Avis juridique important

|

31993L0010

Komission direktiivi 93/10/ETY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1993, regeneroidusta selluloosasta valmistetusta kalvosta tehdyistä, elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvista tarvikkeista

Virallinen lehti nro L 093 , 17/04/1993 s. 0027 - 0036 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 24 s. 0027  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 24 s. 0027

KOMISSION DIREKTIIVI 93/10/ETY,annettu 15 päivänä maaliskuuta 1993,regeneroidusta selluloosasta valmistetusta kalvosta tehdyistä, elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvista tarvikkeista EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia tarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/109/ETY(1) ja erityisesti sen 3 artiklan,kuultuaan elintarvikealan tiedekomiteaa,sekä katsoo, ettäottaen huomioon muutokset, joita on jouduttu tekemään ja joita nyt tehdään, regeneroidusta selluloosasta valmistetusta kalvosta tehtyjä, elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia tarvikkeita koskevaan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 25 päivänä huhtikuuta 1983 annettuun neuvoston direktiiviin 83/229/ETY(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 92/15/ETY(3), on tarpeen korvata direktiivi,ottaen huomioon mainitun toimenpiteen laajuuden ja vaikutukset tällä direktiivillä säädettävät yhteisön toimenpiteet eivät ole ainoastaan tarpeellisia vaan myös välttämättömiä sisämarkkinoiden tavoitteiden saavuttamiseksi; jäsenvaltiot eivät voi yksin saavuttaa näitä tavoitteita; niiden toteuttamisesta yhteisön tasolla säädetään jo direktiivissä 89/109/ETY,direktiivin 89/109/ETY 2 artiklassa säädetään, että valmiista tarvikkeista ei saa siirtyä elintarvikkeeseen niiden ainesosia siinä määrin, että siitä voisi aiheutua vaaraa ihmisten terveydelle tai seurata sopimattomalla tavalla elintarvikkeiden koostumuksen muuttumista,tämän tavoitteen saavuttamiseksi regeneroidusta selluloosasta valmistettujen kalvojen osalta sopiva keino on direktiivin 89/109/ETY 3 artiklassa tarkoitettu erityisdirektiivi,regeneroidusta selluloosasta valmistetuista synteettisistä kuorista olisi säädettävä erityissäännöksillä,menetelmä, jolla osoitetaan, että väriaineiden siirtymistä ei tapahdu, olisi laadittava myöhemmässä vaiheessa,kansalliset säännökset jäävät voimaan, kunnes puhtausvaatimukset ja analyysimenetelmät laaditaan,sallittujen aineiden luettelon laatiminen, täydennettynä sallituilla enimmäismäärillä, on tässä tapauksessa periaatteessa riittävä direktiivin 89/109/ETY 2 artiklassa säädetyn tavoitteen toteuttamiseksi,di(2-hydroksietyyli)eetteriä (=dietyleeniglykoli) ja etaanidiolia (=monoetyleeniglykoli) voi kuitenkin siirtyä huomattavia määriä tiettyihin elintarvikkeisiin ja tämän mahdollisuuden välttämiseksi on ennakkotoimenpiteenä suositeltavaa säätää lopullisesti näiden aineiden suurimmasta sallitusta pitoisuudesta elintarvikkeissa, jotka ovat olleet kosketuksissa regeneroidusta selluloosasta valmistettujen kalvojen kanssa,kuluttajan terveyden suojelemisen kannalta on suotavaa, että regeneroidun selluloosakalvon painatusta sisältävät pinnat eivät joudu suorasti kosketuksiin elintarvikkeiden kanssa,direktiivin 89/109/ETY 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu kirjallinen vakuutus olisi toimitettava, jos regeneroidusta selluloosasta tehtyä kalvoa käytetään ammattikäytössä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuviin tarvikkeisiin, lukuun ottamatta tarvikkeita, jotka ovat luonteeltaan sellaisia, että ne on selvästi tarkoitettu sellaiseen käyttöön, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Tämä direktiivi on direktiivin 89/109/ETY 3 artiklassa tarkoitettu erityisdirektiivi.2 Tämä direktiivi koskee liitteessä I määriteltyä regeneroitua selluloosakalvoa, joka:a) sellaisenaan muodostaa valmiin tuotteen; taib) on osa muita aineita sisältävästä valmiista tuotteestaja on tarkoitettu joutumaan tai käyttötarkoituksensa mukaisesti joutuu elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin.3 Tämä direktiivi ei koske:a) regeneroitua selluloosakalvoa, jolla sillä puolella, joka on tarkoitettu joutumaan tai käyttötarkoituksensa mukaisesti joutuu elintarvikkeiden kanssa kosketukseen, on pinnoite, jonka paino ylittää 50 mg/dm2,b) regeneroidusta selluloosasta valmistettuja synteettisiä kuoria.2 artikla 1 Vain liitteessä II lueteltuja aineita tai aineryhmiä saa käyttää regeneroidun selluloosakalvon valmistuksessa ja vain liitteessä täsmennetyin edellytyksin.2 Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, muita kuin liitteessä II lueteltuja aineita voidaan käyttää, jos näitä aineita käytetään väriaineina (värit ja pigmentit) tai sideaineina, jos näitä aineita ei siirry elintarvikkeisiin validoiduilla menetelmillä havaittavia määriä.3 artikla Regeneroidun selluloosakalvon painatusta sisältävät pinnat eivät saa joutua kosketuksiin elintarvikkeen kanssa.4 artikla 1 Kaupan pitämisen eri vaiheissa, lukuun ottamatta vähittäiskauppaa, regeneroidusta selluloosasta valmistettuihin, elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuviin tarvikkeisiin on liitettävä kirjallinen vakuutus direktiivin 89/109/ETY 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti.2 Edellä 1 kohtaa ei sovelleta regeneroidusta selluloosasta valmistettuihin tarvikkeisiin, jotka ovat luonteeltaan sellaisia, että ne on selvästi tarkoitettu joutumaan kosketuksiin elintarvikkeiden kanssa.3 Jos erityiset käytön edellytykset ilmoitetaan, regeneroidusta selluloosasta valmistetut tarvikkeet on varustettava vastaavin merkinnöin.5 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivästä tammikuuta 1994. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Jäsenvaltioiden on:- sallittava tämän direktiivin säännösten mukaisen elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvan regeneroidun selluloosakalvon kauppa ja käyttö 1 päivästä tammikuuta 1994;- kiellettävä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvan regeneroidun selluloosakalvon, joka ei ole tämän direktiivin eikä direktiivin 83/229/ETY mukainen, kauppa ja käyttö 1 päivästä tammikuuta 1994;- kiellettävä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvan regeneroidun selluloosakalvon, joka ei ole tämän direktiivin mukainen, mutta joka on direktiivin 83/229/ETY mukainen, kauppa ja käyttö 1 päivästä tammikuuta 1995.2 Näissä jäsenvaltioiden antamissa 1 kohdassa tarkoitetuissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.6 artikla 1 Kumotaan direktiivi 83/229/ETY 1 päivästä tammikuuta 1994.2 Viitaukset direktiiviin 83/229/ETY on tulkittava viittauksiksi tähän direktiiviin ja ne on luettava liitteessä III esitetyn vastaavuustaulukon mukaisesti.7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 15 päivänä maaliskuuta 1993.Komission puolestaMartin BANGEMANKomission jäsen(1) EYVL N:o L 40, 11.2.1989, s. 38(2) EYVL N:o L 123, 11.5.1983, s. 31(3) EYVL N:o L 102, 16.4.1992, s. 44LIITE I REGENEROIDUN SELLULOOSAKALVON MÄÄRITELMÄ Regeneroitu selluloosakalvo on ohut levymäinen materiaali, joka on valmistettu kierrättämättömästä puusta tai puuvillasta saadusta puhdistetusta selluloosasta. Teknisten vaatimusten mukaisesti sopivia aineita voidaan lisätä joko massaan tai kalvon pintaan. Regeneroitu selluloosakalvo voi olla pinnoitettu joko yhdeltä tai molemmilta puolilta.LIITE II LUETTELO AINEISTA, JOIDEN KÄYTTÖ ON SALLITTU REGENEROIDUN SELLULOOSAKALVON VALMISTUKSESSA Huomaa- Tämän liitteen ensimmäisessä ja toisessa osassa prosenttiluvut ilmaistaan paino-osuuksina (w/w) laskettuna vedettömästä regeneroidusta selluloosakalvosta.- Tavanomaiset tekniset nimitykset ovat annettu hakasuluissa.- Puhtausvaatimusten osalta käytettyjen aineiden on oltava hyvää teknistä laatua.>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>LIITE III >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31990L0496

Neuvoston direktiivi 90/496/ETY, annettu 24 päivänä syyskuuta 1990, elintarvikkeiden ravintoarvomerkinnöistä

Virallinen lehti nro L 276 , 06/10/1990 s. 0040 - 0044 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 10 s. 0007  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 10 s. 0007

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 24 päivänä syyskuuta 1990,elintarvikkeiden ravintoarvomerkinnöistä (90/496/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäon tärkeää toteuttaa toimenpiteet sisämarkkinoiden asteittaiseksi toteuttamiseksi 31 päivään joulukuuta 1992 mennessä; sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan,yleinen mielenkiinto ruokavalion ja terveyden väliseen suhteeseen ja yksilöllisiin tarpeisiin soveltuvan ruokavalion valintaan on kasvamassa,neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat katsoivat Euroopan syövän vastaisesta ohjelmasta 7 päivänä heinäkuuta 1986 antamassaan päätöslauselmassa ravitsemuksen parantamisen olevan tärkeintä,tiedot ravitsemuksen pääperiaatteista ja tarvittavat ravintoarvomerkinnät elintarvikkeissa edistäisivät osaltaan merkittävästi kuluttajan mahdollisuuksia tehdä näitä valintoja,ravintoarvomerkintöjä koskevan säännöksen tulisi olla avuksi yleisön ravitsemuskasvatuksessa,toisaalta kuluttajan hyödyksi ja toisaalta mahdollisten kaupan teknisten esteiden välttämiseksi ravintoarvomerkinnät tulisi esittää standardoidulla, koko yhteisössä noudatettavalla tavalla,elintarvikkeiden, joissa on ravintoarvomerkintöjä, tulisi täyttää tämän direktiivin säännökset,kaikki muut ravintoarvomerkintätavat tulisi kieltää, mutta elintarvikkeiden, joissa ei ole ravintoarvomerkintöjä, tulisi antaa liikkua vapaasti,keskivertokuluttajan huomion herättämiseksi ja tietojen saamiseksi palvelemaan sitä tarkoitusta, jonka vuoksi ne esitetään, ja ottaen huomioon nykyisen alhaisen tiedontason ravitsemusasioissa annettujen tietojen tulisi olla yksinkertaisia ja helposti ymmärrettäviä,kun tätä direktiiviä on sovellettu jonkin aikaa, voidaan asiasta saada arvokasta kokemusta, sekä voidaan arvioida kuluttajan suhtautumista tapaan, jolla ravintoarvotietoja annetaan, jolloin komissio voi arvioida säännöksiä ja ehdottaa tarvittavia muutoksia niihin,saadakseen ne, joita asia koskee, erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset, tekemään ravintoarvomerkintöjä mahdollisimman moniin tuotteisiin, tulisi toimenpiteitä, joilla tiedot saadaan täydellisemmiksi ja tasapuolisemmiksi, ottaa käyttöön asteittain,tässä direktiivissä annetuissa säännöksissä tulisi myös ottaa huomioon Codex Alimentarius -ohjeet ravintoarvomerkinnöistä, jayleiset merkitsemistä koskevat säännökset ja määritelmät sisältyvät kuluttajalle myytäviksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annettuun neuvoston direktiiviin 79/112/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/395/ETY(5); tässä direktiivissä voidaan sen vuoksi rajoittua ravintoarvomerkintöjä koskeviin säännöksiin,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1 Tämä direktiivi koskee kuluttajalle sellaisenaan myytävien elintarvikkeiden ravintoarvomerkintöjä. Sitä sovelletaan myös elintarvikkeisiin, jotka on tarkoitettu toimitettaviksi ravintoloille, sairaaloille, työpaikkaruokaloille ja muille vastaaville suurtalouksille, jäljempänä `suurtaloudet`.2 Tätä direktiiviä ei sovelleta:- luonnon kivennäisvesiin tai muihin juomavesiin;- erityisvalmisteisiin/ravintoainevalmisteisiin.3 Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä toukokuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/398/ETY(6) ja mainitun direktiivin 4 artiklassa tarkoitetuissa erityisdirektiiveissä annettujen merkintöjä koskevien säännösten soveltamista.4 Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `ravintoarvomerkinnällä` pakkauksessa olevaa tietoa, joka koskee:i) energiasisältöä;ii) seuraavia ravintoaineita:- proteiini,- hiilihydraatti,- rasva,- ravintokuitu,- natrium,- vitamiinit ja kivennäisaineet, jotka on lueteltu liitteessä ja joita esiintyy liitteessä määriteltyjä merkitseviä määriä.Muutokset vitamiinien, kivennäisaineiden ja niiden suositeltujen päiväannosten luetteloon tehdään 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen;b) `ravitsemuksellisella väitteellä` esitystä ja mainonnallista ilmoitusta, jossa ilmoitetaan, viitataan tai annetaan ymmärtää elintarvikkeella olevan erityisiä ravitsemuksellisia ominaisuuksia energiasisältönsä (kaloriarvonsa) osalta, jota siitä- saa,- saa vähennettyinä tai lisättyinä määrinä tai- ei saa,tai ravintoaineidensa vuoksi, joita se- sisältää,- sisältää vähennettyinä tai lisättyinä määrinä tai- ei sisällä.Maininta ravintoaineen laadusta tai määrästä ei ole ravitsemuksellinen väite, mikäli lainsäädännössä vaaditaan sitä.Jäljempänä 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti voidaan tietyissä tapauksissa päättää, onko tässä kohdassa kuvatut ehdot täytetty;c) `proteiinilla` proteiinisisältöä, joka on laskettu käyttämällä kaavaa: proteiini = Kjeldahl-kokonaistyppi × 6,25;d) `hiilihydraatilla` hiilihydraattia, joka metaboloituu ihmisessä, myös polyoleja;e) `sokereilla` ruoassa olevia monosakkarideja ja disakkarideja, mutta ei polyoleja;f) `rasvalla` lipidejä, myös fosfolipidejä;g) `tyydyttyneillä` rasvahappoja, joissa ei ole kaksoissidoksia;h) `monotyydyttymättömillä` rasvahappoja, joissa on yksi cis-kaksoissidos;i) `polytyydyttymättömillä` rasvahappoja, joissa on cis, cis-metyleenin erottamia kaksoissidoksia;j) `ravintokuidulla` ainetta, joka määritellään 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ja mitataan analyysimenetelmällä, josta päätetään edellä tarkoitettua menettelyä noudattaen;k) `keskiarvolla` arvoa, joka parhaiten esittää sen ravintoaineen määrää, jota kyseinen elintarvike sisältää, ja joka kuvaa poikkeamia, jotka johtuvat vuodenaikojen vaihtelusta, kulutusmalleista ja muista tekijöistä, jotka voivat aiheuttaa vaihteluja todellisessa arvossa.2 artikla1 Jollei 2 kohdassa toisin säädetä, ravintoarvomerkintöjen tekeminen on vapaaehtoista.2 Jos pakkauksessa, esillepanossa tai mainonnassa, lukuun ottamatta yleismainontaa, esiintyy ravitsemuksellinen väite, ravintoarvomerkinnät ovat pakollisia.3 artiklaSallittuja ovat ainoastaan energia-arvoa koskevat ja 1 artiklan 4 kohdan a alakohdan ii alakohdassa lueteltuihin ravintoaineisiin viittaavat ravitsemukselliset väitteet sekä niihin aineisiin liittyvät väitteet, jotka kuuluvat kyseisiin ravintoaineryhmiin tai ovat osana niissä. Tässä artiklassa tarkoitettuja ravitsemuksellisia väitteitä rajoittavat tai kieltävät säännökset annetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.4 artikla1 Jos ravintoarvomerkintöjä tehdään, annettavissa tiedoissa on oltava joko ryhmän 1 tai ryhmän 2 tiedot seuraavassa järjestyksessä:Ryhmä 1a) energiasisältö;b) proteiinin, hiilihydraatin ja rasvan määrät.Ryhmä 2a) energiasisältö;b) proteiinin, hiilihydraatin, sokerien, rasvan, tyydyttyneiden rasvahappojen, ravintokuidun ja natriumin määrät.2 Jos ravitsemuksellinen väite koskee sokereita, tyydyttyneitä rasvahappoja, ravintokuitua tai natriumia, tiedoissa on oltava ryhmän 2 tiedot.3 Ravintoarvotiedoissa voidaan myös ilmoittaa yhden tai useamman seuraavan aineen määrät:- tärkkelys;- polyolit;- monotyydyttymättömät rasvahapot;- polytyydyttymättömät rasvahapot;- kolesteroli;- mikä tahansa liitteessä lueteltu kivennäisaine tai vitamiini, jota esiintyy tuossa liitteessä säädetty merkitsevä määrä.4 Niiden aineiden, jotka kuuluvat 1 ja 3 alakohdassa tarkoitettuihin ravintoaineryhmiin tai ovat osa sitä, ilmoittamisen on oltava pakollista, jos ravitsemuksellinen väite esitetään.Lisäksi, jos polytyydyttymättömien tai monotyydyttymättömien rasvahappojen tai kolesterolin määrä ilmoitetaan, on ilmoitettava myös tyydyttyneiden rasvahappojen määrä, jolloin viimeksi mainitun ilmoittaminen ei muodosta 2 kohdassa tarkoitettua ravitsemuksellista väitettä.5 artikla1 Ilmoitettava energiasisältö on laskettava käyttämällä seuraavia muuntokertoimia:>TAULUKON PAIKKA>2 Seuraavia seikkoja koskevat säännökset annetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen:- 1 alakohdassa mainittuja muuntokertoimia koskevat muutokset;- sellaisten aineiden lisääminen 1 alakohdassa olevaan luetteloon, jotka kuuluvat siinä alakohdassa tarkoitettuun ravintoaineryhmään tai ovat osa sitä, sekä niiden kertointen lisääminen elintarvikkeiden energiasisällön laskemiseksi tarkemmin.6 artikla1 Energiasisältö ja ravintoaineiden tai niiden osien osuudet on ilmoitettava numeroin. Käytettävät yksiköt ovat seuraavat:>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>2 Tiedot on ilmoitettava 100 grammaa tai 100 millilitraa kohti. Lisäksi tämä tieto voidaan antaa annosta kohti, jonka suuruus ilmoitetaan pakkauksessa, tai yksikköä kohti, jos pakkauksessa olevien yksiköiden lukumäärä ilmoitetaan.3 Noudattaen 10 artiklassa säädettyä menettelyä voidaan päättää, että 1 ja 2 kohdassa säädetyt tiedot voidaan myös ilmoittaa määritellyissä muodoissa graafisesti.4 Edellä mainittujen määrien on oltava samat kuin myytävien elintarvikkeiden. Tarvittaessa nämä tiedot voivat koskea elintarviketta valmistuksen jälkeen, jos riittävän yksityiskohtaiset valmistusohjeet annetaan ja tiedot koskevat nautittavaksi valmistettua elintarviketta.5 a) Tiedot vitamiineista ja kivennäisaineista on myös ilmoitettava prosentteina liitteessä annetusta suositeltavasta päiväannoksesta (RDA) 2 alakohdassa tarkoitettujen määrien yhteydessä.b) Vitamiinien ja kivennäisaineiden prosenttiosuus suositeltavasta päiväannoksesta (RDA) voidaan myös ilmoittaa graafisesti. Säännökset tämän alakohdan täytäntöönpanosta annetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.6 Jos sokerit tai polyolit tai tärkkelys ilmoitetaan, ne on ilmoitettava välittömästi hiilihydraattisisällön jälkeen seuraavalla tavalla:>TAULUKON PAIKKA>joista:>TAULUKON PAIKKA>7 Jos rasvahappojen määrä tai tyyppi tai kolesterolin määrä ilmoitetaan, tämän ilmoituksen on välittömästi seurattava kokonaisrasvan ilmoittamista seuraavalla tavalla:>TAULUKON PAIKKA>josta:>TAULUKON PAIKKA>8 Ilmoitettujen arvojen on tapauksen mukaan oltava keskiarvoja, jotka perustuvat:a) valmistajan tekemään analyysiin elintarvikkeesta;b) laskelmaan, joka on tehty käytettyjen ainesosien tunnettujen tai todellisten keskiarvolukujen perusteella;c) laskelmaan, joka perustuu yleisesti tunnettuun ja hyväksyttyyn tietoon.Yksityiskohtaiset säännökset ensimmäisen alakohdan soveltamiseksi erityisesti ilmoitettujen lukuarvojen ja viranomaistarkastuksissa saatujen lukuarvojen välisten erojen osalta annetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.7 artikla1 Tässä direktiivissä tarkoitetut tiedot on esitettävä yhtenä kokonaisuutena taulukon muodossa, numeroarvot suorassa linjassa, jos tilaa on. Jos tilaa ei ole, tiedot on annettava vaakasuorilla riveillä.Ne on painettava luettavilla ja pysyvillä merkeillä ja helposti havaittavaan paikkaan.2 Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tässä direktiivissä tarkoitetut tiedot ovat ostajien helposti ymmärtämällä kielellä, jollei ostajan tiedonsaannista varmistuta muilla keinoin. Tällä säännöksellä ei estetä ilmoittamasta tätä tietoa useammalla kielellä.3 Jäsenvaltioiden on oltava säätämättä ravintoainemerkinnöistä yksityiskohtaisempia vaatimuksia kuin tässä direktiivissä jo säädetään.8 artiklaKuluttajalle tai suurtalouksille myytävien pakkaamattomien elintarvikkeiden ja ostajan pyynnöstä myyntihetkellä pakattavien elintarvikkeiden tai välitöntä myyntiä varten pakattujen elintarvikkeiden osalta 4 artiklassa tarkoitetun tiedon laajuus ja esitystapa voidaan vahvistaa kansallisin säännöksin tai määräyksin, kunnes yhteisön säännökset annetaan 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.9 artiklaToimenpiteistä, joilla saattaa olla kansanterveyteen kohdistuvia vaikutuksia, päätetään vasta sen jälkeen, kun päätöksellä 74/234/ETY(7) perustettua elintarvikealan tiedekomiteaa on kuultu.10 artikla1 Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa päätöksellä 69/414/ETY(8) perustetun pysyvän elintarvikekomitean, jäljempänä `komitea`, käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3 a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.c) Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.11 artikla1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Nämä toimenpiteet on pantava täytäntöön siten, että:- tämän direktiivin mukaisten tuotteiden pitäminen kaupan sallitaan 1 päivästä huhtikuuta 1992 alkaen;- niiden tuotteiden pitäminen kaupan, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, kielletään 1 päivästä lokakuuta 1993 alkaen.2 Ravintoarvomerkintöjen tekeminen vapaaehtoisesti tai ravitsemuksellisen väitteen vuoksi yhdestä tai useammasta seuraavasta ravintoaineesta: sokerit, tyydyttyneet rasvahapot, ravintokuitu, natrium, ei saa 1 päivään lokakuuta 1995 asti aiheuttaa 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyä velvoitetta ilmoittaa kaikkia näitä ravintoaineita.3 Komissio antaa 1 päivään lokakuuta 1998 mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta. Samalla se tarvittaessa antaa neuvostolle aiheelliset muutosehdotukset.12 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 24 päivänä syyskuuta 1990.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaV. SACCOMANDI(1) EYVL N:o C 282, 5.11.1988, s. 8 ja EYVL N:o C 296, 24.11.1989, s. 3(2) EYVL N:o C 158, 26.6.1989, s. 250 ja EYVL N:o C 175, 16.7.1990, s. 76(3) EYVL N:o C 159, 26.6.1989, s. 41(4) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 1(5) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 17(6) EYVL N:o L 186, 30.6.1989, s. 27(7) EYVL N:o L 136, 20.5.1974, s. 1(8) EYVL N:o L 291, 19.11.1969, s. 9LIITE>TAULUKON PAIKKA>Päätettäessä siitä, mikä on merkitsevä määrä, tulisi yleensä ottaa huomioon 15 prosenttia tässä liitteessä määritellystä suositeltavasta annoksesta, joka saadaan 100 grammasta tai 100 millilitrasta tai pakkauksesta, jos pakkaus sisältää vain yhden annoksen.


title: Komission direktiivi 2012/14/EU, annettu 8 päivänä toukokuuta 2012 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY muuttamisesta metyylinonyyliketonin lisäämiseksi tehoaineena liitteeseen I  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               9.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 123/36

         KOMISSION DIREKTIIVI 2012/14/EU,
   annettu 8 päivänä toukokuuta 2012,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY muuttamisesta metyylinonyyliketonin lisäämiseksi tehoaineena liitteeseen I
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY (1) ja erityisesti sen 16 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kymmenvuotisen työohjelman toisesta vaiheesta 4 päivänä joulukuuta 2007 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1451/2007 (2) vahvistetaan luettelo tehoaineista, jotka on arvioitava sen selvittämiseksi, olisiko ne mahdollisesti lisättävä direktiivin 98/8/EY liitteeseen I, I A tai I B. Luettelossa on mukana metyylinonyyliketoni.

               (2)

               Metyylinonyyliketonin käyttöä tuotetyypissä 19 (karkotteet ja houkutteet), sellaisena kuin tuotetyyppi on määriteltynä direktiivin 98/8/EY liitteessä V, on asetuksen (EY) N:o 1451/2007 nojalla arvioitu direktiivin 98/8/EY 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               (3)

               Espanja, joka oli nimetty esitteleväksi jäsenvaltioksi, toimitti komissiolle 8 päivänä huhtikuuta 2009 toimivaltaisen viranomaisen kertomuksen sekä suosituksen asetuksen (EY) N:o 1451/2007 14 artiklan 4 ja 6 kohdan mukaisesti.

               (4)

               Jäsenvaltiot ja komissio tarkastelivat toimivaltaisen viranomaisen kertomusta. Biosidivalmisteita käsittelevä pysyvä komitea sisällytti tarkastelun tulokset arviointikertomukseen asetuksen (EY) N:o 1451/2007 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti 9 päivänä joulukuuta 2011.

               (5)

               Arvioinnit osoittavat, että karkotteina käytettävien metyylinonyyliketonia sisältävien biosidituotteiden voidaan odottaa täyttävän direktiivin 98/8/EY 5 artiklassa asetetut vaatimukset. Siksi on aiheellista lisätä metyylinonyyliketoni kyseisen direktiivin liitteeseen I.

               (6)

               Kaikkia mahdollisia käyttötarkoituksia ei ole arvioitu EU:n tasolla. Jäsenvaltioiden olisi siksi tarkasteltava sellaisia käyttötarkoituksia tai altistusskenaarioita sekä sellaisia ympäristön osille ja väestölle aiheutuvia riskejä, joita ei ole tarkasteltu edustavasti riskinarvioinnissa unionin tasolla, ja myöntäessään tuotteille lupia varmistettava, että toteutetaan asianmukaisia toimia tai asetetaan erityisehtoja, jotta todetut riskit voidaan vähentää hyväksyttävälle tasolle.

               (7)

               Tämän direktiivin säännöksiä olisi sovellettava samaan aikaan kaikissa jäsenvaltioissa, jotta varmistetaan tehoainetta metyylinonyyliketoni sisältävien biosidituotteiden yhtäläinen kohtelu unionin markkinoilla ja myös jotta helpotetaan biosidituotteiden markkinoiden moitteetonta toimintaa yleisesti.

               (8)

               Olisi sallittava kohtuullinen siirtymäaika ennen tehoaineen sisällyttämistä direktiivin 98/8/EY liitteeseen I, jotta jäsenvaltiot ja asianomaiset osapuolet voivat valmistautua uusiin vaatimuksiin ja varmistaa, että asiakirjat valmistelleet hakijat voivat hyötyä täysimääräisesti kymmenen vuoden tietosuojakaudesta, joka direktiivin 98/8/EY 12 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohdan mukaisesti alkaa siitä päivästä, jona tehoaine sisällytetään liitteeseen.

               (9)

               Kun tehoaine on sisällytetty liitteeseen, olisi jäsenvaltioille varattava kohtuullinen aika direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 3 kohdan panemiseksi täytäntöön.

               (10)

               Sen vuoksi direktiiviä 98/8/EY olisi muutettava vastaavasti.

               (11)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat biosidivalmisteita käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 98/8/EY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ja julkaistava ne viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2013.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä toukokuuta 2014.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä toukokuuta 2012.

            Komission puolesta

         José Manuel BARROSO

            Puheenjohtaja

      (1)  EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1.

      (2)  EUVL L 325, 11.12.2007, s. 3.

      LIITE
      Lisätään direktiivin 98/8/EY liitteeseen I seuraava kohta:

                     Nro

                     Yleisnimi

                     IUPAC-nimi
                     Tunnistenumerot

                     Markkinoille saatettavassa biosidituotteessa käytettävän tehoaineen vähimmäispuhtaus

                     Päivä, jona tehoaine sisällytetään liitteeseen

                     Määräaika 16 artiklan 3 kohdan noudattamiselle (lukuun ottamatta tuotteita, jotka sisältävät useampaa kuin yhtä tehoainetta; näiden valmisteiden osalta sovelletaan 16 artiklan 3 kohdan noudattamista varten määräaikaa, joka on vahvistettu viimeisimmässä niistä päätöksistä, jotka koskevat tuotteessa käytettävien tehoaineiden sisällyttämistä liitteeseen)

                     Päivä, jona liitteeseen sisällyttäminen lakkaa

                     Tuotetyyppi

                     Erityissäännökset (1)

                     ”54

                     Metyylinonyyliketoni

                     Undekan-2-oni
                     CAS-numero: 112-12-9
                     EY-numero: 203-937-5

                     975 g/kg

                     1. toukokuuta 2014

                     30. huhtikuuta 2016

                     30. huhtikuuta 2024

                     19

                     Unionin tason riskinarviointi perustui aineen käyttöön sisätiloissa muiden kuin ammattikäyttäjien toimesta. Arvioidessaan tuotetta koskevaa lupahakemusta 5 artiklan ja liitteen VI mukaisesti jäsenvaltioiden on, jos se on tarkoituksenmukaista kyseisen tuotteen osalta, arvioitava sellaisia käyttötarkoituksia tai altistusskenaarioita ja sellaisia ympäristön osille ja väestölle aiheutuvia riskejä, joita ei ole arvioitu edustavasti unionin tason riskinarvioinnissa.”

         (1)  Liitteeseen VI sisältyvien yleisten periaatteiden noudattamista varten arviointikertomusten sisältö ja päätelmät asetetaan saataville komission internetsivustolle osoitteessa: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


Avis juridique important

|

31993L0025

Neuvoston direktiivi 93/25/ETY, annettu 1 päivänä kesäkuuta 1993, lammas- ja vuohituotantoa koskevien tilastotietojen keruusta

Virallinen lehti nro L 149 , 21/06/1993 s. 0010 - 0013 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 50 s. 0051  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 50 s. 0051

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 1 päivänä kesäkuuta 1993,lammas- ja vuohituotantoa koskevien tilastotietojen keruusta (93/25/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),sekä katsoo, ettälammas- ja vuohikarjaa koskevien tilastotietojen keruusta jäsenvaltioissa 22 päivänä maaliskuuta 1982 annettua neuvoston direktiiviä 82/177/ETY(3) on muutettu useita kertoja; uusien muutosten yhteydessä sen säännökset olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen,olisi säädettävä, että jäsenvaltioilla, joiden vuohikarja muodostaa ainoastaan vähäisen prosenttiosuuden yhteisön kokonaiskarjasta, on mahdollisuus vähentää tehtävien tietojen keruiden lukumäärää,on tärkeää seurata maatilojen rakenteen kehitystä jäsenvaltioissa,yhteisen maatalouspolitiikan moitteettoman hallinnon varmistamiseksi erityisesti lampaan- ja vuohenlihamarkkinoilla komission on voitava saada käyttöönsä säännöllisesti tietoja karjan, lampaan- ja vuohenlihan tuotannon ja tuotantonäkymien kehityksestä,vaikka tietojen keruun ja käsittelyn sekä tietojen keruun järjestämisen kansallisella tasolla on pysyttävä jäsenvaltioiden tilastotoimistojen vastuulla, komission on varmistettava tilastotietojen yhteensovittaminen ja yhdenmukaistaminen Euroopan tasolla ja säädettävä yhteisön politiikkojen hallinnossa tarvittavista yhdenmukaistetuista menetelmistä, jatämän direktiivin säännösten täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi jatkettava jäsenvaltioiden ja komission välistä tiivistä yhteistyötä erityisesti päätöksellä 72/279/ETY(4) perustetussa pysyvässä maataloustilastokomiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I JAKSOKARJAA KOSKEVIEN TIETOJEN KERUUA. Kansallisella tasollaTaajuus - Tietojenkeruualue1 artikla1. Jäsenvaltioiden on kerättävä alueellaan pidettyä lammaskarjaa koskevia tilastotietoja koskien yhtä kunkin vuoden joulukuun ensimmäisistä päivistä.2. Jäsenvaltioiden on kerättävä vuohikarjaa koskevia tilastotietoja joko erillisellä tutkimuksella tai yhdellä tutkimuksella, joka koskee sekä lammas- että vuohikarjaa:a) joka vuosi koskien yhtä joulukuun ensimmäisistä päivistä, jos niiden vuohikarjan lukumäärä on vähintään 500 000 päätä;b) vähintään kerran viidessä vuodessa, jos niiden vuohikarjan lukumäärä on alle 500 000 päätä.3. Jäsenvaltioille voidaan niiden pyynnöstä antaa lupa käyttää hallinnollisia lähteitä 1 ja 2 kohdan mukaisen tilastotietojen keruun sijasta.4. Komissio tekee päätöksensä 3 kohdassa tarkoitetuista pyynnöistä 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.2 artikla1. Tässä direktiivissä "lampailla" tarkoitetaan Ovis-lajiin kuuluvia kotieläimiä, ja "vuohilla" Capra-lajiin kuuluvia kotieläimiä.2. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tietojen keruu koskee kaikkia lampaita ja vuohia, joita pidetään 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen määritellyillä maatiloilla. Tässä tietojen keruussa on otettava huomioon tilojen lukumäärä siten, että kaikki yllämainitut tilat käsittävät vähintään 95 prosenttia viimeisimmässä maatilojen rakennetta koskevassa tietojen keruussa lasketusta karjasta.3. Jäsenvaltioiden on täydennettävä mahdollisuuksien mukaan 2 kohdassa säädettyä tietojen keruuta arviolla lammas- ja vuohikarjan lukumäärästä, joita ei ole otettu mukaan tähän tietojen keruuseen.Jaottelu luokkiin3 artikla1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tietojen keruu tehdään siten, että lammas- ja vuohikarja voidaan jakaa vähintään seuraaviin luokkiin:A Kaikki lampaat:A.1 uuhet ja astutetut uuhikaritsat:A.1.1 lypsyuuhet ja astutetut lypsyuuhikaritsat;A.1.2 muut uuhet ja astutetut uuhikaritsat;A.2 muut lampaat.B Kaikki vuohet:B.1 vohlineet vuohet ja astutetut vuohet:B.1.1 vohlineet vuohet;B.1.2 ensimmäistä kertaa astutetut vuohet;B.2 muut vuohet.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja luokkia voidaan muuttaa 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.3. Luokat määritellään 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Tarkkuus4 artikla1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tietojen keruu tehdään kokonaistutkimuksina tai edustavaan otantaan perustuvina tutkimuksina.2. Edellä 2 artiklan 2 kohdassa säädetyssä tietojen keruussa saatujen tulosten otantavirhe kunkin jäsenvaltion kohdalla ei saa olla suurempi kuin 2 prosenttia (luotettavuusväli 68 prosenttia) lampaiden kokonaismäärästä ja vuohien kokonaismäärästä tai suurempi kuin absoluuttinen määrä, joka on vahvistettava 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.3. Otannan perusjoukon ja 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen täydentävien arvioiden lisäksi jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki aiheellisina pitämänsä toimenpiteet tietojen keruussa saatujen tulosten laadun säilyttämiseksi.Tietojen toimittamista koskeva määräaika5 artikla1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tietojen keruun ja täydentävien arvioiden väliaikaiset tulokset viimeistään 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen tilastointikuukautta seuraavana 1 päivänä maaliskuuta.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tietojen keruun ja täydentävien arvioiden tulokset, sellaisina kuin ne on määritelty 4 artiklan 2 kohdassa, ennen tilastointikuukautta seuraavaa 1 päivää huhtikuuta.Poikkeukset6 artikla1. Poiketen siitä, mitä 3 artiklan 1 kohdassa säädetään:a) A.1-luokan alajaottelut ovat vapaaehtoisia jäsenvaltioille, joiden lammaskarja on tietojenkeruuhetkellä pienempi kuin 2 500 000 päätä;b) B.1-luokan alajaottelut ovat vapaaehtoisia jäsenvaltioille, joiden vuohikarja on tietojenkeruuhetkellä pienempi kuin 500 000 päätä;c) edellä 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot arvioivat B-luokan kokonaislukumäärät ilman alajaottelua kunkin tietojen keruuseen kuulumattoman vuoden osalta;d) jäsenvaltiot, joiden A.1.1-luokan karja on pienempi kuin yksi prosentti A.1-luokasta, saavat arvioida karjan tai johtaa sen muista lähteistä.2. Poiketen siitä, mitä 1 ja 5 artiklassa säädetään, Tanskalla ja Alankomailla on lupa arvioida joulukuussa pidetyt lammas- ja vuohikarjat ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeus arvioida joulukuussa pidetty vuohikarja saman vuoden touko- tai kesäkuussa tehtävässä vuosittaisessa maatalouslaskennassa lasketun karjan perusteella. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tulokset ennen tilastointivuotta seuraavan vuoden maaliskuun 1 päivää ja 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tulokset ennen tilastointivuotta seuraavan vuoden syyskuun 15 päivää.B. Alueellisella tasollaAluejako7 artikla1. Tietojen keruun lopulliset tulokset laaditaan kullekin 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen määritellylle aluejaolle.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja aluejakoja voidaan muuttaa 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Tietojen toimittamisen määräaika8 artiklaJäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 7 artiklassa tarkoitetut tiedot ennen tilastointikuukautta seuraavan vuoden toukokuun 15 päivää.Poikkeukset9 artiklaPoiketen siitä, mitä 8 artiklassa säädetään:a) Alankomaat saavat toimittaa lampaiden lukumäärän provincieta kohti tilastointivuoden toukokuussa tehtävään maatalouslaskentaan sisältyvän karjansa osalta ennen saman vuoden syyskuun 15 päivää;b) edellä 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot vapautetaan alueellisen jaottelun toimittamisesta vuohikarjastaan.C. Jaottelu karjan koon mukaanSuuruusluokat10 artikla1. Parittomina vuosina jäsenvaltioiden on jaoteltava joulukuussa tehtävien karjaa koskevien tietojen keruun lopulliset tulokset kansallisella tasolla karjan suuruusluokkien mukaan, sellaisina kuin ne on määritelty 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.2. Komissio voi 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen antaa sitä pyytäneille jäsenvaltioille luvan käyttää 1 kohdassa tarkoitettua jaottelua karjan suuruusluokkien mukaan parillisten vuosien lopullisissa tuloksissa.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja suuruusluokkia voidaan muuttaa 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Tietojen toimittamisen määräaika11 artiklaJäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 10 artiklassa tarkoitetut tiedot ennen tilastointikuukautta seuraavan vuoden toukokuun 15 päivää.Poikkeukset12 artiklaPoiketen siitä, mitä 11 artiklassa säädetään, Tanskalla ja Alankomailla on lupa toimittaa niiden lammas- ja vuohikarjojen rakennetta koskevat tiedot ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla on lupa toimittaa vuohikarjojaan koskevat tiedot tilastointivuoden touko- tai kesäkuussa tehtävään maatalouslaskentaan sisältyvän karjansa osalta ennen seuraavan vuoden toukokuun 15 päivää.II JAKSOTEURASTUSTILASTOT13 artikla1. Jäsenvaltioiden on laadittava kuukausittaiset tilastot sellaisten lampaiden ja vuohien lukumäärästä ja teuraspainosta, jotka on teurastettu niiden alueen teurastuspaikoissa ja joiden liha on hyväksytty ihmisravinnoksi soveltuvaksi.Tarvittaessa niiden on lisättävä tilastoihin arvio tilastoista puuttuvista teurastuksista, jotta tiedot kattaisivat kaikki niiden alueella tehdyt teurastukset.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tilastot laaditaan seuraaville luokille:A. Kaikki lampaat:A.1  josta: karitsat.B. Kaikki vuohet.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu teuraspaino ja 2 kohdassa tarkoitetut luokat määritellään 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Tietojen toimittamisen määräaika14 artiklaJäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tilastojen tulokset kahden kuukauden kuluessa tilastointikuukaudesta.III JAKSOTUOTANTOENNUSTEET15 artikla1. Jäsenvaltioiden on laadittava tietojen keruiden tulosten ja muiden käytettävissä olevien tietojen perusteella ennusteet, jotka koskevat lampaiden ja vuohien tarjontaa kalenteripuolivuotiskautta kohti.Tämä tarjonta ilmaistaan kotimaan bruttotuotantona, joka käsittää kaikki teurastetut lampaat ja vuohet ja jota on täydennetty yhteisön sisäisen elävien lampaiden ja vuohien kaupan taseella ja yhteisön ulkopuolisen elävien lampaiden ja vuohien kaupan taseella.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tarjonnan määritelmää voidaan muuttaa 20 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Tietojen toimittamisen määräaika16 artiklaJäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut ennusteet ennen tietojen keruuta seuraavaa 1 päivää maaliskuuta kuluvan vuoden kahden puolivuotis- kauden osalta.IV JAKSOYLEISTÄ17 artiklaJäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 5, 6, 8, 9, 11, 12, 14 ja 16 artiklassa tarkoitetut tiedot salassapidettävien tilastotietojen luovuttamisesta Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle 11 päivänä kesäkuuta 1990 annettua neuvoston asetusta (Euratom, ETY) N:o 1588/90(5) noudattaen.18 artiklaKomissio tutkii yhdessä jäsenvaltioiden kanssa:a) toimitetut tulokset;b) erityisesti tietojen keruun ja arvioiden valmistelussa ja suorittamisessa aiheutuneet tekniset ongelmat;c) tietojen keruun ja arvioiden tulosten luotettavuuden.19 artiklaJäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista menetelmää koskevista muutoksista tai kaikista muista tilastollisiin tuloksiin huomattavasti vaikuttavista muutoksista. Tiedonanto asiasta on tehtävä viimeistään kolme kuukautta kyseisen muutoksen voimaantulon jälkeen. Komissio ilmoittaa näistä tiedonannoista muille jäsenvaltioille soveltuvissa työryhmissä.20 artikla1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän maataloustilastokomitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 54 äänen enemmistöllä; jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tar- vittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.21 artikla1. Kumotaan direktiivi 82/177/ETY 1 päivästä tammikuuta 1994.2. Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.22 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää tammikuuta 1994.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.23 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 1 päivänä kesäkuuta 1993.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. ANDERSEN(1) EYVL N:o C 18, 23.1.1993, s. 15(2) EYVL N:o C 115, 26.4.1993(3) EYVL N:o L 81, 27.3.1982, s. 35. Direktiivi sellaisena, kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1057/91 (EYVL N:o L 107, 27.4.1991, s. 11).(4) EYVL N:o L 179, 7.8.1972, s. 1(5) EYVL N:o L 151, 15.6.1990, s. 1


Avis juridique important

|

31988L0406

Neuvoston direktiivi 88/406/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1988, direktiivin 64/432/ETY muuttamisesta nautaeläinten tarttuvan leukoosin osalta ja direktiivin 80/1102/ETY kumoamisesta

Virallinen lehti nro L 194 , 22/07/1988 s. 0001 - 0009 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 27 s. 0006  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 27 s. 0006

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 14 päivänä kesäkuuta 1988,direktiivin 64/432/ETY muuttamisesta nautaeläinten tarttuvan leukoosin osalta ja direktiivin 80/1102/ETY kumoamisesta (88/406/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäeräs yhteisön tehtävistä eläinlääkinnän alalla on parantaa karjan terveydentilaa ja nostaa karjankasvatuksen tuottavuutta,on tarvetta suojata yhteisö nautaeläinten tarttuvan leukoosin varalta; yhteisö on direktiiveillä 77/391/ETY(4) ja 78/52/ETY(5) ja päätöksellä 87/58/ETY(6) jo toteuttanut toimenpiteitä tämän taudin hävittämiseksi,tämän kaltaisten toimenpiteiden on myös osaltaan helpotettava niiden jäsenvaltioiden välisen elävien eläinten kaupan esteiden poistamista, jotka johtuvat terveydellisten olosuhteiden välisistä eroista,tämän päämäärän saavuttamiseksi on eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetulla neuvoston direktiivillä 64/432/ETY(7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella 3805/87(8), 31 päivään joulukuuta 1987 asti otettu käyttöön suojatoimenpiteet nautaeläinten tarttuvaa leukoosia vastaan,näitä toimenpiteitä on tarpeen jatkaa ottaen samalla huomioon uudet menetelmät nautaeläinten tarttuvan leukoosin toteamiseksi,siirtymäkauden päättyessä on nykyisillä sopimuksilla säädetyt erityissäännökset kumottava niiden maiden osalta, jotka ovat täytäntöönpanneet kansallisia ohjelmia tämän taudin vastustamiseksi,olisi säädettävä karjojen kelpoisuudesta nautaeläinten tarttuvan leukoosin osalta,jäsenvaltioiden on karjojensa kelpuuttamiseksi toteutettava sellainen ohjelma, jossa niiden karjat tutkitaan yhdellä direktiivin 64/432/ETY liitteessä G säädetyllä leukoosin toteavalla tutkimuksella, jalukuun ottamatta vähemmän kuin 30 kuukauden ikäisiä teuraseläimiä, yhteisön sisäiseen kauppaan tarkoitettujen eläinten on oltava lähtöisin testatusta karjasta ja ne on oltava yksilökohtaisesti tutkittuja,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiiviä 64/432/ETY 1 päivästä heinäkuuta 1988 alkaen seuraavasti:1 Lisätään 2 artiklaan seuraavat alakohdat:"s) "nautaeläinten tarttuvasta leukoosista vapaalla karjalla" tarkoitetaan karjaa, jossai) ei ole saatu todisteita, jotka ovat joko kliinisiä tai liitteen G mukaan suoritetuista tutkimuksista saatuja tuloksia, yhdestäkään nautaeläinten tarttuvan leukoosin tapauksesta eikä yhtään tällaista tapausta ole vahvistettu kahden edellisen vuoden aikana;ii) yli 24 kuukauden ikäisillä eläimillä on 12 edeltävän kuukauden aikana ollut kielteinen tutkimustulos kahdessa, ainakin 4 kuukauden väliajoin liitteen G mukaan suoritetussa tutkimuksessa, tai kun on kyse tämän vaatimuksen jo täyttävästä karjasta, on ollut kielteinen tutkimustulos yhdessä tämän liitteen mukaan suoritetussa tutkimuksessa;iii) ensimmäisen tutkimuksen ajankohdan jälkeen karjaan tulleet uudet eläimet ovat yksinomaan eläimiä, jotka ovat syntyneet siihen tai jotka ovat lähtöisin nautaeläinten tarttuvasta leukoosista vapaasta karjasta".2 Lisätään 3 artiklan 2 kohtaan seuraavat alakohdat:"j) kun kyse on direktiivin 77/504/ETY 1 artiklassa olevan määritelmän mukaisista sellaisista puhdasrotuisista jalostusnautaeläimistä, joita aiotaan käyttää ainostaan lisääntymistarkoituksissa ja jotka ovat hyvin arvokkaita, ja jotka ovat peräisin karjasta:i) jonka osalta virkaeläinlääkärin tietoon ei ole tullut yhtään tosiseikkaa, josta voisi tulla siihen johtopäätökseen, että nautaeläinten tarttuvaa leukoosia koskevia tapauksia olisi ilmaantunut kahden edellisen vuoden aikana;ii) jonka omistaja on ilmoittanut, että hänen tiedossaan ei ole yhtään tällaista tapausta ja on lisäksi antanut kirjallisen selvityksen siitä, että eläin tai yhteisön sisäiseen kauppaan aiotut eläimet ovat joko syntyneet mainitussa karjassa ja kasvatettu siinä tai ovat pysyneet sen olennaisena osana 12 edellisen kuukauden ajan".3 Lisätään 3 artiklan 3 kohtaan seuraavat alakohdat:"d) polveutuvat karjasta, jossa ei ole esiintynyt merkkejä nautaeläinten tarttuvasta leukoosista kahden edellisen vuoden aikana, ja jos ne ovat yli 12 kuukauden ikäisiä, ovat antaneet kielteisen tutkimustuloksen yksilökohtaisessa tutkimuksessa, joka on suoritettu liitteen G mukaisesti 30 päivän aikana ennen kuljetukseen lastaamista.Tätä tutkimusta ei kuitenkaan vaadita alle 30 kuukauden ikäisistä kuohituista urospuolisista naudoista, joita on aikomus käyttää lihan tuotantoon, jos näiden eläinten tunnistamiseksi käytetään erityistä merkintää kuljetukseen lastattaessa ja että jäsenvaltiot ryhtyvät kaikkiin toimenpiteisiin kotoisten karjojen tartunnan estämiseksi".4 Lisätään 7 artiklan 1 kohtaan seuraava alakohta:"G. Lihantuotantoon aiotut naaraspuoliset, nuoremmat kuin 30 kuukauden ikäiset nautaeläimet, joille, sen estamättä, mitä 3 artiklan 3 kohdan d alakohdassa säädetään, ei ole tehty yksilökohtaista tutkimusta. Tällaiset eläimet on varustettava erityismerkinnällä. Vastaanottavan jäsenvaltion on toteutettava kaikki toimenpiteet kotimaisten karjojen saastumisen estämiseksi".5 Lisätään 8 artiklan 2 kohtaan seuraavat virkkeet:"Erityisesti nautaeläinten tarttuvan leukoosin osalta ja 3 artiklan 2 kohdan j alakohdassa tarkoitettujen eläinten ollessa kyseessä, jäsenvaltiot ovat oikeutettuja, ottaen huomioon perustamissopimuksen yleiset määräykset, lisäksi vaatimaan, että kaikki sen karjan yksilöt, josta eläimet ovat peräisin, jotka tutkimusajankohtana ovat olleet yli 24 kuukauden ikäisiä, ovat antaneet kielteisen tutkimustuloksen liitteen G mukaan suoritetussa tutkimuksessa. Näitä takuita ei vaadita tuotaessa eläimiä jäsenvaltiosta, jonka 12 artiklassa säädetyn menettelytavan mukaan on tunnustettu antavan riittävät takeet nautaeläinten tarttuvan leukoosin osalta".6 Lisätään seuraava artikla:"8 a artikla1 Jäsenvaltiot, joissa vuodesta 1980 alkaen on sovellettu käytäntöön pakollista kansallista ohjelmaa nautaeläinten tarttuvan leukoosin hävittämiseksi, voivat asettaa leukoosiepäilyistä vapaisiin karjoihin yhdistettäväksi aiottujen ja jalostukseen tai tuotantoon tarkoitettujen nautaeläinten alueelleen tuomisen edellytykseksi sellaisen todistuksen esittämisen, jonka toimivaltainen virkaeläinlääkäri on antanut lastauspäivänä ja joka on laadittu vähimmäisvaatimuksena määrämaan kielellä tai kielillä ja jossa todistetaan,a) että eläinlääkärin tiedossa ei ole tosiseikkoja, joista voitaisiin päätellä nautaeläinten tarttuvaa leukoosia esiintyneen kolmen edellisen vuoden aikana karjassa, josta ne ovat peräisin ja että hän on lisäksi antanut kirjallisen selvityksen siitä, että yhteisön sisäiseen kauppaan tarkoitettu eläin tai tarkoitetut eläimet ovat joko syntyneet mainitussa karjassa ja kasvatettu siinä tai ovat pysyneet sen olennaisena osana 12 edellisen kuukauden ajan;b) että 12 edellisen kuukauden aikana kaikki nautaeläimet, jotka tutkimuksen ajankohtana ovat olleet yli 24 kuukauden ikäisiä ja muodostaneet osan alkuperäisestä karjasta, josta ne ovat peräisin, ovat antaneet kielteisen tutkimustuloksen liitteen G mukaisesti suoritetussa tutkimuksessa.2 Noudattaen 12 artiklassa säädettyä menettelyä, voidaan jäsenvaltiot, jotka ovat muita kuin 1 kohdassa tarkoitettuja valtioita, oikeuttaa soveltamaan aluettaan koskevia, tai, kun on kyse Yhdistyneestä kuningaskunnasta, Pohjois-Irlantia koskevia, samanlaisia vaatimuksia, jos niissä ollaan toteuttamassa päätöksen 87/58/ETY mukaista suunnitelmaa nautaeläinten tarttuvan leukoosin hävittämiseksi tai jos voidaan osoittaa, että sinä ajankohtana, jolloin asia on saatettu pysyvän eläinlääkintäkomitean käsiteltäväksi, ne ovat soveltaneet alueellaan taudin hävittämiseksi ainakin kahden vuoden ajan vähimmäisohjelmaa, johon sisältyvät seuraavat vähimmäisvaatimukset:- kaikista nautaeläinten elimissä ja lymfaattisessa järjestelmässä tavatuista kasvaimista on tehtävä virallinen ilmoitus ja liitteessä G mainitun laboratorion välittömän valvonnan alaisen eläinlääketieteellisen laboratorion on tutkittava ne histologisesti,- nautaeläinten tarttuva leukoosi on tutkittava liitteessä G olevien vaatimusten mukaisesti sellaisessa karjassa olevista kaikista nautaeläimistä, jotka ovat olleet tartuntavaaran aiheuttavassa kosketuksessa leukoottisista kasvaimista kärsiväksi havaittuun eläimeen, ja tutkimus on suoritettava tässä liitteessä mainitun laboratorion suoraan valvomassa laboratoriossa,- karjasta, jossa eläin on havaittu leukoottisen kasvaimen vaivaamaksi ja nautaeläinten tarttuvan leukoosin diagnoosi on varmistettu, voidaan infektoituneet eläimet viedä pois ainoastaan silloin kun ne viedään eläinlääkintäviranomaisten valvonnassa teurastettaviksi. Karjan on jäätävä viranomaisten valvontaan siihen asti, kunnes kaikista sen yli 24 kuukauden ikäisistä nautaeläimistä on saatu kielteinen tutkimustulos ainakin kahdesta ainakin neljän kuukauden väliajoin ja liitteessä G olevien vaatimusten mukaisesti liitteessä G mainitun laboratorion välittömän valvonnan alaisessa laboratoriossa suoritetusta tutkimuksesta.Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa päätöksessä voidaan täsmentää lisäedellytyksiä, joita voidaan asettaa tälle laajennukselle kunkin jäsenvaltion tai sen osan osalta."7 Lisätään liitteessä E olevan a alakohdan loppuun seuraava luetelmakohta:"- nautaeläinten tarttuva leukoosi".8 Liitteessä F olevassa mallissa I:a) Muutetaan V kohtaa seuraavasti:aa) lisätään d alakohdan jälkeen seuraavat alakohdat:"e) - 12 edellisen kuukauden ajan(5) tai jos ne ovat vähemmän kuin 12 kuukauden ikäisiä, niitä on syntymästään asti pidetty karjassa, jossa kolmen edellisen vuoden aikana(5) allekirjoittaneen tiedossa ja omistajan antaman selvityksen mukaan ei ole diagnostisoitu yhtään nautaeläinten tarttuvan leukoosin tapausta(2, 12),- ne ovat peräisin karjasta, josta kolmen edellisen vuoden aikana ei ole ollut todisteita nautaeläinten tarttuvasta leukoosista(2),- kaikille yli 24 kuukauden ikäisille eläimille ne tutkimusajankohtaa edeltävien 12 kuukauden(5) aikana tehty(2, 12), tutkimus(13), josta on saatu kielteinen tutkimustulos,- niistä on säädetyn 30 päivän kuluessa(5) saatu kielteinen tutkimustulos(2, 5, 11) nautaeläinten tarttuvan leukoosin yksilökohtaisessa tutkimuksessa(13),- ne on tarkoitettu lihotettaviksi(2, 11)."bb) siirretään e i alakohta f j alakohdaksi, tässä järjestyksessä mainittuna;b) lisätään alaviitteen(10) jälkeen seuraavat alaviitteet:"(11) Tämä poikkeus sallitaan ainoastaan vähemmän kuin 30 kuukauden ikäisten lihotettaviksi aiottujen urospuolisten eläinten ollessa kysymyksessä, että edellytetään, että nämä eläimet merkitään selvästi ja että niille tehdään määrämaassa erityistarkastus.(12) Merkitseminen on välttämätöntä ainoastaan, kun eläimet ovat puhdasrotuisia jalostuseläimiä, jotka on tarkoitettu lisääntymistarkoituksiin ja jotka ovat hyvin arvokkaita(13) Yksilökohtainen tutkimus on suoritettu direktiivin 64/432/ETY liitteen G mukaisesti",9 Lisätään liite G tämän direktiivin liitteen G mukaisesti.2 artikla Muutetaan direktiiviä 64/432/ETY 1 päivästä heinäkuuta 1990 alkaen seuraavasti:1 Poistetaan 3 artiklan 2 kohdan j alakohta;2 Korvataan 3 artiklan 3 kohdan d alakohta ja lisätään e f alakohdat seuraavasti:"d) ovat peräisin 2 artiklan s kohdassa tarkoitetusta nautaeläinten tarttuvasta leukoosista vapaasta karjasta;e) edellä d alakohdassa olevan edellytysten lisäksi, niiden ollessa yli 12 kuukauden ikäisiä niistä on saatu kielteinen tutkimustulos liitteen G mukaisesti 30 päivän aikana ennen lastausta suoritetussa yksilökohtaisessa tutkimuksessa;f) eivät ole d ja e alakohdan vaatimusten alaisia, jos ne ovat vähemmän kuin 30 kuukauden ikäisiä ja niitä aiotaan käyttää lihantuotantoon, jos nei) ovat peräisin karjasta, josta ei kahden edeltävän vuoden ajalta ole tehty virallista ilmoitusta ja vahvistusta yhdestäkään nautaeläinten tarttuvasta leukoositapauksesta;ii) tunnistetaan varustamalla ne lastattaessa erityismerkinnällä ja ne jäävät valvonnan alaisiksi teurastukseen asti;edellyttäen, että vastaanottava jäsenvaltio toteuttaa kaikki tarpeelliset toimenpiteet omien karjojensa tartunnan estämiseksi";3 Poistetaan 7 artiklan 1 kohdan G alakohta;4 Poistetaan 8 artiklan 2 kohdan viimeinen alakohta;5 Poistetaan 8 a artikla;6 Liitteessä F olevassa I mallissa- korvataan V kohdan e alakohta seuraavasti:"e) - ne on pidetty 12 edellisen kuukauden ajan(5) tai jos ne ovat nuorempia kuin 12 kuukauden ikäisiä(5), syntymästään asti, nautaeläinten tarttuvasta leukoosista vapaassa karjassa(2)(11),- niistä on säädetyn 30 päivän kuluessa(5) saatu kielteinen tutkimustulos(12) nautaeläinten tarttuvan leukoosin yksilökohtaisessa tutkimuksessa(2)(11);- ne on tarkoitettu lihotettaviksi(11)";- korvataan alaviite(11) seuraavasti:"(11) Tämä poikkeus sallitaan vain nuorempien kuin 30 kuukauden ikäisten lihotukseen aiottujen nautaeläinten ollessa kysymyksessä edellyttäen, että eläimet- ovat peräisin karjasta, josta ei kahden edeltävän vuoden ajalta ole tehty virallista ilmoitusta ja vahvistusta yhdestäkään nautaeläinten tarttuvan leukoosin tapauksesta- on merkitty selvästi erottuvalla tavalla ja niille tehdään määrämaassa erityistarkastus";- poistetaan alaviite(12)- muutetaan alaviitteen(13) numero numeroksi(12).3 artikla 1 Jotta jäsenvaltiot voisivat kelpuuttaa karjansa nautaeläinten tarttuvasta leukoosista vapaaksi, niiden on toteutettava ohjelma, jossa niiden karjat tutkitaan jollakin direktiivin 64/432/EEC liitteeseen G kuuluvista tutkimuksista.2 Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ainakin kerran vuodessa ohjelmiensa edistymisestä ja saaduista tuloksista.4 artikla Neuvosto vahvistaa 1 päivään tammikuuta 1990 mennessä komission ehdotuksesta arviointiperusteet, joilla jäsenvaltio tai jäsenvaltion alueen osa tunnustetaan nautaeläinten tarttuvasta leukoosista vapaaksi, ja edellytykset, jotka on täytettävä tämän aseman säilyttämiseksi sekä määräyksistä, joita sovelletaan nautaeläinten tarttuvasta leukoosista vapaista jäsenvaltioista tai alueilta tulevassa kaupassa.5 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan niiden vaatimusten noudattamisen edellyttämät säädökset, joista säädetään- 1 ja 3 artiklassa, viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1988- 2 artiklassa, viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1990.Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.6 artikla Kumotaan direktiivi 80/1102/ETY(9).7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 14 päivänä kesäkuuta 1988.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaI. KIECHLE(1) EYVL N:o C 5, 9.1.1988, s. 5(2) EYVL N:o C 49, 22.2.1988, s. 164(3) EYVL N:o C 80, 28.3.1988, s. 34(4) EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 44(5) EYVL N:o L 15, 19.1.1978, s. 34(6) EYVL N:o L 24, 27.1.1987, s. 51(7) EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 1977/64(8) EYVL N:o L 357, 19.12.1987, s. 1(9) EYVL N:o L 325, 1.12.1980, s. 18.LIITE "LIITE GNAUTAELÄINTEN TARTTUVAA LEUKOOSIA KOSKEVAT TUTKIMUKSETNautaeläinten tarttuvaa leukoosia koskevat tutkimukset suoritetaan immunodiffuusiotutkimuksella A ja B kohdassa esitetyissä olosuhteissa tai entsyymivälitteisellä immunosorbenttimäärityksellä (ELISA) C kohdassa esitetyissä olosuhteissa. Immunodiffuusiomenetelmää voidaan käyttää ainoastaan yksilökohtaisiin tutkimuksiin.Jos tutkimustulokset ovat asiallisin perustein kiistanalaisia, suoritetaan uusi tarkistus immunodiffuusiotutkimuksella.A. Agargeeli-immunodiffuusiotutkimus nautaeläinten tarttuvan leukoosin määrittämiseksi1 Tutkimuksessa käytettävän antigeenin on sisällettävä nautaeläinten leukoosiviruksen glykoproteiineja. Antigeeni on standardoitava standardiseerumia (E I -seerumi) vastaan, jonka toimittaa Statens Veterinaere Serum Laboratorium, Kööpenhamina.2 Luettelossa esitetyt viralliset laitokset on määrättävä vastaamaan laboratorion antigeenikäyttöstandardien kalibroinnista standardiseerumia (E I -seerumi) vastaan, jonka toimittaa Statens Veterinaere Serum Laboratorium, Kööpenhamina.>TAULUKON PAIKKA>3 Laboratoriossa käytetyt standardiantigeenit on toimitettava ainakin kerran vuodessa 2 kohdassa lueteltuihin ETY:n vertailulaboratorioihin testattavaksi ETY:n virallista standardiseerumia vastaan. Tätä standardisointia lukuun ottamatta käytössä oleva antigeeni voidaan kalibroida B kohdan mukaisesti.4 Kokeeseen käytettyjen reagenssien koostumus on:a) antigeeni: antigeenin on sisällettävä nautaeläinten tarttuvan leukoosiviruksen spesifisiä glykoproteiineja, jotka on standardoitu virallista ETY-seerumia vastaan;b) tutkittava seerumic) tunnettu positiivinen kontrolliseerumid) Agargeeli,0,8 % agar8,5 % NaCl0,05 M Tris-puskuri, pH 7,215 ml tätä agaria on vietävä 85 mm läpimittaiselle petrimaljalle, josta agarin paksuudeksi saadaan 2,6 mm.5 Agariin leikataan seitsemästä kosteutta sisältämättömästä kuopasta muodostuva maljan pohjaan asti ulottuva testikuvio, joka koostuu yhdestä keskikuopasta ja kuudesta tätä renkaana ympäröivästä kuopasta.Keskikuopan läpimitta: 4 mmLaitakuoppien läpimitta: 6 mmKeskikuopan ja laitakuoppien etäisyys: 3 mm6 Keskikuoppa on täytettävä standardiantigeenilla. Laitakuopat 1 ja 4 (ks. oheinen kaavio) täytetään tunnetulla positiivisella seerumilla ja kuopat 2, 3 5 ja 6 tutkittavilla seerumeilla. Kuopat on täytettävä siten, että meniski katoaa.>VIITTAUS KAAVIOON>7 Tästä saadaan määrät, jotka ovat:>TAULUKON PAIKKA>8 Inkuboinnin on oltava 72 tuntia huoneenlämmössä (20 27 °C) suljetussa kosteassa kammiossa.9 Tutkimuksen tulos voidaan lukea 24 ja 48 tunnin kohdalla, mutta lopullista tulosta ei voida saada ennenkuin 72 tunnin kuluttua;a) tutkittava seerumi on positiivinen, jos se muodostaa spesifisen presipitaatioviivan BLV-antigeenin ja muodostaa yhtenäisen identiteettiä merkitsevän viivan kontrolliseerumin kanssa;b) tutkittava seerumi on negatiivinen, jos se ei muodosta spesifistä presipitaatioviivaa BLV-antigeenin kanssa ja jos se ei taivuta kontrolliseerumin viivaa;c) reaktiota ei voida pitää varmana, jos sei) taivuttaa kontrolliseerumin viivaa BLV-antigeenikuoppaa kohti muodostamatta näkyvää viivaa antigeenin kanssa; taiii) jos sitä ei voida lukea kielteiseksi eikä positiiviseksi.Epävarmojen tutkimustulosten tapauksessa tutkimus voidaan toistaa ja voidaan käyttää väkevöityä seerumia.B. Antigeenin standardointimenetelmäTarvittavat liuokset ja materiaalit:1 40 ml 1,6-%:sta agaroosia, joka on valmistettu 0,05-%:seen M Tris-HCl-puskuriin, pH 7,2, jossa on 8,5 % NaCl:ää.2 15 ml nautaleukoosiseerumia, jossa on vasta-ainetta ainoastaan nautaleukoosiviruksen glykoproteiineja vastaan ja joka on laimennettu suhteessa 1:10 puskuriliuokseen, jonka koostumus on 0,05 M Tris/HCl, pH 7,2 ja 8,5 % NaCl.3 15 ml nautaleukoosiseerumia, jossa on vasta-ainetta ainoastaan nautaleukoosiviruksen glykoproteiineja vastaan ja joka on laimennettu suhteessa 1:5 puskuriliuokseen, jonka koostumus on 0,05 M Tris/HCl, pH 7,2 ja 8,5 % NaCl.4 Neljä muovista petrimaljaa, joiden läpimitta on 85 mm.5 Lävistin, jonka läpimitta on 4-6 mm6 Vertailuantigeeni7 Standardoitava antigeeni8 Vesihaude (56 °C).Menettely:Liuotetaan agaroosi (1,6 %) Tris/HCl-puskuriin lämmittämällä se varovasti 100 °C:seen. Seisotetaan sitä 56 °C:ssa vesihauteessa noin tunnin ajan. Myös nautaleukoosiseerumilaimennoksia pidetään 56 °C:n vesihauteesssa.Tämän jälkeen sekoitetaan keskenään 15 ml 56 °C:n agaroosiliuosta ja 15 ml nautaleukoosiseerumia (1:10), ravistetaan nopeasti ja kaadetaan kumpaankin kahteen petrimaljaan.Toistetaan nämä toimenpiteet nautaleukoosiseerumilla, joka on laimennettu 1:5:seen.Kun agaroosi on jähmettynyt, siihen tehdään aukot seuraavasti:>VIITTAUS KAAVIOON>Antigeenin lisäys:I Petrimaljat n:o 1 ja 3>TAULUKON PAIKKA>II Petrimaljat n:o 2 ja 4>TAULUKON PAIKKA>Lisäohjeet:1 Koe on suoritettava kahdella seerumilaimennoksella (1:5 ja 1:10) optimaalisen saostumisen saavuttamiseksi.2 Jos saostuman läpimitta on liian pieni molemmilla laimennoksilla, on seerumia laimennettava enemmän.3 Jos saostuman läpimitta molemmissa laimennoksissa on liian suuri ja heikosti näkyvä, on valittava alempi seerumitaso.4 Agaroosin lopullisen pitoisuuden on oltava 0,8 % ja seerumien vastaavasti 5 % ja 10 %.5 Laaditaan kuvaaja mitatuista läpimitoista kuvan esittämässä koordinaattijärjestelmässä. Käyttölaimennos on se tutkittavan antigeenin laimennos, jolla saadaan sama läpimitta kuin vertailuantigeenia käyttämällä.>VIITTAUS KAAVIOON>C. Entsyymivälitteinen immunosorbenttimääritys (Elisa) nautaeläinten tarttuvan leukoosin määrittämiseksi1 Elisa-menetelmässä käytettävät materiaalit ja reagenssit ovat seuraavat:a) kiinteän faasin mikrotiitterilevyt, kyvetit tai mikä tahansa kiinteä faasi;b) antigeeni kiinnitetään kiinteään faasiin joko käyttämällä apuna polyklonaalisia tai monoklonaalisia sieppausvasta-aineita tai ilman näiden apua. Jos antigeeni pinnoitetaan suoraan kiinteään faasiin, on kaikki positiivisen tutkimustuloksen antaneet tutkittavat näytteet tutkittava uudelleen kontrolliantigeenia vastaan. Kontrolliantigeenin on oltava identtinen tämän antigeenin osalta BLV-antigeeneja lukuun ottamatta. Jos kiinteä faasi pinnoitetaan sieppausvasta-aineilla, nämä vasta-aineet eivät saa reagoida muita antigeeneja kuin BLV-antigeeneja vastaan;c) tutkittava biologinen neste (seerumi tai maito);d) positiivinen ja negatiivinen kontrolli;e) konjugaatti -nautaa vastaan suunnattu immunoglobuliini, joka on biotinyloitu tai johon on konjugoitu entsyymi tai BLV:tä vastaan suunnattu immunoglobuliini, joka on biotinyloitu tai johon on konjugoitu entsyymi;f) avidiini -biotinyloituja immunoglobuliinipreparaatteja käyttävissä määrityksissä käytetty entsyymi;g) käytettävää entsyymiä vastaava substraattih) pysäytysliuosi) puskuroitu liuos tutkittavien näytteiden laimentamiseksi, reagenssien valmistamiseksi ja pesuihin;j) tulosten lukemiseen käytettävä järjestelmä, jossa on sopivat käytettyjä substraatteja vastaavat suotimet.2 Testin standardointi ja herkkyysElisa-määrityksen herkkyyden on oltava sellaista tasoa, että E 4 -seerumista saadaan positiivinen tutkimustulos, kun se on laimennettu 10-kertaisesti (seeruminäytteet) tai 250-kertaisesti (maitonäytteet) verrattuna yhdistetyissä näytteissä oleville yksittäisille näytteille saatavaan laimennokseen.Määrityksissä, joissa näytteet (seerumi tai maito) tutkitaan yksittäin, on E 4 -seerumista, joka on laimennettu suhteessa 1:10 (laimennettu negatiivisella seerumilla) tai suhteessa 1:250 (laimennettu negatiivisella maidolla), saatava positiivinen tutkimustulos testattaessa nämä siinä määrityslaimennoksessa, jota käytetään yksittäisille tutkittaville näytteille.E 4 -seerumin toimittaa Statens Veterinaere Serum Laboratorium, Kööpenhamina3 Elisa-tutkimuksen käytön edellytyksetElisa-menetelmää voidaan käyttää sellaisen maitonäytteen tutkimiseen, joka on otettu talteen tilalta, jonka lehmistä ainakin 30 % on lypsäviä, edellyttäen, että näyte on saatu vähemmän kuin 50 lehmän tuottamasta maidosta, ja herakonsentraatista, jos tämä on otettu talteen 20 ja enintään 50 lehmän välillä olevasta lehmämäärästä ja että jos talteen otettu maito on saatu suuremmasta lehmämäärästä kuin 50, on näytteiden määrää nostettava samassa suhteessa.Elisa-menetelmää voidaan myös käyttää verinäytteen tutkimiseen, joka on otettu enintään 50 eläimestä.Jos jotakin edellä mainituista mahdollisuuksista käytetään on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että otetut näytteet voidaan samaistaa niihin eläimiin, joista tutkittu maito tai seerumi otettiin.Jos yhdellä otetuista näytteistä saadaan positiivinen tutkimustulos, on karjan jäätävä viranomaisten valvontaan siihen asti, kunnes on saatu kielteinen tutkimustulos ainakin kahdessa yksilökohtaisessa kokeessa, jotka on suoritettu vähintään neljän kuukauden väliajoin, kaikista nautakarjaan kuuluvista yli 6 kuukauden ikäisistä eläimistä edellä mainittujen säädösten mukaisesti ja laboratoriossa, joka on A kohdassa mainitun laboratorion välittömän valvonnan alainen."


Avis juridique important

|

31973L0238

Neuvoston direktiivi 73/238/ETY, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1973, raakaöljyn ja öljytuotteiden hankintavaikeuksista aiheutuneiden vaikutusten lieventämiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä

Virallinen lehti nro L 228 , 16/08/1973 s. 0001 - 0002 Suomenk. erityispainos Alue 12 Nide 1 s. 0061  Kreikank. erityispainos: Luku 10 Nide 1 s. 0053  Ruotsink. erityispainos Alue 12 Nide 1 s. 0061  Espanjank. erityispainos: Luku 12 Nide 1 s. 0180  Portugalink. erityispainos: Luku 12 Nide 1 s. 0180

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 24 päivänä heinäkuuta 1973,raakaöljyn ja öljytuotteiden hankintavaikeuksista aiheutuneiden vaikutusten lieventämiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä (73/238/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 103 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettäyhteisön energiapolitiikan luominen on yksi yhteisöjen itselleen asettamista tavoitteista,raakaöljyn ja öljytuotteiden tuonnilla on kasvava merkitys yhteisön energiatuotteiden hankinnassa; tilapäisetkin näiden tuotteiden saantia kolmansista maista vähentävät vaikeudet voisivat aiheuttaa vakavia häiriöitä yhteisön taloudelliselle toiminnalle, ja sen vuoksi tällaisen tilanteen vahingollisia vaikutuksia on voitava tasoittaa tai ainakin lieventää,on tarpeen säätää menettelyistä ja asianmukaisista välineistä etukäteen toimenpiteiden nopean täytäntöönpanon varmistamiseksi raakaöljyn ja öljytuotteiden hankintavaikeuksista aiheutuneiden vaikutusten lieventämiseksi,jäsenvaltioilla olisi sen vuoksi oltava tarvittavat valtuudet toteuttaa aiheelliset toimenpiteet tarvittaessa välittömästi ja perustamissopimuksen ja erityisesti sen 103 artiklan mukaisesti,nämä valtuudet on tarpeen tietyssä määrin yhtenäistää kansallisten toimenpiteiden yhteensovittamisen helpottamiseksi yhteisön tasolla tapahtuvissa neuvotteluissa,on myös perustettava välittömästi neuvotteluelin jäsenvaltioiden toteuttamien tai suunnittelemien käytännöllisten toimenpiteiden yhteensovittamisen helpottamiseksi tällä alueella, jajokaisen jäsenvaltion on tarpeen laatia suunnitelma, jota voidaan käyttää raakaöljyn ja öljytuotteiden hankintavaikeuksien ilmetessä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Jos raakaöljyn ja öljytuotteiden hankinnassa ilmenee vaikeuksia, jotka vähentäisivät huomattavasti näiden tuotteiden toimituksia ja voisivat aiheuttaa vakavia häiriöitä, jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet antaakseen toimivaltaisille viranomaisille tarvittavat valtuudet:- käyttää varmuusvarastoja Euroopan talousyhteisön jäsenvaltioiden velvollisuudesta ylläpitää raakaöljyn ja/tai öljytuotevarastojen vähimmäistasoa 20 päivänä joulukuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin () mukaisesti ja jakaa näitä varastoja kuluttajille,- rajoittaa erityisesti tai yleisesti kulutusta arvioitujen puutteiden mukaisesti ja antaa tietyille kuluttajaryhmille etuoikeus öljytuotteiden toimituksiin,- säännellä hintoja epätavallisten hinnannousujen estämiseksi.2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on nimettävä ne laitokset, jotka vastaavat 1 artiklassa säädettyjen valtuuksien käyttämisestä johtuvien toteutettavien toimenpiteiden täytäntöönpanosta.2. Jäsenvaltioiden on laadittava valmiussuunnitelmia, joita voidaan käyttää raakaöljyn ja öljytuotteiden hankintavaikeuksien ilmetessä.3 artikla 1. Jos yhteisön tai yhden jäsenvaltion raakaöljyn tai öljytuotteiden hankinnassa ilmenee vaikeuksia, kutsuu komissio niin pian kuin mahdollista jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tai oma-aloitteisesti koolle jäsenvaltioiden edustajista koostuvan ryhmän, jonka kokoonpano vahvistetaan etukäteen, komission toimiessa puheenjohtajana.2. Ryhmä käy tarvittavia neuvotteluja edellä 1 artiklassa säädettyjen valtuuksien nojalla toteutettujen tai suunniteltujen toimenpiteiden yhteensovittamisen turvaamiseksi.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän direktiivin 1 artiklan täytäntöönpanosta johtuvien velvoitteiden mukaiset säännökset.2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toteutettavien toimenpiteiden täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten laitosten kokoonpano ja valtuudet.5 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1974.6 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 24 päivänä heinäkuuta 1973.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaL. NØRGAARD() EYVL N:o L 308, 23.12.1968, s. 14


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/37/EY, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2008 , jälleenvakuutuksesta annetun direktiivin 2005/68/EY muuttamisesta komissiolle siirretyn täytäntöönpanovallan osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               20.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 81/71

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/37/EY,
   annettu 11 päivänä maaliskuuta 2008,
   jälleenvakuutuksesta annetun direktiivin 2005/68/EY muuttamisesta komissiolle siirretyn täytäntöönpanovallan osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ja 55 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/68/EY (3) säädetään, että eräistä toimenpiteistä on päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (4) mukaisesti.

               (2)

               Päätöstä 1999/468/EY on muutettu päätöksellä 2006/512/EY, jolla otettiin käyttöön valvonnan käsittävä sääntelymenettely, jota käytetään päätettäessä sellaisista laajakantoisista toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen annetun perussäädöksen muita kuin keskeisiä osia, myös poistamalla joitakin niistä tai täydentämällä säädöstä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla.

               (3)

               Päätökseen 2006/512/EY liittyvän Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission lausuman (5) mukaisesti, jotta valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä voitaisiin soveltaa jo voimassa oleviin perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti annettuihin säädöksiin, kyseiset säädökset on mukautettava niihin sovellettavia menettelyjä noudattaen.

               (4)

               Komissiolle olisi siirrettävä toimivalta hyväksyä direktiivin 2005/68/EY täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet, jotta voidaan ottaa huomioon vakuutusalan ja rahoitusmarkkinoiden tekninen kehitys ja varmistaa direktiivin yhdenmukainen soveltaminen. Näiden toimenpiteiden tarkoituksena on erityisesti laajentaa yhtiömuotojen luetteloa, täsmentää tai muuttaa solvenssimarginaalin muodostavia eriä, korottaa solvenssimarginaalin laskennassa käytettyjä vakuutusmaksuja tai korvausvastuun määriä tiettyjen jälleenvakuutustoimintojen tai sopimustyyppien osalta, muuttaa takuurahaston vähimmäismäärää ja selventää määritelmiä. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa direktiivin 2005/68/EY muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

               (5)

               Direktiivi 2005/68/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.

               (6)

               Koska direktiiviin 2005/68/EY tällä direktiivillä tehtävät muutokset ovat luonteeltaan teknisiä ja koskevat pelkästään komiteamenettelyä, jäsenvaltioiden ei tarvitse saattaa niitä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Sen vuoksi ei ole tarpeen antaa asiaa koskevia säännöksiä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutokset
   Muutetaan direktiivi 2005/68/EY seuraavasti:

               1.

               Muutetaan 55 artikla seuraavasti:

                           a)

                           Korvataan 2 kohta seuraavasti:
                           ”2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.”;

                           b)

                           Kumotaan 3 kohta.

               2)

               Korvataan 56 artiklassa johdantolause seuraavasti:
               ”Seuraavat täytäntöönpanotoimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, hyväksytään 55 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”.

         2 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   3 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2008.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. LENARČIČ

      (1)  EUVL C 161, 13.7.2007, s. 45.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 10. heinäkuuta 2007 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 3. maaliskuuta 2008.

      (3)  EUVL L 323, 9.12.2005, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/44/EY (EUVL L 247, 21.9.2007, s. 1).

      (4)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (5)  EUVL C 255, 21.10.2006, s. 1.


Avis juridique important

|

32004L0016

Komission direktiivi 2004/16/EY, annettu 12 päivänä helmikuuta 2004, näytteenotto- ja määritysmenetelmistä säilyke-elintarvikkeiden tinapitoisuuksien virallista tarkastusta varten (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 042 , 13/02/2004 s. 0016 - 0022

Komission direktiivi 2004/16/EY,annettu 12 päivänä helmikuuta 2004,näytteenotto- ja määritysmenetelmistä säilyke-elintarvikkeiden tinapitoisuuksien virallista tarkastusta varten(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon elintarvikkeiden tarkastamisessa tarvittavien yhteisön näytteenottomenetelmien ja analyysimenetelmien käyttöön ottamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/591/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan Parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003(2), ja erityisesti sen 1 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Tiettyjen elintarvikkeissa olevien vieraiden aineiden enimmäismäärien vahvistamisesta 8 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o (EY) 466/2001(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 242/2004(4), vahvistetaan enimmäismäärät säilyke-elintarvikkeissa olevalle epäorgaaniselle tinalle ja viitataan toimenpiteisiin, joilla vahvistetaan käytettävät näytteenotto- ja määritysmenetelmät.(2) Virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/99/ETY(5), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1882/2003, otetaan käyttöön laatustandardijärjestelmä laboratorioille, joiden tehtäväksi jäsenvaltiot ovat antaneet elintarvikkeiden virallisen tarkastuksen.(3) On tarpeen vahvistaa yleiset perusteet, jotka määritysmenetelmien on täytettävä, jotta tarkastuksia suorittavien laboratorioiden käyttämät menetelmät olisivat vertailukelpoisia. Lisäksi on erittäin tärkeää, että määritystulokset ilmoitetaan ja tulkitaan yhtenäisesti, jotta varmistetaan yhdenmukaistettu valvonta kaikkialla Euroopan unionissa. Näitä tulkintasääntöjä sovelletaan virallista valvontaa varten otetuista näytteistä saatuihin määritystuloksiin. Oikeustoimiin ja kiistojen ratkaisumenettelyihin tarkoitettuihin määrityksiin sovelletaan kansallisia sääntöjä.(4) Näytteenotto- ja määritysmenetelmiä koskevat säännökset perustuvat nykytietämykseen, ja niitä voidaan mukauttaa tieteen ja tekniikan kehitykseen. Tinan kokonaismäärän määrittämiseen tarkoitetut menetelmät soveltuvat epäorgaanisen tinan viralliseen tarkastukseen. Orgaanisten tinamuotojen mahdolliset esiintymät ovat määrältään epäolennaisia epäorgaaniselle tinalle määritettyjen enimmäisarvojen kannalta.(5) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että näytteet elintarvikkeiden tinapitoisuuksien virallista tarkastusta varten otetaan tämän direktiivin liitteessä I esitettyjen menetelmien mukaisesti.2 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että näytteiden valmistaminen ja elintarvikkeiden tinapitoisuuksien virallisessa tarkastuksessa käytetty määritysmenetelmä vastaavat tämän direktiivin liitteessä II esitettyjä vaatimuksia.3 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kyseiset säädöstekstit sekä mainittujen säädösten ja tämän direktiivin säännösten välinen vastaavuustaulukko.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.4 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 12 päivänä helmikuuta 2004.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 372, 31.12.1985, s. 50.(2) EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1.(3) EYVL L 77, 16.3.2001, s. 1.(4) Ks. tämän virallisen lehden sivu 3.(5) EYVL L 290, 24.11.1993, s. 14.LIITE INÄYTTEENOTTOMENETELMÄT SÄILYKE-ELINTARVIKKEIDEN TINAPITOISUUKSIEN VIRALLISTA TARKASTUSTA VARTEN1. Päämäärä ja laajuusSäilyke-elintarvikkeiden tinapitoisuuden viralliseen tarkastukseen tarkoitetut näytteet on otettava jäljempänä esitettyjen menetelmien mukaisesti. Tällä tavoin saatuja kokoomanäytteitä pidetään tutkittavia eriä edustavina. Laboratorionäytteistä löydettyjen pitoisuuksien perusteella arvioidaan, noudattavatko tutkittavat erät komission asetuksessa (EY) N:o 466/2001 vahvistettuja enimmäismääriä.2. MääritelmätErä: Yhdellä kertaa toimitettu tietty määrä elintarviketta, jonka osalta viranomainen on vahvistanut, että sillä on yhteisiä ominaisuuksia, kuten alkuperä, lajike, pakkaustapa, pakkaaja, lähettäjä tai merkinnät.Osaerä: Suuremmasta erästä erotettu tietty osa, johon sovelletaan näytteenottomenetelmää. Jokaisen osaerän on oltava fyysisesti erillinen ja yksilöitävissä.Perusnäyte: Tutkittavan erän tai osaerän yhdestä ainoasta kohdasta otettu näyte.Kokoomanäyte: Kaikkien tutkittavasta erästä tai osaerästä otettujen perusnäytteiden muodostama kokonaisuus.Laboratorionäyte: Laboratoriolle tarkoitettu näyte.3. Yleistä3.1 HenkilöstöNäytteenottajan on oltava kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa olevien määräysten mukaisesti tähän tehtävään valtuutettu henkilö.3.2 Tuote, josta näyte otetaanJokaisesta tutkittavasta erästä otetaan erilliset näytteet.3.3 VarotoimenpiteetNäytteenoton ja näytteiden valmistuksen aikana on toteutettava varotoimenpiteitä, joilla vältetään kaikki mahdolliset muutokset, jotka voivat vaikuttaa tinapitoisuuteen, määrityksen suorittamiseen tai kokoomanäytteen edustavuuteen.3.4 Yksittäiset näytteetPerusnäytteet on mahdollisuuksien mukaan otettava tutkittavan erän tai osaerän eri kohdista. Jos tästä säännöstä poiketaan, siitä on aina ilmoitettava näytteenottotodistuksessa.3.5 Kokoomanäytteen valmistusKokoomanäyte saadaan yhdistämällä kaikki yksittäiset näytteet. Kokoomanäyte homogenoidaan laboratoriossa.3.6 Samanlaiset laboratorionäytteetValvontatoimenpiteisiin, kaupankäyntiin ja kiistojen ratkaisumenettelyihin tarkoitetut samanlaiset laboratorionäytteet on otettava homogenoidusta kokoomanäytteestä sillä edellytyksellä, että tällainen menettely on jäsenvaltiossa noudatettavien sääntöjen mukainen.3.7 Näytteiden pakkaaminen ja lähettäminenJokainen näyte on pakattava inertistä materiaalista valmistettuun puhtaaseen astiaan, joka suojaa näytettä riittävästi kontaminaatiolta ja mahdollisilta kuljetusvaurioilta. On myös toteutettava kaikki tarvittavat varotoimenpiteet, joilla estetään näytteen koostumuksen muuttuminen kuljetuksen tai varastoinnin aikana.3.8 Näytteiden sinetöinti ja merkitseminenJokainen viralliseen käyttöön otettu näyte on sinetöitävä näytteenottopaikalla ja merkittävä jäsenvaltiossa voimassa olevien säännösten mukaisesti.Kustakin näytteenotosta on laadittava näytteenottotodistus, jonka perusteella on mahdollista yksiselitteisesti tunnistaa erä, josta näyte on otettu. Näytteenottotodistuksessa on ilmoitettava näytteenottopaikka ja -aika sekä kaikki lisätiedot, joista voi olla hyötyä määrityksentekijälle.4. NäytteenottosuunnitelmaKäytettävällä näytteenottomenetelmällä on varmistettava, että kokoomanäyte on edustava otos tarkastettavasta erästä.4.1 Yksittäisten näytteiden lukumääräSäilyketölkeistä yhdessä erässä otettavien yksittäisten näytteiden vähimmäismäärän on oltava taulukon 1 mukainen. Kustakin tölkistä otettujen yksittäisten näytteiden on oltava samanpainoisia, ja ne on yhdistettävä kokoomanäytteeksi (ks. kohta 3.5).Taulukko 1 Kokoomanäytteen muodostamiseksi otettavien tölkkien (yksittäisten näytteiden) lukumäärä>TAULUKON PAIKKA>On huomattava, että enimmäismäärät koskevat kunkin tölkin sisältöä, mutta enimmäismäärän testaamisen mahdollistamiseksi on tarpeen käyttää kokoomanäytemenetelmää. Jos kokoomanäytteen testitulos on enimmäistasoa pienempi mutta kuitenkin sitä lähellä ja epäillään, että yksittäiset tölkit voivat ylittää enimmäistason, lisätutkimusten tekeminen voi olla tarpeen.4.2 Näytteenotto vähittäismyyntivaiheessaElintarvikenäytteet olisi vähittäismyyntivaiheessa mahdollisuuksien mukaan otettava edellä kuvattujen näytteenottomenettelyiden mukaisesti. Jos tämä ei ole mahdollista, vähittäismyyntivaiheessa voidaan käyttää muita tehokkaita näytteenottomenettelyitä sillä edellytyksellä, että niillä varmistetaan tutkittavan erän riittävä edustavuus.5. Erän tai osaerän säännöstenmukaisuusTarkastuslaboratorio tekee laboratorionäytteestä valvontatoimenpiteitä varten vähintään kaksi erillistä määritystä ja laskee tulosten keskiarvon.Erä hyväksytään, jos keskiarvo on asetuksessa (EY) N:o 466/2001 vahvistetun vastaavan enimmäismäärän mukainen, kun otetaan huomioon mittausepävarmuus ja korjaus saannon suhteen.Erä ei ole asetuksessa (EY) N:o 466/2001 vahvistetun enimmäismäärän mukainen, jos keskiarvo ylittää enimmäismäärän selvästi, kun otetaan huomioon mittausepävarmuus ja korjaus saannon suhteen.LIITE IINÄYTTEIDEN VALMISTUS JA VAATIMUKSET, JOTKA SÄILYKE-ELINTARVIKKEIDEN TINAPITOISUUDEN VIRALLISESSA TARKASTUKSESSA KÄYTETTÄVIEN MÄÄRITYSMENETELMIEN ON TÄYTETTÄVÄ1 Varotoimenpiteet ja tinaa koskevia yleisiä seikkojaPerusvaatimuksena on, että erästä saadaan edustava ja homogeeninen laboratorionäyte aiheuttamatta sekundaarista kontaminaatiota.Määrityksentekijän olisi varmistettava, että näytteet eivät kontaminoidu niiden valmistamisen aikana. Jos mahdollista, näytteen kanssa kosketuksiin joutuva laitteisto olisi valmistettava inertistä muovista, esimerkiksi polypropeenista, PTFE:stä tms., ja laitteisto olisi puhdistettava hapolla kontaminaatioriskin minimoimiseksi. Leikkuuterissä voidaan käyttää korkealuokkaista ruostumatonta terästä.Laboratorioon toimitettu näyte on käytettävä kokonaisuudessaan tutkittavan näytteen valmistukseen. Vain tarkoin homogenoitu näyte antaa toistettavia tuloksia.Monia erityisiä näytteidenvalmistusmenettelyitä voidaan menestyksekkäästi käyttää. Tyydyttäviksi on todettu menettelyt, jotka on kuvattu Euroopan standardointikomitean (CEN) standardissa Determination of trace elements - Performance criteria and general consideration (viite 1), mutta muut voivat olla yhtä päteviä.2 Laboratorioon toimitetun näytteen käsittelyKokoomanäyte jauhetaan (tarvittaessa) kokonaan hienoksi ja sekoitetaan huolellisesti käyttäen menetelmää, jonka on osoitettu homogenoivan näytteen täydellisesti.3 Näytteiden jakaminen valvonta- ja oikeustoimia vartenValvontatoimenpiteisiin, kaupankäyntiin ja kiistojen ratkaisumenettelyihin tarkoitetut samanlaiset näytteet on otettava homogenoidusta näytteestä sillä edellytyksellä, että tällainen menettely on jäsenvaltiossa noudatettavien sääntöjen mukainen.4 Käytettävä määritysmenetelmä ja laboratorion valvonta4.1 MääritelmätTavallisimmin käytetyt määritelmät, joita laboratorion vaaditaan käyttävän:r= Toistettavuuden arvo, jonka alapuolella toistettavissa olosuhteissa (sama näyte, sama määrittäjä, samat laitteet, sama laboratorio ja lyhyt aikaväli) saadun kahden yksittäisen testituloksen välinen absoluuttinen ero sijaitsee tietyllä todennäköisyydellä (yleensä 95 %), eli r = 2,8 × sr.sr= Toistettavissa olosuhteissa saaduista tuloksista laskettu standardipoikkeama.RSDr= Toistettavissa olosuhteissa saaduista tuloksista laskettu suhteellinen standardipoikkeama [(sr />PIC FILE= "L_2004042FI.002002.TIF">) × 100], jossa>PIC FILE= "L_2004042FI.002003.TIF">on kaikkien laboratorioiden ja kaikkien näytteiden keskiarvo.R= Uusittavuus: arvo, jonka alapuolella uusittavissa olosuhteissa (määrittäjien saamat identtiset näytteet eri laboratorioissa, käyttäen samaa standardimenetelmää) saatujen yksittäisten testitulosten välinen absoluuttinen ero sijaitsee tietyllä todennäköisyydellä (yleensä 95 %), eli R = 2,8 × sR.sR= Uusittavissa olosuhteissa saaduista tuloksista laskettu standardipoikkeama.RSDR= Uusittavissa olosuhteissa saaduista tuloksista laskettu suhteellinen standardipoikkeama [(sR />PIC FILE= "L_2004042FI.002004.TIF">) × 100].HORRATr= Todettu RSDr jaettuna RSDr-arvolla, joka on estimoitu Horwitzin yhtälöstä oletusta r = 0,66R käyttäenHORRATR= Todettu RSDR jaettuna Horwitzin yhtälöstä lasketulla RSDR-arvolla (Viite 2).U= Laajennettu epävarmuus, jossa käytetään kattavuuskerrointa 2, jolloin luotettavuustaso on noin 95 %.4.2 Yleiset vaatimuksetElintarvikkeiden tarkastuksessa käytettyjen määritysmenetelmien on vastattava elintarvikkeiden tarkastuksessa tarvittavien yhteisön näytteenottomenettelyjen ja analyysimenetelmien käyttöön ottamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/591/ETY liitteessä olevan 1 ja 2 kohdan säännöksiä.4.3 Erityiset vaatimuksetJos yhteisössä ei ole säädetty erityisestä menetelmästä tinan määrittämiseksi säilyke-elintarvikkeissa, laboratoriot voivat käyttää valitsemaansa validoitua menetelmää sillä edellytyksellä, että se vastaa taulukossa 2 esitettyjä laatuperusteita. Ihanteellista olisi, jos validointiin sisältyisi sertifioituja vertailumateriaaleja.Taulukko 2 Tinan määrityksen laatuperusteet>TAULUKON PAIKKA>4.3.1 Laatuperusteet - epävarmuuteen perustuva toimintatapaMyös epävarmuuteen perustuvaa toimintatapaa voidaan käyttää arvioitaessa laboratoriossa käytettävää analyysimenetelmää. Laboratorio voi käyttää menetelmää, jolla saadut tulokset ovat standardiepävarmuuden enimmäisarvon sisäpuolella. Standardiepävarmuuden enimmäisarvo saadaan seuraavasta kaavasta:>VIITTAUS KAAVIOON>jossaUf on standardiepävarmuuden enimmäisarvoLOD on menetelmän toteamisrajaC on merkittävä pitoisuus.Jos analyyttinen menetelmä antaa tuloksia, joiden mittausepävarmuus on pienempi kuin standardiepävarmuuden enimmäisarvo, menetelmä on yhtä sopiva kuin menetelmä, joka vastaa taulukossa 2 annettuja menetelmän laatuperusteita.4.4 Saannon laskeminen ja tulosten raportointiMääritystulos raportoidaan saannon osalta korjattuna tai korjaamattomana. Raportointitapa ja saantoprosentti on ilmoitettava. Saannon suhteen korjattua määritystulosta käytetään säännöstenmukaisuuden tarkistamiseen (ks. liite I, kohta 5).Määrityksen tekijän on myös otettava huomioon IUPAC:n, ISO:n ja AOAC:n kehittämät ohjeet: Harmonised Guidelines for the Use of Recovery Information in Analytical Measurement (viite 3). Näistä ohjeista on apua saantokertoimia määritettäessä.Määritystulos raportoidaan muodossa x +/- U jossa x on määritystulos ja U on mittausepävarmuus.4.5 Laboratorioiden laatuvaatimuksetLaboratorioiden on täytettävä virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/99/ETY vaatimukset.4.6 Muut analyysissa huomioon otettavat seikatPätevyyden testaaminenLaboratorio voi osallistua asianmukaisiin pätevyydentestausohjelmiin, jotka noudattavat IUPAC:n, ISOn ja AOAC:n puitteissa kehitettyä protokollaa laboratorioiden testaamisesta, International Harmonised Protocol for the Proficiency Testing of (Chemical) Analytical Laboratories (viite 4).Joihinkin testausohjelmiin kuuluu erityisesti elintarvikkeiden tinapitoisuuden määrittäminen, ja osallistuminen tällaiseen ohjelmaan on suositeltavampaa kuin yleiseen elintarvikkeiden metallipitoisuuden määrittämiseen keskittyvään ohjelmaan.Sisäinen laadunvalvontaLaboratorioiden on osoitettava, että niillä on käytössä sisäiset laadunvalvontamenettely. Esimerkkejä näistä ovat ISOn, AOAC:n ja IUPAC:n sisäiset laadunvalvontaohjeet laboratorioille, ISO/AOAC/IUPAC Guidelines on Internal Quality Control in Analytical Chemistry Laboratories (viite 5).Näytteiden valmisteluOn tarkoin varmistettava, että kaikki näytteiden tina saadaan analyysiliuokseen. Erityisesti huomautetaan, että näytteen liotusmenettelyn on oltava sellainen, että hydrolysoituneita SnIV-yhdisteitä ei sakkaudu (eli yhdisteitä, kuten tinaoksidit SnO2, Sn(OH)4, SnO2.H20).Valmistetut näytteet säilytetään HCl:ssa, jonka pitoisuus on 5 mol/l. SnCl4 höyrystyy kuitenkin helposti eikä liuoksia pitäisikään keittää.KIRJALLISUUSVIITTEET1. BS EN 13804:2002: Foodstuffs - Determination of trace elements - Performance criteria, general considerations and sample preparation, CEN, Rue de Stassart 36, B-1050 Brussels.2. W Horwitz, "Evaluation of Analytical Methods for Regulation of Foods and Drugs", Anal. Chem., 1982, 54, 67A-76A.3. ISO/AOAC/IUPAC Harmonised Guidelines for the Use of Recovery Information in Analytical Measurement. Edited Michael Thompson, Steven L R Ellison, Ales Fajgelj, Paul Willetts and Roger Wood, Pure Appl. Chem., 1999, 71, 337-348.4. ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Protocol for Proficiency Testing of (Chemical) Analytical Laboratories, Edited by M Thompson and R Wood, Pure Appl. Chem., 1993, 65, 2123-2144 (Also published in J. AOAC International, 1993, 76, 926).5. ISO/AOAC/IUPAC International Harmonised Guidelines for Internal Quality Control in Analytical Chemistry Laboratories, Edited by M Thompson and R Wood, Pure Appl. Chem., 1995, 67, 649-666.