Avis juridique important

|

32001L0090

Komission direktiivi 2001/90/EY, annettu 26 päivänä lokakuuta 2001, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY liitteen I mukauttamisesta tekniikan kehitykseen seitsemännen kerran (kreosootti) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 283 , 27/10/2001 s. 0041 - 0043

Komission direktiivi 2001/90/EY,annettu 26 päivänä lokakuuta 2001,tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY liitteen I mukauttamisesta tekniikan kehitykseen seitsemännen kerran (kreosootti)(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun direktiivin 76/769/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/41/EY(2), ja erityisesti sen 2 artiklan a kohdan, joka on lisätty neuvoston direktiivillä 89/678/ETY(3),sekä katsoo seuraavaa:(1) Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta neljännentoista kerran 20 päivänä joulukuuta 1994 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 94/60/EY(4) asetetaan tiettyjä rajoituksia kreosootin markkinoille saattamiselle ja käytölle.(2) Eräässä hiljattain julkaistussa tutkimuksessa(5) katsottiin, että kreosootilla on aikaisemmin oletettua suurempi potentiaali aiheuttaa syöpää.(3) Tutkimus toimitettiin myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean (CSTEE) tarkasteltavaksi(6). CSTEE katsoi, että tutkimus oli hyvin suunniteltu, että on olemassa tieteellistä näyttöä siitä, että kreosootti, jonka benzo-a-pyreenipitoisuus (BaP) on alle 0,005 massaprosenttia, ja/tai tällaista kreosoottia sisältävä puu voi aiheuttaa syöpäriskin kuluttajille, ja että riskin suuruus antaa selvää aihetta huoleen.(4) Analyysissä, joka tehtiin kreosootin markkinoille saattamista ja käyttöä koskevien rajoitusten lisäämisen hyödyistä ja haitoista(7), todettiin muun muassa, että suurimmassa osassa kreosootin teollisuuskäytöstä yhteisössä kreosootin pitoisuus on jo alle 0,005 massaprosenttia. Analyysissä katsottiin myös, että tällaisesta kreosootista ja/tai tällaista kreosoottia sisältävästä puusta aiheutuvat terveysriskit ovat teollisuussovelluksissa todennäköisesti alhaiset.(5) Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/8/EY(8) yhdenmukaistetaan biosidituotteiden lupamenettely Euroopan unionissa, ja biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun ohjelman ensimmäisestä vaiheesta 7 päivänä syyskuuta 2000 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1896/2000(9) edellytetään, että puunsuoja-aineet arvioidaan ensimmäisessä vaiheessa direktiivin 98/8/EY nojalla aloitetussa tarkastusohjelmassa. Niin kauan kuin direktiivin 98/8/EY nojalla annettuja säännöksiä ei ole yhdenmukaistettu, kreosoottia koskevat rajoitukset on mukautettava tekniikan kehitykseen.(6) Tämä direktiivi ei vaikuta toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY(10) ja kyseisellä direktiivillä työntekijöiden suojelemiseksi säädettyjen vähimmäisvaatimusten soveltamiseen eikä myöskään kyseisen direktiivin 16 artiklan 1 kohdan nojalla annettujen erillisdirektiivien, erityisesti työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/394/ETY(11) ja työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä 7 päivänä huhtikuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY(12) soveltamiseen.(7) Tämän direktiivin säännökset ovat vaarallisten aineiden ja valmisteiden kaupan teknisten esteiden poistamisesta annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaisia,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMukautetaan direktiivin 76/769/ETY liite I tekniikan kehitykseen tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2002. Niiden on ilmoitettava siitä välittömästi komissiolle. Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2003.2. Kun jäsenvaltiot antavat nämä säännökset, niissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan sinä päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 26 päivänä lokakuuta 2001.Komission puolestaErkki LiikanenKomission jäsen(1) EYVL L 262, 27.9.1976, s. 24.(2) EYVL L 194, 18.7.2001, s. 36.(3) EYVL L 398, 30.12.1989, s. 24.(4) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 1.(5) Dermal Carcinogenicity Study of two Coal Tar Products by Chronic Epicutateous Application in Male CD-1 Mice (78 weeks), loppuraportti, Fraunhofer Institute of Toxicity and Aerosol Research (Hannover, Saksa).(6) Opinion on Cancer risk to consumers from Creosote containing less than 50 ppm benzo-[a]-pyrene and/or from wood treated with such Creosote and estimation of respective magnitude. Kahdeksas CSTEE:n täysistunto, Bryssel, 4.3.1999.Internet: http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/sct/out29_en.html(7) Analysis on the Advantages and Drawbacks of Restrictions on the Marketing and Use of Creosote, Risk and Policy Analysts Limited, (Norfolk, UK).(8) EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1.(9) EYVL L 228, 8.9.2000, s. 6.(10) EYVL L 183, 29.6.1989, s. 1.(11) EYVL L 196, 26.7.1990, s. 1.(12) EYVL L 131, 5.5.1998, s. 11.LIITEKorvataan direktiivin 76/769/ETY liitteessä I oleva kohta 32 seuraavasti: >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31993L0089

Neuvoston direktiivi N:o 93/89/ETY, annettu 25 päivänä lokakuuta 1993, tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen soveltamisesta jäsenvaltioissa

Virallinen lehti nro L 279 , 12/11/1993 s. 0032 - 0038 Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 5 s. 0037  Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 5 s. 0037

NEUVOSTON DIREKTIIVI N:o 93/89/ETY,annettu 25 päivänä lokakuuta 1993,tiettyjen maanteiden tavaraliikenteeseen tarkoitettujen ajoneuvojen verotuksen sekä tiettyjen infrastruktuurien käytöstä perittävien tie- ja käyttömaksujen soveltamisesta jäsenvaltioissaEUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 ja 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäjäsenvaltioiden kuljetusyritysten välisen kilpailun vääristymien poistaminen edellyttää sekä maksujärjestelmien yhdenmukaistamista että oikeudenmukaisen järjestelyn käyttöönottoa infrastruktuurikustannusten veloittamiseksi liikenteenharjoittajilta,nämä tavoitteet voidaan saavuttaa ainoastaan asteittain,kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/81/ETY () ja kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 lokakuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/82/ETY () on saavutettu tietty yhdenmukaisuus polttoaineiden valmisteveron osalta,nykyisten olosuhteiden vallitessa on suotavaa rajoittaa kansallisten maksujärjestelmien mukauttaminen hyöty-ajoneuvoihin, joiden kokonaispaino ylittää tietyn rajan,tämän vuoksi on suotavaa vahvistaa vähimmäismäärät nykyään jäsenvaltioissa sovellettaville ajoneuvoveroille tai ne mahdollisesti korvaaville ajoneuvoveroille,joidenkin jäsenvaltioiden täytyy korottaa huomattavasti nykyisen ajoneuvoverotuksen tasoa; asteittaisen mukautuksen mahdollistamiseksi on suotavaa määrätä siirtymäkaudesta, jonka aikana jäsenvaltiot voivat soveltaa huojennettua tasoa,osaa sellaisesta valtion sisäisestä paikallisesta liikenteestä, jolla on vähäinen vaikutus yhteisön kuljetusmarkkinoihin, koskevat nykyään huojennetut ajoneuvoverot; sujuvan siirtymisen varmistamiseksi on tarpeen oikeuttaa jäsenvaltiot säätämään väliaikaisia huojennuksia,on tarpeen sallia jäsenvaltioiden soveltaa huojennuksia tai vapautuksia sellaisiin ajoneuvoihin, joiden käytöllä ei todennäköisesti ole vaikutusta yhteisön kuljetusmarkkinoihin,tiettyjen erityistilanteiden huomioon ottamiseksi on tarpeen säätää menettelyistä, joiden avulla jäsenvaltioiden sallitaan jatkavan ylimääräisiä vapautuksia ja huojennuksia,olemassa olevia kilpailun vääristymiä ei voida poistaa ainoastaan yhdenmukaistamalla verot tai valmisteverot, mutta kunnes teknisesti ja taloudellisesti asianmukaisemmat maksumuodot ovat käytössä, näitä vääristymiä voidaan lieventää, antamalla mahdollisuus jatkaa tiemaksujen perimistä tai ottaa ne käyttöön, sekä ottaa käyttöön moottoriteiden käyttömaksuja ja tietyin edellytyksin muiden teiden käyttöä koskevia maksuja,on tärkeää, että tie- ja käyttömaksut eivät ole syrjiviä, eivät sisällä kohtuuttomia muodollisuuksia eivätkä luo esteitä sisäisillä rajoilla; käyttömaksujen osalta on tarpeen vahvistaa maksumäärä kyseisen infrastruktuurin käyttöajan perusteella,käyttö- ja tiemaksujen yhtenäisen soveltamisen takaamiseksi on suotavaa vahvistaa tietyt yksityiskohtaiset säännöt soveltamisen edellytyksistä päättämiselle, kuten sellaisten infrastruktuurien ominaispiirteet, joilla näitä käyttö- ja tiemaksuja sovelletaan, käyttömaksujen enimmäismäärä ja yleiset säännökset, joita on noudatettava,tässä yhteydessä kaksi tai useampia jäsenvaltioita voi toimia yhteistyössä yhteisen käyttömaksujärjestelmän käyttöönottamiseksi, jollei tietyistä lisäedellytyksistä muuta johdu; tällaisessa järjestelmässä voitaisiin ottaa huomioon joidenkin jäsenvaltioiden liikenteenharjoittajien erityinen maantieteellinen sijainti ja taloudellinen tilanne, jota joissakin tapauksissa vaikeuttaa tiettyjen kolmansien maiden poliittinen levottomuus, jaolisi asetettava tarkka aikataulu tämän direktiivin säännösten uudelleentarkastelulle ja tarvittaessa niiden mukauttamiselle, jotta saavutettaisiin alueellisempi maksujärjestelmä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:Yleiset säännökset1 artiklaJäsenvaltioiden on tarvittaessa mukautettava ajoneuvojen verojärjestelmiä sekä tie- ja käyttömaksuja tämän direktiivin säännösten mukaisesti.Tätä direktiiviä ei sovelleta ajoneuvoihin, joita käytetään liikenteessä ainoastaan jäsenvaltioiden Euroopan ulkopuolella sijaitsevilla alueilla.Tämä direktiivi ei myöskään koske Kanariansaarilla, Ceutassa, Melillassa, Azoreilla ja Madeiralla rekisteröityjä ajoneuvoja, joita käytetään kuljetuksiin ainoastaan näillä alueilla tai näiden alueiden välillä ja näiltä alueilta mantereelle Espanjaan tai Portugaliin.2 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetaan: P "moottoritiellä" tietä, joka on suunniteltu ja rakennettu erityisesti moottoriajoneuvoliikennettä varten ja jolle sen varrella olevilta kiinteistöiltä ei ole välittömiä liittymiä ja: i)  joilla on, yksittäisiä alueita lukuun ottamatta tai muuten kuin tilapäisesti, erilliset ajoradat molempiin ajosuuntiin, jotka erottaa toisistaan maa-alue, jota ei ole tarkoitettu liikenteelle, tai poikkeuksellisesti jokin muu erottava tekijä; ii) joka ei risteä samassa tasossa minkään tien, rautatien, raitiotien tai jalankulkutien kanssa; iii) jonka on erityisesti osoitettu olevan moottoritie, P "tiemaksulla" tietyn summan maksamista siitä, että ajoneuvolla kuljetaan kahden paikan välinen matka käyttäen 7 artiklan d alakohdassa tarkoitettuja infrastruktuureja; summan suuruus perustuu kuljettuun matkaan ja ajoneuvoluokkaan, P "käyttömaksulla" tietyn summan maksamista, joka oikeuttaa ajoneuvon käyttämään tietyn ajan 7 artiklan d alakohdassa tarkoitettuja infrastruktuureja, P "ajoneuvolla" yksittäistä moottoriajoneuvoa tai ajoneuvoyhdistelmää, joka on tarkoitettu ainoastaan maanteiden tavarakuljetukseen ja jonka suurin sallittu kokonaispaino on vähintään 12 tonnia.Ajoneuvoverot3 artikla1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetut ajoneuvoverot ovat seuraavat: P Belgiassa: taxe de circulation sur les véhicules automobiles/verkeersbelasting op de autovoertuigen, P Tanskassa: vaegtafgift af motorkøretøjer m.v., P Saksassa: Kraftfahrzeugsteuer, P Kreikassa: ÔÝëç êõêëïöïñßáò P Espanjassa:a) impuesto sobre vehiculos de tracción mecánica;b) impuesto sobre actividades económicas, ainoastaan moottoriajoneuvoilta perittävien maksujen määrän osalta; P Ranskassa:a) taxe spéciale sur certains véhicules routiers;b) taxe différentielle sur les véhicules à moteur, P Irlannissa: vehicle excise duty, P Italiassa:a) tassa automobilistica;b) addizionale del 5 % sulla tassa automobilistica, P Luxemburgissa:taxe sur les véhicules automoteurs, P Alankomaissa:motorrijuigenbelasting, P Portugalissa:a) imposto de camionagem;b) imposto de circulação, P Yhdistyneessä kuningaskunnassa: vehicle excise duty.2. Jäsenvaltion, joka korvaa jonkun 1 kohdassa tarkoitetuista veroista toisella samankaltaisella verolla, on ilmoitettava siitä komissiolle, joka tekee tarvittavat mukautukset.4 artiklaEdellä 3 artiklassa tarkoitettujen verojen kantamis- ja perimismenettelyt vahvistaa kukin jäsenvaltio.5 artiklaAinoastaan rekisteröinnin suorittanut jäsenvaltio voi kantaa 3 artiklassa tarkoitettuja veroja siellä rekisteröityjen ajoneuvojen osalta.6 artikla1. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen verojen rakenteesta riippumatta jäsenvaltiot vahvistavat veromäärän siten, että kunkin liitteessä tarkoitetun ajoneuvoluokan ja -alaluokan veromäärä ei alita liitteessä vahvistettua vähimmäismäärää.2. Kreikka, Espanja, Ranska, Italia ja Portugali saavat soveltaa 31 päivään joulukuuta 1997 asti huojennettuja veromääriä, jotka ovat vähintään 50 prosenttia liitteessä vahvistetuista vähimmäismääristä.3. Jäsenvaltiot voivat soveltaa huojennuksia tai myöntää vapautuksia seuraavien ajoneuvojen osalta: P kansalliseen maanpuolustukseen tai väestönsuojeluun käytetyt ja palokuntien, muiden pelastuspalvelujen tai järjestyksenpitovallan käyttämät ajoneuvot sekä teiden kunnossapitoon käytetyt ajoneuvot, P ajoneuvot, joita käytetään ainoastaan satunnaisesti ne rekisteröineen jäsenvaltion yleisillä teillä ja joita käyttävät sellaiset luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joiden päätoimi ei ole tavaraliikenteen harjoittaminen, edellyttäen että näillä ajoneuvoilla suoritetut kuljetukset eivät vääristä kilpailua ja edellyttäen että komissio hyväksyy asian.4. Jollei 12 artiklassa tarkoitetusta uudelleentarkastelusta muuta johdu, jäsenvaltiot voivat soveltaa 1 päivään heinäkuuta 1998 asti erityisiä poikkeuksia ajoneuvoihin, joilla on enintään kolme akselia ja joita käytetään ainoastaan kansallisessa paikallisliikenteessä.Komissio arvioi säännöllisesti näiden poikkeuksien soveltamista. Se toimittaa vuosittain kertomuksen tästä neuvostolle.5. a) Neuvosto voi yksimielisesti komission esityksestä sallia jäsenvaltion jatkaa verovapautuksia tai ajoneuvoveron huojennuksia sosiaalis-taloudellisten erityistoimintaperiaatteiden tai kyseisen valtion infrastruktuuriin liittyvien syiden perusteella. Tällaiset vapautukset tai huojennukset voivat koskea ainoastaan kyseisessä jäsenvaltiossa rekisteröityjä ajoneuvoja, joita käytetään liikenteessä yksinomaan kyseisen valtion tarkkaan määritellyllä alueella.b) Jäsenvaltio, joka haluaa jatkaa tällaisia vapautuksia tai huojennuksia, ilmoittaa siitä komissiolle ja toimittaa komissiolle myös kaikki tarvittavat tiedot. Komissio ilmoittaa muille jäsenvaltioille ehdotetuista vapautuksista tai huojennuksista kuukauden kuluessa.Neuvoston katsotaan sallineen ehdotettujen vapautuksien tai huojennuksien jatkaminen, jolleivat komissio tai toiset jäsenvaltiot ole pyytäneet kahden kuukauden kuluttua siitä päivästä, jolloin muille jäsenvaltioille ilmoitettiin asiasta edellisen alakohdan mukaisesti, että neuvosto tutkii asian.6. Jäsenvaltiot eivät saa myöntää sellaisia poikkeuksia tai huojennuksia 3 artiklassa tarkoitetuista veroista, jotka tekisivät maksettavan veromäärän alemmaksi kuin tämän artiklan 1 ja 2 kohdissa tarkoitetut vähimmäismäärät, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 3, 4 ja 5 kohtien säännöksiä sekä tietynlaisia jäsenvaltioiden välisiä tavaroiden yhdistettyjä kuljetuksia koskevista yhteisistä säännöistä 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/106/ETY ()6 artiklaa.7. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut vähimmäismäärät pysyvät muuttumattomina 31 päivään joulukuuta 1997 asti. Tämän ajankohdan jälkeen neuvosto mukauttaa tarvittaessa kyseiset vähimmäismäärät perustamissopimuksessa määrättyä menettelyä noudattaen.Tie- ja käyttömaksut7 artiklaJäsenvaltiot voivat edelleen säilyttää tiemaksut tai ottaa käyttöön tiemaksuja ja/tai käyttömaksuja seuraavien edellytysten mukaan:a)tie- ja käyttömaksuja ei saa periä samanaikaisesti saman tieosuuden käytöstä.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin soveltaa tiemaksuja tieverkoilla, joilla peritään käyttömaksuja siltojen, tunneleiden tai vuoristosolien käytöstä;b)tie- ja käyttömaksuja sovelletaan syrjimättä suoraan tai epäsuorasti liikenteenharjoittajan kansallisuuden tai kuljetuksen lähtöpaikan taikka määränpään perusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 artiklan 2 kohdan e alakohtaa ja 9 artiklaa;c)tie- ja käyttömaksut pannaan täytäntöön ja kerätään ja niiden maksua valvotaan siten, että aiheutetaan mahdollisimman vähän häiriötä liikenteen sujuvuudelle ja vältetään pakollista valvontaa ja tarkastuksia yhteisön sisäisillä rajoilla; tätä tarkoitusta varten jäsenvaltiot toimivat yhteistyössä, jotta liikenteenharjoittajat voivat maksaa käyttömaksut erityisesti myös niiden jäsenmaiden ulkopuolella, joissa kyseisiä maksuja sovelletaan;d)tie- ja käyttömaksuja peritään ainoastaan moottoriteiden käytöstä ja muiden sellaisten monikaistaisten teiden käytöstä, joilla on vastaavat ominaispiirteet kuin moottoriteillä sekä siltojen, tunneleiden ja vuoristosolien käytöstä.Jäsenvaltiossa, jossa ei ole moottoritieverkkoa tai teitä, joilla on kaksi ajorataa ja jotka muistuttavat moottoriteitä, voidaan kuitenkin kerätä tie- ja käyttömaksuja kyseisen valtion ylimmän tieluokan käyttäjiltä.Kuultuaan komissiota ennakollisesta tutkimis- ja kuulemismenettelystä jäsenvaltioiden suunnittelemista tietynlaisista laeista, asetuksista ja hallinnollisista määräyksistä 21 päivänä maaliskuuta 1962 tehdyssä neuvoston päätöksessä (), määrätyn menettelyn mukaisesti, kyseisiä maksuja voidaan periä myös perustieverkon muiden osuuksien käyttäjiltä, erityisesti kun turvallisuussyyt oikeuttavat sen;e)jäsenvaltio voi määrätä, että kyseisessä valtiossa rekisteröidyiltä ajoneuvoilta peritään käyttömaksut valtion koko tieverkon käyttämisestä;f)käyttömaksut vahvistetaan kyseisissä jäsenvaltioissa määrään, joka on enintään 1 250 ecua vuodessa mukaan lukien hallintokulut; tämän enimmäismäärän rajoissa jäsenvaltiot saavat vahvistaa käyttömaksut ottaen huomioon kansallisen ajoneuvoveron.Tämä enimmäismäärä tarkistetaan 1 päivänä tammikuuta 1997 ja joka toinen vuosi sen jälkeen; neuvosto tekee perustamissopimuksessa määrättyjen edellytysten mukaisesti tarvittaessa aiheelliset mukautukset;g)käyttömaksujen on oltava suhteessa kyseisten infrastruktuurien käytön kestoon.Jäsenvaltio saa soveltaa ainoastaan vuosimaksuja alueellaan rekisteröityihin ajoneuvoihin;h)tiemaksut perustuvat kyseisen infrastruktuuriverkon rakentamis-, käyttö- ja kehittämiskuluihin.8 artikla1. Kaksi tai useampia jäsenvaltioita voi toimia yhteistyössä laatiakseen niiden alueilla käyttömaksuihin sovellettavan yhteisen järjestelmän. Nämä jäsenvaltiot huolehtivat, että komissio on kiinteästi mukana yhteistyössä, järjestelmän tulevassa toiminnassa ja mahdollisessa myöhemmässä muuttamisessa.2. Jollei 7 artiklasta muuta johdu, 1 kohdassa tarkoitettua yhteistä järjestelmää koskevat seuraavat edellytykset:a)järjestelmään osallistuvat jäsenvaltiot vahvistavat yhteisen vuosittaisen käyttömaksun tasolle, joka ei ylitä 7 artiklan f alakohdassa tarkoitettua määrää;b)yhteisen käyttömaksun maksaminen mahdollistaa pääsyn kunkin järjestelmään osallistuvan jäsenvaltion 7 artiklan d alakohdan mukaisesti määrittelemään tieverkkoon;c)muut jäsenvaltiot voivat liittyä yhteiseen järjestelmään;d)järjestelmään osallistuvat jäsenvaltiot kehittävät jakojärjestelmän, jonka mukaan kukin niistä saa kohtuullisen osuuden käyttömaksuina perityistä tuloista;e)järjestelmään osallistuvat jäsenvaltiot voivat soveltaa enintään 31 päivään joulukuuta 1997 asti käyttömaksujen aiheellista alennusta sellaisissa tietyissä jäsenvaltioissa rekisteröityihin ajoneuvoihin, joiden talouden kehityksessä on eroja ja jotka ovat huonommassa asemassa erityisen maantieteellisen sijaintinsa vuoksi, jota joissakin tapauksissa vaikeuttaa lisäksi tiettyjen kolmansien maiden poliittinen levottomuus.9 artiklaKuultuaan komissiota 21 päivänä maaliskuuta 1962 tehdyssä neuvoston päätöksessä vahvistetun menettelyn mukaisesti asianomaiset jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön erityisjärjestelyn raja-alueille.Loppumääräykset10 artiklaTämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita soveltamasta:a) erityisiä veroja tai maksuja:a)  P joita peritään ajoneuvon rekisteröinnin yhteydessä taia)  P jotka koskevat epätavallisen painavia tai suuria ajoneuvoja ja kuormia;b) pysäköintimaksuja ja erityisiä kaupunkiliikenteeseen sovellettavia maksuja,c) erityisiä maksuja, jotka on erityisesti suunniteltu torjumaan ajankohtaan ja paikkaan liittyviä ruuhkautumia.11 artikla1. Tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten ecun arvo eri kansallisina valuuttoina vahvistetaan kerran vuodessa. Sovellettavat kurssit ovat ne, jotka ovat voimassa lokakuun ensimmäisenä työpäivänä ja jotka julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä; näitä kursseja sovelletaan seuraavan kalenterivuoden tammikuun 1 päivään lähtien.2. Jäsenvaltiot voivat säilyttää voimassa ne määrät, jotka ovat voimassa 1 kohdassa säädetyn vuosittaisen mukautuksen aikana, jos näiden ecuina ilmoitettujen määrien vasta-arvot kansallisena valuuttana aiheuttaisivat alle 5 prosentin tai alle 5 ecun muutoksen maksuihin, kun huomioon otetaan määrä, joka kulloinkin on alempi.12 artikla1. Komissio esittää 31 päivänä joulukuuta 1997 mennessä neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta ottaen huomioon tekniikan ja liikenneruuhkien kehityksen.Jäsenvaltiot toimittavat tarvittavat tiedot komissiolle 1 päivään kesäkuuta 1997 mennessä, jotta komissio voi laatia edellä mainitun kertomuksen.Tarvittaessa kertomuksen oheen liitetään ehdotuksia sellaisen alueperiaatteelle perustuvan maksujen keräämisjärjestelmän toteuttamiseksi, jossa kansallisilla rajoilla ei ole ratkaisevaa asemaa.2. Lisäksi ne jäsenvaltiot, jotka ottavat käyttöön elektronisen tie- ja/tai käyttömaksujärjestelmän ottavat huomioon mahdollisuuden saavuttaa näiden järjestelmien yhteensopivuus.13 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1995. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädetävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat keskeiset kansalliset säädökset, jotka ne antavat. Komissio ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille.14 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 25 päivänä lokakuuta 1993.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaPh. MAYSTADT() EYVL N:o C 79, 26.3.1988, s. 8EYVL N:o C 75, 20.3.1991, s. 1EYVL N:o C 311, 27.11.1992, s. 63() EYVL N:o C 158, 26.6.1989, s. 51EYVL N:o C 150, 15.6.1992, s. 324EYVL N:o C 21, 25.1.1993, s. 522() EYVL N:o C 208, 8.8.1988, s. 32EYVL N:o C 159, 17.6.1991, s. 21EYVL N:o C 19, 25.1.1993, s. 74() EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 12() EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 19() EYVL N:o L 368, 17.12.1992, s. 38() EYVL N:o 23, 3.4.1962, s. 720/62. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna 22 päivänä marraskuuta 1973 tehdyllä neuvoston päätöksellä (EYVL N:o L 347, 17.12.1973, s. 48)LIITE>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31995L0002

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/2/EY, annettu 20 päivänä helmikuuta 1995, elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista

Virallinen lehti nro L 061 , 18/03/1995 s. 0001 - 0040

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 95/2/EY,annettu 20 päivänä helmikuuta 1995,elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),toimivat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen (3),ottavat huomioon ihmisravinnoksi tarkoitetuissa elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/107/ETY (4) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan,sekä katsovat, ettäerot säilöntäaineita, hapettumisenestoaineita ja muita lisäaineita sekä niiden käyttöä koskevien kansallisten lainsäädäntöjen välillä estävät elintarvikkeiden vapaata liikkumista; tämä voi vääristää kilpailuolosuhteita,näitä elintarvikkeiden lisäaineita ja niiden käyttöä koskevien säännösten ensisijaisena tavoitteena tulisi olla pyrkimys suojella kuluttajaa,yleisesti tunnustetaan, että jalostamattomien elintarvikkeiden ja eräiden muiden elintarvikkeiden olisi oltava lisäaineettomia,ottaen huomioon viimeisimmät näitä aineita koskevat tieteelliset ja toksikologiset tiedot, jotkut lisäaineista on sallittu vain tietyissä ruuissa ja tietyin käyttöä koskevin edellytyksin,on tarpeen antaa tiukat määräykset elintarvikelisäaineiden käytöstä äidinmaidonkorvikkeissa, vieroitusvalmisteissa ja lastenruuissa, josta säädetään erityisruokavaliovalmisteita koskevassa jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä toukokuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/398/ETY (5), ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa,tällä direktiivillä ei ole tarkoitus vaikuttaa makeutus- ja väriaineita koskeviin säännöksiin,kunnes kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (6) ja torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamista tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY (7) mukaiset erityissäännökset on annettu, tällä direktiivillä säädellään väliaikaisesti tiettyjä tähän ryhmään kuuluvia aineita,komission tehtävänä on mukauttaa yhteisön säännöksiä tässä direktiivissä vahvistettuihin säännöksiin,elintarvikealan tiedekomiteaa on kuultu aineista, jotka eivät vielä kuulu yhteisön sääntelyn piiriin,on tarpeen sisällyttää tähän direktiiviin erityisiä muissa yhteisön säädöksissä tarkoitettuja lisäaineita koskevia säännöksiä,on toivottavaa, että päätettäessä siitä, kuuluuko tietty elintarvike tiettyyn elintarvikkeiden ryhmään, noudatetaan pysyvän elintarvikekomitean kuulemismenettelyä,voimassa olevien muita elintarvikelisäaineita kuin väri- ja makeutusaineita koskevien puhtausvaatimusten muutokset ja uudet sellaisia aineita koskevat erittelyt, joita varten puhtauskriteerejä ei ole, annetaan direktiivin 89/107/ETY 11 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti,elintarvikealan tiedekomitea ei ole vielä antanut lausuntoa jauhojen käsittelyaineista; kyseisistä aineista annetaan erillinen direktiivi, jatällä direktiivillä korvataan direktiivit 64/54/ETY (8), 70/357/ETY (9), 74/329/ETY (10) ja 83/463/ETY (11), siten kumotaan kyseiset direktiivit,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Tämä direktiivi on direktiivin 89/107/ETY 3 artiklassa tarkoitetun laaja-alaisen direktiivin erään osan muodostava erityisdirektiivi, joka koskee muita lisäaineita kuin väri-ja makeutusaineita sekä jauhojen käsittelyaineita.2. Elintarvikkeissa saa käyttää vain lisäaineita, jotka täyttävät elintarvikealan tiedekomitean määräämät vaatimukset.3. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "säilöntäaineilla" aineita, jotka pidentävät elintarvikkeiden säilyvyyttä suojelemalla niitä mikro-organismien aiheuttamalta pilaantumiselta;b) "hapettumisenestoaineilla" aineita, jotka pidentävät elintarvikkeiden säilyvyyttä suojaamalla niitä hapettumisen aiheuttamalta pilaantumiselta, kuten rasvan härskiintymiseltä ja värinmuutoksilta;c) "kantaja-aineilla", mukaan luettuna kantajaliuottimet, aineita, joita käytetään liuottamaan, laimentamaan, hajottamaan tai muutoin fyysisesti muuttamaan elintarvikelisäainetta muuttamatta sen teknistä toimintaa (ja ilman omaa teknistä vaikutusta) lisäaineen käsittelyn, annostelun tai käytön helpottamiseksi;d) "hapoilla" aineita, jotka lisäävät elintarvikkeen happamuutta ja/tai antavat siihen happaman maun;e) "happamuudensäätöaineilla" aineita, jotka muuttavat tai säätelevät elintarvikkeen happamuutta tai emäksisyyttä;f) "paakkuuntumisenestoaineilla" aineita, jotka vähentävät elintarvikkeen yksittäisten hiukkasten taipumusta tarttua toisiinsa;g) "vaahdonestoaineilla" aineita, jotka estävät tai vähentävät vaahdonmuodostusta;h) "täyteaineilla" aineita, jotka vaikuttavat elintarvikkeen tilavuuteen vaikuttamatta olennaisesti sen energia-arvoon;i) "emulgointiaineilla" aineita, jotka tekevät mahdolliseksi tai säilyttävät tasaisen seoksen kahdesta tai useammasta toisiinsa sekoittumattomasta olomuodosta, kuten öljystä ja vedestä;j) "sulatesuoloilla" aineita, jotka muuttavat juuston sisältämät proteiinit dispersoituneeseen muotoon ja siten aikaansaavat rasvan ja muiden aineosien homogeenisen jakautumisen;k) "kiinteyttämisaineilla" aineita, jotka tekevät hedelmän tai vihanneksen solukon kiinteäksi tai rapeaksi tai säilyttävät sen sellaisena tai jotka yhdessä hyytelöimisaineiden kanssa muodostavat tai vahvistavat hyytelörakennetta;l) "arominvahventeilla" aineita, jotka vahvistavat elintarvikkeen omaa makua ja/tai tuoksua;m) "vaahdotusaineilla" aineita, jotka mahdollistavat kaasumaisen olomuodon homogeenisen jakautumisen kiinteässä tai nestemäisessä elintarvikkeessa;n) "hyytelöimisaineilla" aineita, jotka antavat elintarvikkeelle hyytelömäisen rakenteen;o) "kiillotusaineilla" (mukaan luettuna voiteluaineet) aineita, jotka elintarvikkeen ulkopintaan käytettyinä jättävät kiiltävän pinnan tai muodostavat suojakerroksen;p) "kosteudensäilyttäjillä" aineita, jotka estävät elintarvikkeita kuivumasta kosteuspitoisuudeltaan alhaisen ympäröivän ilman vaikutuksesta tai edistävät jauheen liukenemista nestemäiseen aineeseen;q) "muunnetuilla tärkkelyksillä" aineita, joita saadaan yhdellä tai useammalla kemiallisella käsittelyllä syötävistä tärkkelyksistä, jotka on voitu käsitellä fyysisesti tai entsyymeillä ja jotka voivat olla happo- tai emäsohenteisia tai valkaistuja;r) "pakkauskaasuilla" muita kaasuja kuin ilma, jotka lisätään pakkaukseen ennen elintarvikkeen sijoittamista siihen pakattaessa tai sen jälkeen;s) "ponneaineilla" muita kaasuja kuin ilma, jotka poistavat elintarvikkeen astiasta;t) "nostatusaineilla" aineita tai seoksia, jotka vapauttavat kaasuja ja siten lisäävät taikinan tai seoksen tilavuutta;u) "kompleksinmuodostajilla" aineita, jotka muodostavat kemiallisia yhdisteitä metalli-ionien kanssa;v) "stabilointiaineilla" aineita, jotka mahdollistavat elintarvikkeen fyysis-kemiallisen tilan ylläpitämisen; stabilointiaineisiin kuuluu aineita, jotka mahdollistavat tasaisen seoksen säilymisen kahdesta tai useammasta sekoittumattomasta aineesta elintarvikkeessa, ja niihin kuuluu myös aineita, jotka stabiloivat, ylläpitävät tai vahvistavat elintarvikkeen olemassa olevaa väriä;w) "sakeuttamisaineilla" aineita, jotka lisäävät elintarvikkeen jähmeyttä.4. Muilla jauhon käsittelyaineilla kuin emulgointiaineilla tarkoitetaan aineita, jotka lisätään jauhoon tai taikinaan sen leivontaominaisuuksien parantamiseksi.5. Tässä direktiivissä elintarvikelisäaineina ei pidetä:a) juomaveden käsittelyyn käytettäviä aineita, joista säädetään direktiivissä 80/778/ETY (12);b) pektiiniä sisältäviä tuotteita, jotka on saatu kuivatusta omenoiden puristusjätteestä tai sitrushedelmien kuorista tai näiden sekoituksesta käyttämällä liuotinhappoa, jonka jälkeen se osittain neutraloidaan natrium- tai kaliumsuoloilla ("nestemäinen pektiini");c) purukumin perusaineita;d) valkoista tai keltaista dekstriiniä, paahdettua tai dekstrinoitua tärkkelystä, happo- tai emäskäsittelyllä muunneltua tärkkelystä, valkaistua tärkkelystä, fyysisesti muunneltua tärkkelystä eikä amyloliittisillä entsyymeillä käsiteltyä tärkkelystä;e) ammoniumkloridia;f) veriplasmaa, syötävää gelatiinia, proteiinihydrolysaatteja ja niiden suoloja, maitoproteiinia eikä gluteenia;g) muita aminohappoja ja niiden suoloja kuin glutamiinihappoa, glysiiniä, kysteiiniä eikä kystiiniä ja niiden suoloja, joilla ei ole lisäainetehtäviä;h) kaseinaatteja ja kaseiinia;i) inuliinia.2 artikla1. Elintarvikkeissa saa käyttää vain liitteissä 1, 3, 4 ja 5 lueteltuja lisäaineita 1 artiklan 3 kohdassa lueteltuihin tarkoituksiin.2. Liitteessä 1 lueteltuja elintarvikelisäaineita saa käyttää elintarvikkeissa 1 artiklan 3 kohdassa lueteltuihin tarkoituksiin "quantum satis" -periaatteen mukaisesti, lukuun ottamatta liitteessä 2 lueteltuja elintarvikkeita.3. Ellei asiasta erikseen säädetä, 2 kohtaa ei sovelleta:a) - jalostamattomiin elintarvikkeisiin,- hunajaan sellaisena kuin se määritellään direktiivissä 74/409/ETY (13),- emulgoimattomiin eläin- tai kasviperäisiin öljyihin tai rasvoihin,- happamattomaan voihin,- pastöroituun ja steriloituun (myös iskukuumennettuun) maitoon ja kermaan (mukaan lukien täysrasvainen, kuorittu ja puolikuorittu valmiste),- maustamattomiin eläviin fermentoituihin maitotuotteisiin,- luontaiseen kivennäisveteen sellaisena kuin se määritellään direktiivissä 80/777/ETY (14) eikä lähdeveteen,- kahviin (lukuun ottamatta maustettua pikakahvia) eikä kahviuutteisiin,- maustamattomaan teehen,- sokereihin sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 73/437/ETY (15),- kuivaan makaroniin ja pastaan,- luonnolliseen maustamattomaan kirnumaitoon (lukuun ottamatta steriloitua kirnumaitoa);tässä direktiivissä ilmaisulla "jalostamaton" tarkoitetaan, että elintarvikkeita ei ole käsitelty millään tavalla, joka saa aikaan olennaisen muutoksen elintarvikkeiden alkuperäisessä tilassa; elintarvikkeet on kuitenkin voitu esimerkiksi leikata, jakaa, irrottaa, leikata luuttomaksi, jauhaa, nylkeä, kuoria, hienontaa, paloitella, pestä, puhdistaa, jäädyttää tai pakastaa, jäähdyttää, jauhaa tai siivilöidä, pakata tai purkaa;b) direktiivissä 89/398/ETY tarkoitettuihin imeväisten ja lasten ruokiin, mukaan luettuna terveydeltään heikkojen imeväisten ja lasten ruuat; näitä ruokia koskevat liitteen 6 määräykset,c) liitteessä 2 lueteltuihin elintarvikkeisiin, joissa saa olla vain tuossa liitteessä tarkoitettuja lisäaineita sekä liitteissä 3 ja 4 tarkoitettuja lisäaineita niissä määriteltyjen ehtojen mukaisesti.4. Liitteissä 3 ja 4 lueteltuja lisäaineita saa käyttää vain noissa liitteissä tarkoitetuissa elintarvikkeissa ja niissä määrättyjen edellytysten mukaisesti.5. Vain liitteessä 5 lueteltuja lisäaineita saa käyttää elintarvikelisäaineiden kantaja-aineina tai kantajaliuottimina, ja niitä on käytettävä liitteessä määrättyjen edellytysten mukaisesti.6. Tämän direktiivin säännökset koskevat myös direktiivin 89/398/ETY mukaisesti erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita.7. Liitteissä ilmoitetut enimmäismäärät tarkoittavat elinitarvikkeita sellaisina, kuin niitä markkinoidaan, jollei toisin mainita.8. Tämän direktiivin liitteissä ilmaisulla "quantum satis" tarkoitetaan, että enimmäistasoa ei ole määritelty. Lisäaineita on kuitenkin käytettävä hyvän valmistustavan mukaisesti enintään halutun tarkoituksen saavuttamiseksi tarpeellinen määrä ja sillä edellytyksellä, että ne eivät johda kuluttajaa harhaan.3 artikla1. Elintarvikelisäaineen esiintyminen elintarvikkeessa on sallittua:- muussa kuin 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa koostetussa elintarvikkeessa sikäli kuin elintarvikelisäaine on sallittu jossakin koostetun elintarvikkeen aineosassa,tai- jos elintarvike on tarkoitettu käytettäväksi ainoastaan koostetun elintarvikkeen valmistuksessa ja sikäli kuin koostettu elintarvike on tämän direktiivin määräysten mukainen.2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei koske direktiivissä 89/398/ETY tarkoitettuja äidinmaidonkorvikkeita, vieroitusvalmisteita eikä lastenruokia, ellei niin erityisesti säädetä.4 artiklaTätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta makeutus- tai väriaineita koskevien erityisdirektiivien liitteissä lueteltujen lisäaineiden sallimista.5 artiklaTämän direktiivin 6 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan tarvittaessa päättää:- kuuluuko tietty tämän direktiivin antamishetkellä luokittelematon elintarvike 2 artiklassa tai jossakin liitteessä tarkoitettuun elintarvikeryhmään;tai- käytetäänkö liitteissä lueteltua ja "quantum satis" -sallittua elintarvikelisäainetta 2 artiklassa tarkoitettujen perusteiden mukaisesti;tai- onko aine 1 artiklassa tarkoitettu elintarvikelisäaine.6 artikla1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, komissiota avustaa päätöksellä 69/414/ETY (16) perustettu pysyvä elintarvikekomitea, jäljempänä "komitea".2. Puheenjohtaja saattaa asian komitean käsiteltäväksi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä.3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.4. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on esitetty neuvostolle, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.7 artiklaJäsenvaltioiden on kolmen vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta luotava järjestelmät elintarvikelisäaineiden kulutuksen ja käytön valvomiseksi sekä annettava komissiolle kertomus havainnoistaan.Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen viiden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta elintarvikelisäaineiden markkinoilla sekä niiden käyttö- ja kulutustasossa tapahtuneista muutoksista.Direktiivin 89/107/ETY liitteessä II olevan 4 kohdan yleisten perusteiden mukaisesti komissio tarkastelee viiden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta tässä direktiivissä tarkoitettuja käytön edellytyksiä ja esittää tarvittaessa muutoksia.8 artikla1. Kumotaan direktiivit 64/54/ETY, 70/357/ETY, 74/329/ETY ja 83/463/ETY.2. Viittauksia näihin kumottuihin direktiiveihin ja niissä tarkoitettuihin tiettyjä elintarvikelisäaineita koskeviin puhtausvaatimuksiin pidetään tämän jälkeen viittauksina tähän direktiiviin.9 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 25 päivänä syyskuuta 1996, jotta:- mahdollistetaan viimeistään 25 päivänä syyskuuta 1996 tämän direktiivin mukaisten tuotteiden kauppa ja käyttö,- estetään viimeistään 25 päivänä maaliskuuta 1997 tämän direktiivin vastaisten tuotteiden kauppa ja käyttö; markkinoille ennen tuota päivää saatettuja tai päivättyjä tuotteita, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, saadaan kuitenkin saattaa markkinoille, kunnes varastot loppuvat.Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.10 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.11 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä helmikuuta 1995.Euroopan parlamentin puolestaK. HÄNSCHPuheenjohtajaNeuvoston puolestaJ. PUECH Puheenjohtaja(1) EYVL N:o C 206, 13. 8. 1992, s. 12 ja EYVL N:o C 189, 13. 7. 1993, s. 11(2) EYVL N:o C 108, 19. 4. 1993, s. 26(3) Euroopan parlamentin lausunto 26 päivältä toukokuuta 1993 (EYVL N:o C 176, 28. 6. 1993, s. 117), vahvistettu 2 päivänä joulukuuta 1993 (EYVL N:o C 342, 20. 12. 1993), neuvoston yhteinen kanta 10 päivältä maaliskuuta 1994 (EYVL N:o C 172, 24. 6. 1994, s. 4) ja Euroopan parlamentin päätös 16 päivältä marraskuuta 1994 (EYVL N:o C 341, 5. 12. 1994)(4) EYVL N:o L 40, 11. 2. 1989, s. 27(5) EYVL N:o L 186, 30. 6. 1989, s. 27(6) EYVL N:o L 230, 19. 8. 1991, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (ETY) N:o 3600/92 (EYVL N:o L 366, 15. 12. 1992, s. 10)(7) EYVL N:o L 350, 14. 12. 1990, s. 71(8) EYVL N:o 12, 27. 1. 1964, s. 161(9) EYVL N:o 157, 18. 7. 1970, s. 31(10) EYVL N:o L 189, 12. 7. 1974, s. 1(11) EYVL N:o L 255, 15. 9. 1983, s. 1(12) EYVL N:o L 229, 30. 8. 1980, s. 11. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL N:o L 377, 31. 12. 1991, s. 48).(13) EYVL N:o L 221, 12. 8. 1974, s. 10(14) EYVL N:o L 229, 30. 8. 1980, s. 1(15) EYVL N:o L 356, 27. 12. 1973, s. 71(16) EYVL N:o L 291, 19. 11. 1969, s. 9LIITE 1 YLEISESTI ELINTARVIKKEISSA KÄYTTÖÖN HYVÄKSYTYT LISÄAINEET, JOITA EI MAINITA 2 ARTIKLAN 3 KOHDASSA Huomautuksia:1. Tämän luettelon aineita voidaan lisätä 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja elintarvikkeita lukuun ottamatta kaikkiin elintarvikkeisiin "quantum satis" -periaatteen mukaan.2. Numeroiden E 407 ja E 440 kohdalla lueteltuja aineita voidaan standardoida sokerilla sillä edellytyksellä, että tästä ilmoitetaan numeron ja nimen lisäksi.3. Käytettyjen symbolien selitykset:*Aineita E 290, E 938, E 939, E 941, E 942 ja E 948 voidaan myös käyttää 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa elintarvikkeissa.>VIITTAUS KAAVIOON> Aineita E 410, E 412, E 415 ja E 417 ei saa käyttää valmistettaessa kuivia elintarvikkeita, joihin on tarkoitus lisätä vettä ennen nauttimista.>TAULUKON PAIKKA>LIITE 2 ELINTARVIKKEITA, JOISSA VOIDAAN KÄYTTÄÄ TIETTYJÄ LIITTEEN 1 LISÄAINEITA >TAULUKON PAIKKA>LIITE 3 EHDOLLISESTI SALLITUT SÄILÖNTÄ- JA HAPETTUMISENESTOAINEET A OSA Sorbaatit, bentsoaatit ja p-hydroksibentsoaatit >TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>B OSA Rikkidioksidi ja sulfiitit >TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>C OSA Muut säilöntäaineet >TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>D OSA Muut hapettumisenestoaineet Huomautuksia1. Taulukon * viittaa suhteellisuussääntöön: kun käytetään gallaattien, BHA:n ja BHT:n yhdistelmiä, yksittäisiä tasoja on alennettava suhteessa.>TAULUKON PAIKKA>LIITE 4 MUUT SALLITUT LISÄAINEET Ilmoitetut enimmäismäärät koskevat elintarvikkeita, jotka on valmistettu valmistajan ohjeiden mukaisesti nautintavalmiiksi.>TAULUKON PAIKKA>LIITE 5 SALLITUT KANTAJA-AINEET JA KANTAJALIUOTTIMET Huomautus:Tähän luetteloon eivät sisälly1. Aineet, joita pidetään yleisesti elintarvikkeina,2. Direktiivin 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut aineet,3. Aineet, joilla on ensi sijassa hapon tai happamuudensäätöaineen tehtävä, kuten sitruunahappo ja ammoniumhydroksidi.>TAULUKON PAIKKA>LIITE 6 IMEVÄISTEN JA LASTEN RUUISSA SALLITUT ELINTARVIKELISÄAINEET HuomautusÄidinmaidonkorvikkeet, vieroitusvalmisteet ja lasten ruuat saavat sisältää arabikumia E 414 ja piidioksidia E 551 sen seurauksena, että niihin lisätään ravintovalmisteita, jotka sisältävät korkeintaan 10 g/kg näitä aineita, sekä mannitolia E 421, silloin kun sitä käytetään B12-vitamiinin kantaja-aineena (ei alle 1 osa B12-vitamiinia 1 000 osaan mannitolia).Enimmäismäärät koskevat valmistajan ohjeen mukaisesti valmistettua nautintavalmista elintarviketta.I OSA TERVEIDEN IMEVÄISTEN ÄIDINMAIDONKORVIKKEESSA SALLITUT ELINTARVIKELISÄAINEET Huomautuksia1. Hapatettujen maitojen valmistukseen voidaan käyttää muita kuin patogeenisia viljelmiä, jotka tuottavat L(+)-maitohappoa.2. Jos elintarvikkeeseen lisätään molempia lisäaineita E 322 ja E 471, tuota elintarviketta varten asetettua näitä lisäaineita koskevaa enimmäistasoa lasketaan sillä suhteellisella osalla, joka elintarvikkeessa on toista lisäainetta.>TAULUKON PAIKKA>2 OSA TERVEIDEN IMEVÄISTEN VIEROITUSVALMISTEISSA SALLITUT ELINTARVIKELISÄAINEET Huomautuksia1. Hapatettujen maitojen valmistukseen voidaan käyttää muitakin kuin patogeenisia viljelmiä, jotka tuottavat L(+)-maitohappoa.2. Jos elintarvikkeeseen lisätään molempia lisäaineita E 322 ja E 471, tuota elintarviketta varten asetettua näitä lisäaineita koskevaa enimmäistasoa lasketaan sillä suhteellisella osalla, joka elintarvikkeessa on toista lisäainetta.3. Jos elintarvikkeeseen lisätään useampaa kuin yhtä lisäainetta E 407, E 410 ja E 412, tuota elintarviketta varten asetettua jokaista lisäainetta koskevaa enimmäistasoa lasketaan sillä suhteellisella osalla, joka elintarvikkeessa on toisia lisäaineita.>TAULUKON PAIKKA>3 OSA TERVEIDEN IMEVÄISTEN RUUISSA JA VIEROITUSRUUISSA SALLITUT ELINTARVIKELISÄAINEET >TAULUKON PAIKKA>4 OSA SALLITUT ELINTARVIKELISÄAINEET ERITYISRUOKAVALMISTEISIIN, JOTKA ON TARKOITETTU IMEVÄISILLE JA LASTENRUUAKSI Sovelletaan liitteen 6 osien 1-3 taulukoita.


Avis juridique important

|

32003L0114

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/114/EY, annettu 22 päivänä joulukuuta 2003, elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista annetun direktiivin 95/2/EY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 024 , 29/01/2004 s. 0058 - 0064

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/114/EY,annettu 22 päivänä joulukuuta 2003,elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista annetun direktiivin 95/2/EY muuttamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen,ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(1),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(2),sekä katsovat seuraavaa:(1) Elintarvikelisäaineet voidaan hyväksyä käytettäviksi elintarvikkeissa ainoastaan, jos ne täyttävät elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/107/ETY(3) liitteen II säännökset.(2) Elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista 20 päivänä helmikuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/2/EY(4) vahvistetaan luettelo elintarvikelisäaineista, joita yhteisössä saa käyttää, sekä niiden käyttöä koskevat edellytykset.(3) Elintarvikelisäaineiden alalla käytettävät tekniikat ovat kehittyneet direktiivin 95/2/EY antamisen jälkeen. Direktiiviä olisi mukautettava tämän kehityksen huomioon ottamiseksi.(4) Elintarvikkeissa sallittuja aromeja ja niiden valmistusaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 22 päivänä kesäkuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä 88/388/ETY(5) säädetään luettelon laatimisesta niistä lisäaineista, joita on välttämätöntä käyttää aromien varastoinnissa ja käytössä, ja sellaisten näiden lisäaineiden käyttöä koskevien erityissäännösten antamisesta, jotka voivat olla tarpeen kansanterveyden suojelemiseksi ja hyvän kauppatavan mukaisen kaupan varmistamiseksi.(5) Direktiiviin 95/2/EY on suotavaa sisällyttää aromien varastoinnissa ja käytössä välttämättömiä lisäaineita koskevat toimenpiteet, jotta yhteisön lainsäädännöstä saataisiin avoimempaa ja johdonmukaisempaa ja jotta autettaisiin elintarvikkeiden valmistajia, erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, noudattamaan elintarvikelisäaineita koskevaa yhteisön lainsäädäntöä. Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 178/2002(6) säädetään lisäksi, että aromit sisältyvät "elintarvikkeen" määritelmään.(6) Olisi sallittava sellaisten lisäaineiden käyttö, jotka ovat välttämättömiä aromien turvallisuuden ja laadun takaamiseksi ja niiden varastoinnin ja käytön helpottamiseksi, mutta tällaisissa aromeissa pitäisi olla lisäaineita vain se vähimmäismäärä, joka tarvitaan aiotun tavoitteen saavuttamiseksi. Lisäksi olisi taattava, että kuluttajat saavat lisäaineiden käytöstä oikeat ja täydelliset tiedot, jotka eivät johda heitä harhaan.(7) Elintarvikkeessa on aromin käytöstä johtuvia lisäaineita yleensä vähän, eikä näillä lisäaineilla ole teknologisia vaikutuksia elintarvikkeessa. Jos lisäaineella kuitenkin tietyissä olosuhteissa on teknologisia vaikutuksia koostetussa elintarvikkeessa, sitä olisi pidettävä koostetun elintarvikkeen lisäaineena eikä aromin lisäaineena, ja tällöin olisi sovellettava kyseisessä elintarvikkeessa olevia lisäaineita koskevia sääntöjä, myös myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY(7) säädettyjä merkintäsääntöjä.(8) Direktiivin 88/388/ETY mukaisesti elintarvikkeiden valmistajille olisi tiedotettava kaikkien lisäaineiden pitoisuuksista aromeissa, jotta ne voisivat noudattaa yhteisön lainsäädäntöä. Kyseisessä direktiivissä edellytetään myös, että merkinnöissä on ilmoitettava kaikkien sellaisten ainesosien määrä, joiden määrä elintarvikkeessa on rajoitettu. Määrällinen rajoitus esitetään joko numeerisesti tai "quantum satis" -periaatetta noudattaen.(9) Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti on perustavoitteena olevan markkinoiden yhtenäisyyden ja kuluttajansuojan korkean tason varmistamiseksi välttämätöntä ja aiheellista vahvistaa säännöt lisäaineiden käytöstä aromeissa. Tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen aiottujen tavoitteiden saavuttamiseksi, kuten perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannessa kohdassa määrätään.(10) Erään jäsenvaltion pyynnön ja tiedekomiteoiden perustamisesta kuluttajien terveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden alalla 23 päivänä heinäkuuta 1997 tehdyllä komission päätöksellä 97/579/EY(8) perustetun elintarvikealan tiedekomitean lausunnon mukaisesti pitäisi yhteisön tasolla myöntää lupa vetykäsitellylle poly-1-dekeenille, jolle on myönnetty lupa kansallisella tasolla direktiivin 89/107/ETY nojalla.(11) Bifenyyli (E 230), ortofenyylifenoli (E 231) ja natriumortofenyylifenoli (E 232) on direktiivissä 95/2/EY mainittu sitrushedelmien pintakäsittelyssä käytettävinä säilöntäaineina. Ne sisältyvät kuitenkin kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY(9) mukaisesti kasvinsuojeluaineiden määritelmän piiriin. Tämän vuoksi niiden ei pitäisi enää sisältyä direktiivin 95/2/EY soveltamisalaan. Jäsenvaltioiden ja komission olisi tehtävä kaikkensa varmistaakseen, että kyseisiä aineita koskeva lainsäädäntö on aukoton. Näiden aineiden hyväksyntä markkinoille saatettaviksi kasvinsuojeluaineiksi olisi toteutettava mahdollisimman joustavasti.(12) Elintarvikealan tiedekomitea ilmoitti 4 päivänä huhtikuuta 2003, että p-hydroksibentsoehapon alkyyliesterien E 214-E 219 ja niiden natriumsuolojen väliaikainen hyväksyttävä päivittäinen saantimäärä pitäisi peruuttaa, jos uusia aineiden nauttimista ja myrkyllisyyttä koskevia tietoja ei saada.(13) Tämän vuoksi direktiiviä 95/2/EY olisi muutettava vastaavasti.(14) Tiettyjen sitrushedelmien pintakäsittelyaineiden käyttämisestä sekä toimenpiteistä sitrushedelmien käsittelyaineiden määrän ja laadun tarkastamiseksi 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetussa neuvoston direktiivissä 67/427/ETY(10) säädetään valvontamenettelyt sitrushedelmien pintakäsittelyaineille. Koska näiden säilöntäaineiden käyttö sitrushedelmissä ei enää ole sallittua direktiivin 95/2/EY mukaisesti, on tarpeen kumota direktiivi 67/427/ETY.(15) Elintarvikealan tiedekomiteaa on direktiivin 89/107/ETY 6 artiklan mukaisesti kuultu ennen sellaisten säännösten antamista, jotka saattavat vaikuttaa kansanterveyteen,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 95/2/EY seuraavasti:1) Korvataan 1 artiklan 3 kohdan v alakohta seuraavasti:"v) 'stabilointiaineilla' aineita, jotka mahdollistavat elintarvikkeen fyysis-kemiallisen tilan ylläpitämisen; stabilointiaineisiin kuuluu aineita, jotka mahdollistavat tasaisen seoksen säilymisen kahdesta tai useammasta sekoittumattomasta aineesta elintarvikkeessa, aineita, jotka stabiloivat, ylläpitävät tai vahvistavat elintarvikkeen olemassa olevaa väriä, ja aineita, jotka lisäävät elintarvikkeen sitoutumiskykyä, mukaan luettuna ristisidosten muodostuminen proteiinien välille niin, että elintarvikkeen osat voidaan sitoa ennastetuksi elintarvikkeeksi;"2) Muutetaan 3 artikla seuraavasti:a) Korvataan 1 kohta seuraavasti:"1. Elintarvikelisäaineen esiintyminen on sallittua:a) muussa kuin 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa koostetussa elintarvikkeessa sikäli kuin elintarvikelisäaine on sallittu jossakin koostetun elintarvikkeen ainesosassa;b) elintarvikkeessa, johon on lisätty aromia, sikäli kuin elintarvikelisäaineen käyttö aromissa on sallittua tämän direktiivin mukaisesti ja lisäaine on siirtynyt elintarvikkeeseen aromin välityksellä edellyttäen, että elintarvikelisäaineella ei ole teknisiä vaikutuksia lopputuotteessa; taic) jos elintarvike on tarkoitettu käytettäväksi ainoastaan koostetun elintarvikkeen valmistuksessa ja sikäli kuin koostettu elintarvike on tämän direktiivin määräysten mukainen."b) Lisätään kohta seuraavasti:"3. Aromeissa olevien lisäaineiden määrä on rajoitettava vähimmäistasolle, jolla pystytään takaamaan aromien turvallisuus ja laatu sekä helpottamaan niiden varastointia. Lisäksi aromeissa olevilla lisäaineilla ei saa johtaa kuluttajia harhaan eivätkä ne saa vaarantaa kuluttajien terveyttä. Jos lisäaineella on elintarvikkeessa aromien käytön seurauksena teknologinen merkitys, se katsotaan elintarvikkeen lisäaineeksi eikä aromin lisäaineeksi."3) Muutetaan liitteet tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla1. Komissio ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen tarkastelevat lisäaineiden E 214-E 219 käytön ehtoja ennen heinäkuun 1 päivää 2004.2. Komissio esittää ennen 27 päivää tammikuuta 2006 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen lisäaineiden uudelleenarvioinnin edistymisestä. Uudelleenarvioinnissa keskitytään erityisesti lisäaineisiin E 432-E 436 (polysorbaatit), E 251 ja E 252 (nitraatit) ja E 249 ja E 250 (nitriitit).3 artiklaKumotaan direktiivi 67/427/ETY.4 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, jotta ne voivat- sallia tämän direktiivin vaatimukset täyttävien tuotteiden kaupan ja käytön viimeistään 27 päivänä heinäkuuta 2005,- kieltää niiden tuotteiden kaupan ja käytön, jotka eivät täytä tämän direktiivin vaatimuksia viimeistään 27 päivänä tammikuuta 2006; tuotteita, jotka on saatettu markkinoille tai joihin on lisätty pakkausmerkinnät ennen tätä päivämäärää mutta jotka eivät täytä tämän direktiivin vaatimuksia, voidaan kuitenkin myydä varastojen loppumiseen saakka.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.5 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.6 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2003.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesP. CoxNeuvoston puolestaPuheenjohtajaA. Matteoli(1) EUVL C 208, 3.9.2003, s. 30.(2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 3. heinäkuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja neuvoston päätös, tehty 1. joulukuuta 2003.(3) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 94/34/EY (EYVL L 237, 10.9.1994, s. 1).(4) EYVL L 61, 18.3.1995, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2003/52/EY (EUVL L 178, 17.7.2003, s. 23).(5) EYVL L 184, 15.7.1988, s. 61, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 91/71/ETY (EYVL L 42, 15.2.1991, s. 25).(6) EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1642/2003 (EUVL L 245, 29.9.2003, s. 4).(7) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2003/89/EY (EUVL L 308, 25.11.2003, s. 19).(8) EYVL L 237, 28.8.1997, s. 18, päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2000/443/EY (EYVL L 179, 18.7.2000, s. 13).(9) EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).(10) EYVL 148, 11.7.11967, s. 1.LIITEMuutetaan direktiivin 95/2/EY liitteet seuraavasti:1) Liitteessä I:a) Korvataan huomautus 2 seuraavasti:"2. Numeroiden E 407, E 407a ja E 440 kohdalla lueteltuja aineita voidaan standardoida sokerilla sillä edellytyksellä, että tästä ilmoitetaan numeron ja nimen lisäksi."b) Lisäaineluettelossa:- korvataan koko numero E 170 seuraavasti: "E 170 kalsiumkarbonaatti",- lisätään numeron E 466 kohdalle nimike "selluloosakumi",- lisätään numeron E 469 kohdalle nimike "entsymaattisesti hydrolysoitu selluloosakumi".2) Liitteessä II:a) korvataan kaikkialla tekstissä nimike "E 170 kalsiumkarbonaatit" seuraavasti: "E 170 kalsiumkarbonaatti".b) lisätään "Kaakao- ja suklaatuotteet sellaisina kuin ne määritellään direktiivissä 2000/36/EY" -nimikkeen kohdalla lisäaineiden ja enimmäismäärien luetteloon teksti seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"c) lisätään "Jäädytetyt ja pakatut jalostamattomat hedelmät ja vihannekset; nautintavalmiit pakatut, jäähdytetyt jalostamattomat hedelmät ja vihannekset sekä pakatut jalostamattomat ja kuoritut perunat" -nimikkeen kohdalla lisäaineiden ja enimmäismäärien luetteloon teksti seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"d) lisätään "Hedelmähilloke"-nimikkeen kohdalla lisäaineiden ja enimmäismäärien luetteloon teksti seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"e) lisätään "Mozzarella ja herajuusto" -nimikkeen kohdalla lisäaineiden ja enimmäismäärien luetteloon teksti seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"f) lisätään liitteen loppuun teksti seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"3) Liitteessä III:A. Muutetaan A osa seuraavasti:a) Korvataan nimike "Vähittäismyyntiin tarkoitetut esileivotut valmiiksi pakatut leipomotuotteet" seuraavasti "Vähittäismyyntiin tarkoitetut esileivotut, valmiiksi pakatut leipomotuotteet ja vähittäismyyntiin tarkoitettu leipä, jonka energiasisältöä on pienennetty".b) Lisätään tämän osan loppuun teksti seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"B. Muutetaan C osa seuraavasti:a) Poistetaan rivit seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"b) Lisätään numeron E 1105 kohdalle elintarvike seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"C) Muutetaan D osa seuraavasti:a) Lisätään tämän osan loppuun elintarvikkeet ja enimmäismäärät seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"b) Korvataan numeroiden E 315 ja E 316 kohdalla mainittujen elintarvikkeiden luettelossa nimike "Lihapuolisäilykkeet ja lihasäilykkeet" seuraavasti "Laukkasuolatut lihatuotteet ja täyssäilötyt lihatuotteet".4) Liitteessä IV:a) Lisätään numeroiden E 338-E 452 kohdalle elintarvike ja enimmäismäärä seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"b) Poistetaan numeroiden E 338-E 452 kohdalta elintarvike ja enimmäismäärä seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"c) Lisätään numeron E 416 kohdalle elintarvike ja enimmäismäärä seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"d) Lisätään numeroiden E 432-E 436 kohdalle elintarvikkeet ja enimmäismäärät seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"e) Lisätään numeron E 444 kohdalle elintarvike ja enimmäismäärä seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"f) Lisätään numeroita E 535-E 538 koskevan elintarvikkeiden ja enimmäismäärien luettelon jälkeen numero E 551 seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"g) Lisätään numeron E 900 kohdalle elintarvike ja enimmäismäärä seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"h) Poistetaan numeroita E 901-E 904 koskevasta elintarvikkeiden ja enimmäismäärien luettelosta numero "E 903 Karnaubavaha" ja lisätään numeroa E 903 koskeva kohta seuraavasti numeron E 904 jälkeen:">TAULUKON PAIKKA>"i) Lisätään numeron E 459 kohdalle elintarvike ja enimmäismäärät seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"j) Lisätään liitteen loppuun rivit seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"5) Liitteessä V:a) Lisätään liitteen loppuun rivi seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"b) Lisätään numeron E 468 kohdalle nimike "Silloitettu selluloosakumi".6) Liitteessä VI:a) Lisätään johdantohuomautuksessa ensimmäisen kohdan jälkeen kohta seuraavasti:"Äidinmaidonkorvikkeet, vieroitusvalmisteet ja lastenruoat saavat sisältää natriumoktenyylisukkinaattitärkkelystä (E 1450) sen seurauksena, että niihin lisätään vitamiinivalmisteita tai monityydyttymättömiä rasvahappovalmisteita. Nautintavalmis tuote saa sisältää elintarvikelisäainetta E 1450 100 mg/kg vitamiinivalmisteista ja 1000 mg/kg monityydyttymättömistä rasvahappovalmisteista."b) 4 osassa:- korvataan otsikko seuraavasti:"SALLITUT ELINTARVIKELISÄAINEET ERITYISIIN LÄÄKINNÄLLISIIN TARKOITUKSIIN TARKOITETUISSA IMEVÄISTEN JA PIKKULASTEN RUOKAVALIOVALMISTEISSA, SITEN KUIN NE ON MÄÄRITELTY DIREKTIIVISSÄ 1999/21/EY(1)"- Lisätään taulukkoon teksti seuraavasti:">TAULUKON PAIKKA>"(1) Komission direktiivi 1999/21/EY, annettu 25 päivänä maaliskuuta 1999, ruokavaliovalmisteista erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin (EYVL L 91, 7.4.1999, s. 29).