille vain, jos ne eivät vaaranna niiden käyttäjien tai ulkopuolisten turvallisuutta tai terveyttä silloin kun niitä käytetään tarkoitetulla tai ennakoitavissa olevalla tavalla ottaen huomioon lasten tavanomainen käyttäytyminen.2 Kun lelu saatetaan markkinoille, sen on täytettävä tässä direktiivissä säädetyt turvallisuus- ja terveysvaatimukset ottaen huomioon lelun ennakoitavissa oleva ja tavanomainen käyttöaika.3 Tässä direktiivissä "markkinoille saattamisella" tarkoitetaan sekä myyntiä että ilmaisjakelua.3 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että leluja ei voida saattaa markkinoille, elleivät ne täytä liitteessä II säädettyjä olennaisia turvallisuusvaatimuksia.4 artikla Jäsenvaltiot eivät saa estää tämän direktiivin säännösten mukaisten lelujen saattamista markkinoille alueellaan.5 artikla 1 Jäsenvaltioiden on katsottava sellaisten lelujen täyttävän 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset vaatimukset, joissa on 11 artiklassa tarkoitettu EY-merkki, jäljempänä "EY-merkki", joka osoittaa lelun vastaavan asiaa koskevia kansallisiksi standardeiksi otettuja yhdenmukaistettuja standardeja, joiden viitenumerot on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Jäsenvaltioiden on julkaistava edellä tarkoitettujen kansallisten standardien viitenumerot.2 Jäsenvaltioiden on katsottava sellaisten lelujen, joihin valmistaja ei ole soveltanut 1 kohdassa tarkoitettuja standardeja tai joihin se on soveltanut niitä vain osittain taikka joita varten vastaavia standardeja ei ole, täyttävän 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset turvallisuusvaatimukset, jos niiden vaatimustenmukaisuus hyväksytyn mallin kanssa on EY-tyyppitarkastustodistuksen antamisen jälkeen varmennettu leluun kiinnitetyllä EY-merkillä.6 artikla 1 Jos jäsenvaltio tai komissio katsovat, että 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut yhdenmukaistetut standardit eivät täysin täytä 3 artiklassa tarkoitettuja olennaisia vaatimuksia, komission tai jäsenvaltion on saatettava asia perusteluineen direktiivin 83/189/ETY mukaisesti perustetun pysyvän komitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi. Komitea antaa lausuntonsa asiasta kiireellisenä.Saatuaan komitean lausunnon komissio ilmoittaa jäsenvaltioille, onko kyseiset standardit tai osa niistä poistettava 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista julkaisuista.2 Komissio ilmoittaa asiasta asianomaiselle eurooppalaiselle standardointielimelle ja antaa tarvittaessa uuden standardointimuistion.7 artikla 1 Jos jäsenvaltio toteaa, että lelu, jossa on EY-merkki ja jota käytetään sen tarkoituksen tai 2 artiklan mukaisesti, saattaa vaarantaa kuluttajien tai ulkopuolisten turvallisuutta tai terveyttä, sen on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tuote poistetaan markkinoilta, tuotteen saattaminen markkinoille kielletään tai tuotteen markkinoille saattamista rajoitetaan. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle tällaisesta toimenpiteestä välittömästi sekä ilmoitettava perustelut ja erityisesti se, johtuuko vaatimustenmukaisuuden puuttuminen:a) edellä 3 artiklassa tarkoitettujen olennaisten vaatimusten täyttämättä jättämisestä, jos lelu ei ole 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen standardien mukainen;b) edellä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen standardien virheellisestä soveltamisesta;c) edellä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen standardien puutteellisuudesta.2 Komissio kuulee asianomaisia osapuolia niin pian kuin mahdollista. Jos komissio näitä kuultuaan havaitsee, että 1 kohdassa tarkoitettu toimenpide on perusteltu, se ilmoittaa tästä viipymättä toimenpiteeseen ryhtyneelle jäsenvaltiolle sekä muille jäsenvaltioille. Jos 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen katsotaan johtuvan standardien puutteellisuudesta ja jos toimenpiteeseen ryhtynyt jäsenvaltio aikoo pitää kyseiset standardit voimassa, komissio saattaa asianomaisia osapuolia kuultuaan asian komitean käsiteltäväksi kahden kuukauden kuluessa ja ryhtyy 6 artiklassa tarkoitettuun menettelyyn.3 Jos lelussa, joka ei ole vaatimustenmukainen, on EY-merkki, asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet ja toimitettava tästä tieto komissiolle, joka toimittaa tiedon tästä muille jäsenvaltioille.4 Komissio huolehtii, että jäsenvaltioille annetaan tiedot tämän menettelyn edistymisestä ja lopputuloksesta.8 artikla 1. a) Ennen kuin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yhdenmukaistettujen standardien mukaisesti valmistettuja leluja saatetaan markkinoille, niihin on kiinnitettävä EY-merkki, jolla lelun valmistaja tai valmistajan yhteisöön sijoittautunut edustaja vahvistaa, että lelut ovat kyseisten standardien mukaisia;b) Lelun valmistajan tai yhteisöön sijoittautuneen valmistajan edustajan on tarkastusta varten pidettävä saatavilla seuraavat tiedot:- kuvaus niistä menetelmistä (kuten testausseloste tai tekninen tiedosto), joilla valmistaja varmistaa tuotannon 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen standardien mukaisuuden, ja tarvittaessa hyväksytyn tarkastuslaitoksen laatima EY-tyyppitodistus; jäljennökset niistä asiakirjoista, jotka valmistaja on toimittanut hyväksytylle tarkastuslaitokselle; kuvaus niistä menetelmistä, joilla valmistaja varmistaa, että tuote vastaa hyväksyttyä mallia;- valmistus- ja varastointipaikkojen osoitteet;- yksityiskohtaiset tiedot tuotteen suunnittelusta ja valmistuksesta;Jos valmistaja tai valmistajan edustaja ei ole sijoittautunut yhteisöön, henkilö, joka saattaa lelun markkinoille yhteisössä on vastuussa siitä, että asiakirjat pidetään saatavilla.2. a) Leluihin, jotka eivät joko kokonaan tai osittain täytä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja standardeja, on ennen niiden saattamista markkinoille kiinnitettävä EY-merkki, jolla valmistaja tai yhteisöön sijoittautunut valmistajan edustaja vahvistaa, että kyseinen lelu vastaa 10 artiklassa säädetyllä tavalla tarkastettua mallia, jonka hyväksytty tarkastuslaitos on ilmoittanut täyttävän 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset vaatimukset;b) lelun valmistajan tai yhteisöön sijoittautuneen valmistajan edustajan on tarkastusta varten pidettävä saatavilla seuraavat tiedot:- yksityiskohtainen kuvaus tuotteen valmistuksesta;- kuvaus niistä menetelmistä (kuten testausseloste tai tekninen tiedosto), joilla valmistaja varmistaa, että tuote vastaa hyväksyttyä mallia;- valmistus- ja varastointipaikkojen osoitteet;- jäljennökset niistä asiakirjoista, jotka valmistaja on toimittanut hyväksytylle tarkastuslaitokselle 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti;- näytteen testaustodistus tai oikeaksi todistettu jäljennös siitä.Jos valmistaja tai valmistajan edustaja ei ole sijoittautunut yhteisöön, henkilö, joka saattaa lelun markkinoille yhteisössä on vastuussa siitä, että asiakirjat pidetään saatavilla.3 Jos 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdan b alakohdassa säädettyjä velvoitteita ei noudateta, toimivaltaisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että velvoitteita noudatetaan.Jos velvoitteiden noudattamatta jättäminen on ilmeistä, jäsenvaltio voi erityisesti vaatia, että valmistajan tai valmistajan yhteisöön sijoittautuneen edustajan on tietyn ajan kuluessa omalla kustannuksellaan järjestettävä hyväksytyn tarkastuslaitoksen suorittama testi sen näyttämiseksi toteen, että yhdenmukaistettuja standardeja ja olennaisia turvallisuusvaatimuksia on noudatettu.9 artikla 1 Liitteessä III on lueteltu ne vähimmäisvaatimukset, jotka jäsenvaltioiden on asetettava, kun ne nimeävät tässä direktiivissä tarkoitettuja hyväksyttyjä tarkastuslaitoksia.2 Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ne hyväksytyt tarkastuslaitokset, joiden vastuulla on 8 artiklan 2 kohdassa ja 10 artiklassa tarkoitetun EY-tyyppitarkastuksen suorittaminen. Komissio julkaisee luettelon näistä tarkastuslaitoksista niille antamine tunnusnumeroineen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, ja komissio on myös vastuussa luettelon pitämisestä ajanmukaisena.3 Jäsenvaltion, joka on hyväksynyt tarkastuslaitoksen, on peruutettava hyväksymisensä, jos se toteaa, ettei tarkastuslaitos enää täytä liitteessä III lueteltuja vaatimuksia. Jäsenvaltion on toimitettava tieto tästä komissiolle viipymättä.10 artikla 1 EY-tyyppitarkastus on menettely, jolla hyväksytty tarkastuslaitos toteaa ja varmentaa, että lelun malli täyttää 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset vaatimukset.2 EY-tyyppitarkastusta koskevan hakemuksen tekee hyväksytylle tarkastuslaitokselle valmistaja tai yhteisöön sijoittautunut valmistajan edustaja.Hakemuksessa on oltava:- kuvaus lelusta;- lelun valmistajan tai valmistajan edustajan tai edustajien nimi ja osoite sekä lelun valmistuspaikka;- täydelliset valmistus- ja suunnittelutiedot, minkä lisäksi hakemukseen on liitettävä valmistettavan lelun malli.3 Hyväksytyn tarkastuslaitoksen on suoritettava EY:n typpitarkastus jäljempänä kuvatulla tavalla:- sen on tarkastettava hakijan sille toimittamat asiakirjat ja todettava, ovatko ne kunnossa;- sen on tarkastettava, ettei lelu vaaranna turvallisuutta tai terveyttä 2 artiklassa tarkoitetulla tavalla;- sen on suoritettava tarvittavat tarkastukset ja testaukset, jos mahdollista 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yhdenmukaistettuja standardeja käyttäen, sen tarkastamiseksi, täyttääkö malli 3 artiklassa tarkoitetut olennaiset vaatimukset;- se voi pyytää lelusta useampia mallikappaleita.4 Jos malli on 3 artiklassa tarkoitettujen olennaisten vaatimusten mukainen, hyväksytyn tarkastuslaitoksen on laadittava EY-tyyppitarkastustodistus, josta on ilmoitettava hakijalle. Tässä todistuksessa on mainittava tarkastuksen perusteella tehdyt johtopäätökset ja todistukseen mahdollisesti sisältyvät ehdot ja siihen on liitettävä hyväksytyn lelun kuvaukset ja piirustukset.Komissio, muut hyväksytyt tarkastuslaitokset ja muut jäsenvaltiot voivat pyynnöstä saada jäljennöksen todistuksesta ja, perustellusta pyynnöstä, jäljennökset suunnitelmista ja valmistusaikataulusta sekä suoritetuista tarkastus- ja testausselosteista.5 Tarkastuslaitoksen, joka kieltäytyy antamasta EY-tyyppitarkastustodistusta on ilmoitettava tästä tarkastuslaitoksen hyväksyneelle jäsenvaltiolle ja komissiolle sekä mainittava kieltäytymisperusteet.11 artikla 1 Edellä 5, 7 ja 8 artiklassa tarkoitettu EY-merkki ja valmistajan tai valmistajan edustajan tai lelua yhteisön alueelle tuovan maahantuojan nimi tai toiminimi tai merkki tai näistä kaksi tai kaikki kolme sekä osoite on pääsääntöisesti kiinnitettävä joko leluun tai lelun pakkaukseen siten, että merkinnät ovat näkyviä, helposti luettavia ja kestäviä. Pienten ja pienistä osista koostuvien lelujen osalta nämä tiedot voidaan edellä tarkoitetulla tavalla kiinnittää pakkaukseen tai lappuun tai lehtiseen. Jos mainittuja tietoja ei ole kiinnitetty leluun, kuluttajaa on neuvottava säilyttämään tiedot.2 EY-merkin muodostaa tunnus "CE".3 Leluihin kielletään kiinnittämästä sellaisia merkkejä tai kirjoituksia, jotka ovat omiaan aiheuttamaan sekaannuksen EY-merkin kanssa.4 Edellä 1 kohdassa mainitut tiedot voidaan lyhentää, jos valmistaja, valmistajan edustaja tai lelua yhteisöön tuova maahantuoja voidaan tunnistaa lyhenteiden perusteella.5 Liitteessä IV luetellaan tiettyjä leluja koskevia varoituksia ja mainintoja niistä varotoimenpiteistä, joihin leluja käytettäessä on ryhdyttävä. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että nämä varoitukset ja varotoimenpiteet, tai jotkut niistä, on yhdessä 4 kohdassa tarkoitettujen tietojen kanssa ilmaistava kansallisilla kielillä kun kyseiset lelut saatetaan markkinoille.12 artikla 1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että niiden markkinoilla oleville leluille suoritetaan pistokokeita, joilla näytetään toteen, että ne ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaisia.Tarkastuksesta vastuussa olevalla viranomaisella:- on pyynnöstä oikeus päästä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun valmistus- tai varastointipaikkaan ja oikeus saada käyttöönsä edellä mainitussa artiklassa tarkoitetut tiedot;- on oikeus pyytää valmistajaa tai valmistajan edustajaa tai lelun markkinoille saattamisesta vastuussa olevaa yhteisöön sijoittautunutta henkilöä toimittamaan 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut tiedot jäsenvaltion asettamassa määräajassa;- on oikeus ottaa näyte ja viedä sen mukanaan tarkastusta ja testausta varten.2 Jäsenvaltion on joka kolmas vuosi lähetettävä komissiolle kertomus tämän direktiivin säännösten soveltamisesta.3 Jäsenvaltioiden ja komission on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 10 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja EY-tyyppitarkastusta koskevia jäljennöksiä käsitellään salassapitovelvollisuutta noudattaen.13 artikla Jäsenvaltion on säännöllisesti ilmoitettava komissiolle niistä toimista, joita niiden hyväksymät tarkastuslaitokset ovat tämän direktiivin mukaisesti toteuttaneet, jotta komissio voi varmistua siitä, että tarkastukset suoritetaan oikealla tavalla ja ilman syrjintää.14 artikla Tämän direktiivin mukaisesti tehty lelun markkinoille saattamista rajoittava päätös on yksityiskohtaisesti perusteltava. Päätöksestä on mahdollisimman pian ilmoitettava sille, jota päätös koskee, ja samalla on ilmoitettava kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa olevan lainsäädännön mukaisista muutoksenhakukeinoista sekä niitä koskevista määräajoista.15 artikla 1 Jäsenvaltioiden on 30 päivään kesäkuuta 1989 mennessä annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 1990 alkaen.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.16 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 3 päivänä toukokuuta 1988Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. BANGEMANN(1) EYVL N:o C 282, 8.11.1986, s. 4(2) EYVL N:o C 246, 14.9.1987, s. 91 ja 9 päivänä maaliskuuta 1988 tehty päätös(3) EYVL N:o C 232, 31.8.1987, s. 22(4) EYVL N:o C 167, 5.7.1986, s. 1(5) EYVL N:o L 109, 26.4.1983, s. 8(6) EYVL N:o C 136, 4.6.1985, s. 1LIITE I TÄSSÄ DIREKTIIVISSÄ EI PIDETÄ LELUINA: (1 artiklan 1 alakohta) 1 joulukoristeita2 aikuisille keräilijöille tarkoitettuja tarkkoja pienoismalleja3 välineitä, jotka on tarkoitettu yhteiseen käyttöön leikkikentillä4 urheiluvälineitä5 välineitä, jotka on tarkoitettu käytettäviksi syvässä vedessä6 aikuisille keräilijöille tarkoitettuja kansallispuku- ja koristenukkeja sekä vastaavia tuotteita7 julkisilla paikoilla (ostoskeskuksissa, asemilla ja vastaavilla) olevia yleisesti käytettäväksi tarkoitettuja leluja8 asiantuntijoille tarkoitettuja palapelejä, joissa on enemmän kuin 500 palaa tai joissa ei ole mallikuvaa9 ilmakivääreitä ja ilmapistooleita10 ilotulitusvälineitä mukaan lukien nallit(1)11 linkoja ja heittokoneita12 tikkapelin metallikärkisiä tikkoja13 yli 24 voltin nimellisjännitteellä toimivia sähköliesiä ja -rautoja tai muita sähköllä käyviä tuotteita14 aikuisten valvonnassa opetukseen tarkoitettuja kuumentamislaitteen sisältäviä tuotteita15 polttomoottoriajoneuvoja16 leikkihöyrykoneita17 polkupyöriä, jotka on tarkoitettu urheilukäyttöön tai pyöräilyyn julkisilla teillä18 yli 24 voltin nimellisjännitteellä toimivia videoleluja, joita voidaan kytkeä videon näyttöruutuun19 vauvojen tutteja20 aitojen tuliaseiden tarkkoja malleja21 lapsille tarkoitettuja jäljitelmäkoruja(1) Lukuun ottamatta nimenomaan leluissa käytettäviksi tarkoitettuja nalleja ja ilman, että tämä säännös vaikuttaa eräissä jäsenvaltioissa jo voimassa oleviin tiukempiin säännöksiinLIITE II LELUJEN OLENNAISET TURVALLISUUSVAATIMUKSET I. YLEISET PERIAATTEET1 Tämän direktiivin 2 artiklassa säädetään, että kun leluja käytetään tarkoitetulla tai ennakoitavissa olevalla tavalla, lelujen käyttäjien ja ulkopuolisten on, ottaen huomioon lasten tavanomainen käyttäytyminen, oltava suojattuja terveysvaaroilta ja ruumiillisen vamman vaaroilta. Edellä tarkoitetut vaarat:a) liittyvät lelun malliin, rakenteeseen tai koostumukseen;b) johtuvat lelun käytöstä eikä niitä voida kokonaan poistaa muuttamatta samalla lelun rakennetta tai koostumusta niin, että lelun tarkoitus muuttuu tai sen olennaiset ominaisuudet häviävät.2 a) Lelun käyttöön liittyvän vaaran on oltava sellainen, että lelun käyttäjät ja tarvittaessa heidän valvojansa voivat hallita sen. Tämä koskee erityisesti leluja, jotka toimintansa, kokonsa ja luonteensa vuoksi on tarkoitettu alle 36 kuukauden ikäisten lasten käyttöön.b) Tämän periaatteen noudattamiseksi on tarvittaessa ilmoitettava lelun käyttäjien alaikäraja tai se, että on tarpeen varmistua siitä, että leluja käytetään vain aikuisten valvonnassa.3 Leluissa tai niiden pakkauksissa ja lelujen mukana olevissa käyttöohjeissa on selkeästi kiinnitettävä lelun käyttäjien tai heidän valvojiensa huomiota lelun käyttöön liittyviin vaaroihin ja siihen, miten nämä vaarat vältetään.II ERITYISET VAARAT1 Fysikaaliset ja mekaaniset ominaisuudeta) Lelujen ja niiden osien sekä kiinnitettyjen lelujen kiinnitysalustojen on oltava mekaanisesti riittävän lujia ja tarvittaessa niin vakaita, että ne kestävät käytön aikana kohdistuvat rasitukset särkymättä tai vääntymättä niin, että ne olisivat omiaan aiheuttamaan ruumiillisen vamman vaaran.b) Lelujen kosketeltavissa olevat reunat, ulkonemat, johdot, kaapelit ja kiinnikkeet on suunniteltava ja rakennettava siten, että ruumiillisen vamman vaara, joka voi aiheutua leluja tai niiden osia kosketeltaessa, on mahdollisimman vähäinen.c) Lelut on suunniteltava ja rakennettava siten, että niiden osien liikkumisesta mahdollisesti aiheutuva ruumiillisen vamman vaara on mahdollisimman vähäinen.d) Alle 36 kuukauden ikäisten lasten käyttöön selvästi tarkoitettujen lelujen, niiden rakenneosien ja niiden irrotettavien osien on oltava kooltaan sellaisia, että lapsi ei voi niellä niitä ja/tai vetää niitä henkeensä.e) Lelut ja niiden osat ja vähittäismyyntipakkaukset eivät saa aiheuttaa kuristumis- tai tukehtumisvaaraa.f) Matalassa vedessä käytettäviksi tarkoitetut lelut, jotka pitävät lapsen pinnalla tai auttavat häntä pysymään pinnalla, on suunniteltava ja rakennettava siten, että lelun suositeltu käyttötarkoitus huomioon ottaen vaara, että lelu menettää kelluvuutensa ja lapselle antamansa tuen, on mahdollisimman vähäinen.g) Leluissa, joiden sisään voi mennä ja jotka siten muodostavat suljetun tilan, on oltava ulospääsy, jonka voi helposti avata sisältä päin.h) Leluissa, joilla niiden käyttäjä voi liikkua, on, jos mahdollista, oltava kyseiseen lelutyyppiin soveltuva ja lelun kehittämään liike-energiaan nähden riittävä jarrujärjestelmä. Edellä tarkoitetun jarrujärjestelmän on oltava helppokäyttöinen, eikä se saa aiheuttaa lelun käyttäjälle tai ulkopuolisille sinkoutumisvaaraa eikä ruumiillisen vamman vaaraa.i) Leluammusten muodon ja koostumuksen ja sen liike-energian, jonka ne saattavat kehittää, kun ne laukaistaan tähän tarkoitukseen suunnitellusta lelusta, on oltava sellainen, että lelu ei sen luonne huomioon ottaen aiheuta käyttäjälleen tai ulkopuolisille kohtuutonta ruumiillisen vamman vaaraa.j) Lelut, joissa on lämmönlähde, on rakennettava siten, että:- lelun esillä olevien ulkopintojen enimmäislämpötila ei pintaa kosketeltaessa aiheuta palovamman vaaraa;- lelun sisältämät nesteet ja kaasut eivät saavuta sellaista lämpötilaa tai painetta, että ne muulla tavoin kuin lelun toimintaan kuuluvina vuotavat ulos lelusta ja saattavat aiheuttaa palovammoja, haavoja tai muita ruumiillisia vammoja.2 Syttyvyysa) Lelut eivät saa muodostaa lapsen ympäristössä palovaaraa. Siksi lelujen materiaalien on oltava sellaisia, jotka1 eivät pala joutuessaan suoraan kosketukseen liekin tai kipinän tai muun mahdollisen sytytyslähteen kanssa; tai2 eivät ole helposti syttyviä (liekki sammuu heti, kun sytytyslähteen vaikutus lakkaa); tai3 syttyessään palavat hitaasti, ja liekki leviää alhaisella nopeudella; tai4 riippumatta lelun kemiallisesta koostumuksesta on käsitelty siten, että palaminen hidastuu.Tällaiset palavat materiaalit eivät saa aiheuttaa muiden lelussa käytettyjen materiaalien syttymisvaaraa.b) Toimintansa kannalta välttämättömistä syistä neuvoston direktiivissä 67/548/ETY(1) määriteltyjä vaarallisia aineita tai valmisteita sisältävissä leluissa, erityisesti kemiallisiin kokeisiin, pienoismallien rakentamiseen, muovin muotoiluun tai keramiikan valamiseen, emalointiin, valokuvaukseen tai muuhun vastaavaan toimintaan tarkoitetut materiaalit ja välineet eivät saa sellaisenaan sisältää aineita tai valmisteita, jotka voivat muuttua syttyviksi menettäessään haihtuvia syttymättömiä aineosia.c) Lelut eivät saa olla räjähtäviä eivätkä ne saa sisältää osia tai aineita, jotka voivat räjähtää käytettäessä leluja tämän direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Tätä säännöstä ei sovelleta lelunalliin, jonka osalta viitataan liitteessä I olevaan 10 kohtaan ja siihen liittyvään alaviitteeseen.d) Lelut, erityisesti kemialliset pelit ja lelut, eivät saa sellaisinaan sisältää aineita tai valmisteita,- jotka sekoitettaessa saattavat räjähtää- kemiallisen reaktion tai kuumentamisen johdosta, taikka- sekoittuessaan hapettavien aineiden kanssa;- jotka sisältävät sellaisia haihtuvia aineita, jotka syttyvät herkästi ilmassa taikka muodostavat syttyvän tai räjähtävän kaasuilmaseoksen.3 Kemialliset ominaisuudet1 Lelut on suunniteltava ja rakennettava siten, että kun niitä käytetään tämän direktiivin 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ne eivät aiheuta terveydellistä haittaa tai ruumiillisen vamman vaaraa joutuessaan ruoansulatus- tai hengityselimiin taikka joutuessaan kosketuksiin ihon, limakalvojen tai silmien kanssa.Niiden on aina oltava asiaa koskevan, tiettyjä tuoteryhmiä tai tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden kieltoa, käytön rajoittamista tai merkitsemistä koskevan yhteisön lainsäädännön asettamien vaatimusten mukaisia.2 Lasten terveyden turvaamiseksi erityisenä tavoitteena on, että lelujen käytöstä aiheutuva aineiden liukeneminen elimistössä ei saa ylittää seuraavia määriä päivässä:0,2 ìg antimonia,0,1 ìg arseenia,25,0 ìg bariumia,0,6 ìg kadmiumia,0,3 ìg kromia,0,7 ìg lyijyä,0,5 ìg elohopeaa,5,0 ìg seleeniä,tai muita vastaavia määriä, jotka yhteisön lainsäädännössä mahdollisesti asetetaan näille tai muille aineille tieteellisen näytön.Näiden aineiden elimistöön siirtyvällä määrällä tarkoitetaan lelusta liukenevaa ainetta, jolla on toksikologista merkitystä.3 Lelut eivät saa sisältää sellaisia määriä direktiivissä 67/548/ETY ja 88/379/ETY(2) tarkoitettuja vaarallisia aineita tai valmisteita, että ne saattavat vaarantaa leluja käyttävien lasten terveyden. Vaarallisten aineiden tai valmisteiden sisällyttäminen leluun on ankarasti kiellettyä aina, kun ainetta tai valmistetta on lelua käytettäessä tarkoitus käyttää sellaisenaan.Jos kuitenkin rajallinen määrä edellä tarkoitettuja aineita tai valmisteita on välttämätöntä, jotta tiettyjen lelujen, erityisesti kemiallisiin kokeisiin, pienoismallien rakentamiseen, muovin muotoiluun tai keramiikan valamiseen, emalointiin, valokuvaukseen tai muuhun samankaltaiseen toimintaan tarvittavien materiaalien ja välineiden toimintaa varten, ne sallitaan siihen enimmäispitoisuuteen asti, jonka Euroopan standardointikomitea (CEN) toimeksiannosta erikseen määrittelee kullekin aineelle tai valmisteelle direktiivin 83/189/ETY mukaisesti perustetun komitean menettelyjen mukaisesti, jos sallittujen aineiden ja valmisteiden merkinnät ovat yhteisön luokitussääntöjen mukaiset noudattaen liitteessä IV olevan 4 kohdan säännöksiä.4 Sähköominaisuudeta) Sähkökäyttöisten lelujen virtalähteen nimellisjännite ei saa olla yli 24 volttia eikä lelun minkään osan jännite saa olla yli 24 volttia.b) Lelujen osat, jotka on yhdistetty sähköiskun vaaraa aiheuttavaan sähkövoiman lähteeseen tai jotka saattavat joutua kosketuksiin tällaisen lähteen kanssa, sekä näihin osiin sähkövirtaa johtavat kaapelit tai muut johtimet on siten eristettävä ja mekaanisesti suojattava, että sähköiskun vaara vältetään.c) Sähkökäyttöiset lelut on suunniteltava ja rakennettava siten, että niiden suoraan kosketettavissa olevat pinnat eivät aiheuta enimmäislämpötilassaan palovammoja niitä kosketettaessa.5 HygieniaLelut on suunniteltava ja rakennettava siten, että ne täyttävät niille asetetut hygienia- ja puhtausvaatimukset niin, että ne eivät aiheuta infektio-, sairastumis- ja saastumisvaaraa.6 RadioaktiivisuusLelut eivät saa sisältää radioaktiivisia alkuaineita tai muita radioaktiivisia aineita sellaisessa muodossa tai niin suurina määrinä, että ne saattavat olla vahingollisia lapsen terveydelle. Tähän sovelletaan neuvoston direktiiviä 80/836/Euratom(3).(1) EYVL N:o 196, 16.8.1967, s. 1(2) EYVL N:o L 187, 16.7.1988, s. 14(3) EYVL N:o L 246, 17.9.1980, s. 1LIITE III VÄHIMMÄISVAATIMUKSET, JOTKA HYVÄKSYTTYJEN TARKASTUSLAITOSTEN ONTÄYTETTÄVÄ (9 artiklan 1 kohta) Jäsenvaltioiden nimeämien hyväksyttyjen tarkastuslaitosten on täytettävä seuraavat vähimmäisvaatimukset:1 henkilökuntaa ja tarpeellisia varoja ja välineitä on oltava saatavilla;2 henkilökunnan on oltava teknisesti pätevää ja ammatillisesti rehellistä;3 teknisen ja muun henkilökunnan on oltava riippumatonta kaikista lelujen kanssa suoraan tai välillisesti tekemisissä olevista piireistä, ryhmistä tai henkilöistä sen suorittaessa tässä direktiivissä säädettyjä tarkastuksia, laatiessa selosteita, antaessa todistuksia ja suorittaessa valvontaa;4 henkilökunnan on noudatettava salassapitovelvollisuutta;5 tarkastuslaitoksella on oltava vastuuvakuutus, jollei valtio kansallisen lainsäädännön nojalla vastaa vahingosta.Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on määräajoin tarkastettava, että 1 ja 2 kohdassa säädetyt ehdot täytetään.LIITE IV LELUJEN KÄYTÖSSÄ HUOMIOON OTETTAVIA VAROITUKSIA JA VAROTOIMENPITEITÄ (11 artiklan 5 kohta) Leluihin on liitettävä asianmukaiset selkeät varoitukset niiden käyttöön liittyvien ja olennaisiin vaatimuksissa tarkoitettujen vaaratekijöiden vähentämiseksi, erityisesti seuraavissa tapauksissa:1 Lelut, joita ei ole tarkoitettu alle 36 kuukauden ikäisille lapsilleLeluissa, jotka saattavat olla vaarallisia alle 36 kuukauden ikäisille lapsille, on oltava varoitus, esimerkiksi: "Ei sovellu alle 36 kuukauden ikäisille lapsille" tai "Ei sovellu alle 3-vuotiaille", ja leluihin tai niiden käyttöohjeisiin on lisäksi liitettävä lyhyt maininta tämän rajoituksen syynä olevista erityisistä vaaroista.Tämä määräys ei koske leluja, jotka toimintansa, kokonsa, luonteensa, ominaisuuksiensa tai muun painavan syyn vuoksi ovat selvästi sopimattomia alle 36 kuukauden ikäisille lapsille.2 Liukuradat, ripustettavat keinut ja renkaat, trapetsit, köydet ja muut vastaavat poikkipalkkiin kiinnitettävät lelutEdellä tarkoitettujen lelujen mukana on oltava ohjeet, joissa korostetaan sitä, että lelujen keskeiset osat (kannattimet, kiinnittimet, ankkuroinnit ja muut vastaavat osat) on tarkistettava ja huollettava säännöllisin väliajoin, ja joissa huomautetaan, että jos näitä tarkistuksia ei tehdä, lapsi saattaa pudota tai lelu saattaa kääntyä ympäri.Lelun oikeasta kokoamistavasta on myös annettava ohjeet, joissa mainitaan ne osat, jotka väärin koottuina saattavat aiheuttaa vaaraa.3 ToimintalelutToimintaleluissa tai niiden pakkauksissa on oltava merkintä: "Varoitus: lelua saa käyttää vain aikuisen välittömässä valvonnassa".Näiden lelujen mukana on lisäksi oltava käyttöohjeet ja ohjeet tarvittavista varotoimenpiteistä sekä varoitus, että näiden varotoimenpiteiden laiminlyönti saattaa lelun käyttäjän alttiiksi erikseen luetelluille vaaroille, jotka yleensä liittyvät siihen laitteeseen tai tuotteeseen, jonka pienoismalli tai jäljitelmä lelu on. Ohjeissa on myös mainittava, että lelu on pidettävä poissa hyvin pienten lasten ulottuvilta.Toimintalelulla tarkoitetaan lelua, jota käytetään samalla tavalla kuin jotakin sellaista laitetta, joka on tarkoitettu aikuisille ja jonka pienoismalli lelu yleensä on.4 Lelut, jotka niiden luonteesta johtuen sisältävät vaarallisia aineita tai valmisteita. Kemialliset lelut.a) Sen lisäksi mitä vaarallisten aineiden tai valmisteiden luokittelua, pakkaamista ja merkitsemistä koskevien yhteisön direktiivien säännösten soveltaminen edellyttää, vaarallisia aineita tai valmisteita sisältävien lelujen käyttöohjeissa on oltava varoitus näiden aineiden tai valmisteiden vaarallisuudesta ja maininta varotoimenpiteistä, jotka ovat selkeästi eriteltävä lelutyyppien mukaan, niihin liittyvien vaarojen välttämiseksi. Käyttöohjeissa on myös annettava ensiapuohjeet tällaisen lelun käytöstä mahdollisesti aiheutuvan vakavan onnettomuuden varalta. Ohjeissa on myös mainittava, että lelu on pidettävä poissa hyvin pienten lasten ulottuvilta.b) Edellä a alakohdassa lueteltujen ohjeiden lisäksi kemiallisten lelujen pakkauksissa on oltava seuraava merkintä: "Varoitus: tarkoitettu vain yli (1)-vuotiaille. Lelua saa käyttää vain aikuisen valvonnassa.(1) Iän määrää valmistaja"Kemiallisina leluina pidetään erityisesti seuraavia: kemian harrastesarjoja, muovinvalusarjoja, välinesarjoja keramiikan tekoa, emalointia ja valokuvausta varten sekä muita vastaavia leluja.5 Lasten luistimet ja rullalaudatJos näitä tuotteita myydään leluina, niissä on oltava merkintä:"Varoitus: käytettävä suojavarusteita."Jotta lelun käyttäjät ja ulkopuoliset eivät loukkaisi itseään kaatuessaan tai törmätessään, käyttöohjeissa on lisäksi oltava maininta siitä, että lelua on käytettävä varoen, koska sen käyttäminen vaatii erityistä taitoa. Suositeltavista suojavarusteista (esimerkiksi kypärät, suojakäsineet, polvi- ja kyynärpääsuojukset ja vastaavat) on myös oltava maininta.6 VesilelutLiitteessä II olevan II osan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitetuissa vesileluissa on oltava varoitus, joka on standardissa EN/71 olevan 1 ja 2 osan mukauttamista koskevan CENin muistion mukainen:"Varoitus: lelua saa käyttää vain aikuisen valvonnassa ja vain vedessä, jossa lapsi ylettyy pohjaan."