Avis juridique important

|

32001L0113

Neuvoston direktiivi 2001/113/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2001, elintarvikkeina käytettävistä hedelmähilloista, hyytelöistä ja marmeladeista sekä makeutetusta kastanjasoseesta

Virallinen lehti nro L 010 , 12/01/2002 s. 0067 - 0072

Neuvoston direktiivi 2001/113/EY,annettu 20 päivänä joulukuuta 2001,elintarvikkeina käytettävistä hedelmähilloista, hyytelöistä ja marmeladeista sekä makeutetusta kastanjasoseestaEUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo seuraavaa:(1) Elintarvikealan tiettyjä alakohtaisia direktiivejä olisi yksinkertaistettava siten, että Eurooppa-neuvoston 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1992 Edinburghissa tekemien ja Eurooppa-neuvoston 10 ja 11 päivänä joulukuuta 1993 Brysselissä vahvistamien päätelmien mukaisesti huomioon otettaisiin ainoastaan ne olennaiset vaatimukset, jotka mainituissa direktiiveissä tarkoitettujen valmisteiden on täytettävä, jotta ne voisivat vapaasti liikkua sisämarkkinoilla.(2) Hedelmähilloja, hyytelöitä ja marmeladeja sekä kastanjasosetta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24 päivänä heinäkuuta 1979 annettua neuvoston direktiiviä 79/693/ETY(4) perusteltiin sillä, että mainittuja valmisteita koskevien kansallisten lainsäädäntöjen erot voivat luoda vilpillisiä kilpailuolosuhteita, jotka johtaisivat todennäköisesti kuluttajia harhaan ja näin vaikuttaisivat suoraan yhteismarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan.(3) Direktiivin 79/693/ETY tavoitteena oli sen vuoksi vahvistaa määritelmät ja yhteiset säännöt kyseisten valmisteiden koostumuksesta, valmistustiedoista ja merkinnöistä niiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi yhteisössä.(4) Myös direktiivi 79/693/ETY olisi saatettava yhdenmukaiseksi yhteisön yleisen, elintarvikkeisiin sovellettavan ja erityisesti merkintöjä, väriaineita, makeutusaineita ja muita sallittuja lisäaineita koskevan lainsäädännön kanssa, ja se olisi selvyyden vuoksi laadittava uudelleen, jotta elintarvikkeina käytettävien hedelmähillojen, hyytelöiden, marmeladien ja makeutetun kastanjasoseen valmistuksen ja kaupan pitämisen edellytyksiä koskevat säännöt saataisiin ymmärrettävämmiksi.(5) Olisi sovellettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/13/EY(5) säädettyjä yleisiä elintarvikkeiden merkintöjä koskevia sääntöjä, jollei tietyistä edellytyksistä muuta johdu.(6) Hillojen, hyytelöiden ja marmeladien sekä makeutetun kastanjasoseen erilaisten kansallisten valmistusperinteiden huomioon ottamiseksi on tarpeen säilyttää voimassa olevat kansalliset säännökset, joissa sallitaan näiden valmisteiden kaupan pitäminen sokeripitoisuudeltaan alhaisempina.(7) Koska perustamissopimuksen 5 artiklassa määrättyjä toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen ei tavoitetta vahvistaa kyseisille valmisteille yhteiset määritelmät ja säännöt sekä saattaa säännökset yhteisön yleisen elintarvikelainsäädännön mukaisiksi, voida riittävästi saavuttaa jäsenvaltioiden tasolla, se on direktiivin luonteen vuoksi paremmin saavutettavissa yhteisön tasolla. Tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.(8) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(6) mukaisesti.(9) Jottei luotaisi vapaata liikkuvuutta vaikeuttavia uusia esteitä, jäsenvaltioiden olisi pitäydyttävä antamasta kyseisten tuotteiden osalta sellaisia kansallisia säännöksiä, joista tässä direktiivissä ei säädetä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTätä direktiiviä sovelletaan liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin.Sitä ei sovelleta tuotteisiin, jotka on tarkoitettu leipomo- ja konditoriavalmisteiden tai keksien valmistamiseen.2 artiklaDirektiiviä 2000/13/EY sovelletaan liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin, jollei seuraavista edellytyksistä muuta johdu:1) Liitteessä I lueteltuja tuotenimityksiä saa käyttää vain siinä tarkoitetuista tuotteista, ja niitä on käytettävä kaupankäynnissä osoittamaan näitä tuotteita.Liitteessä I käytettyjä tuotenimityksiä voidaan kuitenkin omaksuttua käytäntöä noudattaen käyttää täydentävinä nimityksinä osoittamaan muita tuotteita, joita ei voida sekoittaa liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin.2) Tuotenimitystä on täydennettävä ilmoituksella käytetystä yhdestä tai useammasta hedelmälajista raaka-aineiden painomäärien mukaisessa alenevassa järjestyksessä. Tuotteissa, jotka on valmistettu kolmesta tai useammasta hedelmälajista, voidaan käytettyjä hedelmälajeja koskeva ilmoitus kuitenkin korvata ilmaisulla "sekahedelmiä", vastaavalla ilmaisulla tai ilmoittamalla valmistuksessa käytettyjen hedelmälajien lukumäärä.3) Merkinnässä on ilmoitettava hedelmäpitoisuus sanoin "100 grammaa valmista tuotetta sisältää ... grammaa hedelmää", tarvittaessa siten, että vesiekstraktin valmistuksessa käytetyn veden paino on vähennetty.4) Merkinnässä on ilmoitettava sokerin kokonaispitoisuus sanoin: "sokerin kokonaispitoisuus ... 100 g kohden", jossa lukuarvo ilmaisee määrän, joka on määritetty valmiille tuotteelle refraktometrisesti 20 celsiusasteessa 3 refraktometriasteen tarkkuudella.Tätä mainintaa ei kuitenkaan tarvita, jos sokerien ravitsemuksellinen väite annetaan pakkausmerkinnöissä direktiivin 90/496/ETY(7) mukaisesti.5) Edellä 3 kohdassa ja 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot on ilmaistava selvästi näkyvin kirjaimin valmisteen myyntinimityksen läheisyydessä.6) Jos rikkidioksidin jäämätaso ylittää 10 mg/kg, se on ilmoitettava ainesosien luettelossa direktiivin 2000/13/EY 6 artiklan 4 kohdasta poiketen.3 artiklaJäsenvaltiot eivät saa antaa liitteessä I määriteltyjä tuotteita koskevia sellaisia kansallisia säännöksiä, joista ei ole säädetty tässä direktiivissä.4 artiklaLiitteessä I määriteltyjen tuotteiden valmistukseen voidaan käyttää ainoastaan liitteessä II lueteltuja ainesosia ja liitteen III mukaisia raaka-aineita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 89/107/ETY(8) tai sen voimaan saattamiseksi annettujen säännösten soveltamista.5 artiklaTämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista, jäljempänä mainittuja seikkoja koskevista toimenpiteistä päätetään 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen:- tämän direktiivin mukauttaminen yhteisön yleiseen elintarvikelainsäädäntöön,- mukautukset tekniseen kehitykseen.6 artikla1. Komissiota avustaa päätöksen 69/414/ETY(9) 1 artiklassa perustettu pysyvä elintarvikekomitea, jäljempänä "komitea".2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.7 artiklaKumotaan direktiivi 79/693/ETY 12 päivästä heinäkuuta 2003.Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.8 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 12 päivää heinäkuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näitä säädöksiä on sovellettava siten, että- sallitaan 12 päivästä heinäkuuta 2003 lukien liitteessä I määriteltyjen tuotteiden kaupan pitäminen, jos ne ovat tässä direktiivissä säädettyjen määritelmien ja sääntöjen mukaisia,- kielletään 12 päivästä heinäkuuta 2004 lukien niiden tuotteiden kaupan pitäminen, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia.Kuitenkin tuotteiden, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, mutta jotka on ennen 12 päivää heinäkuuta 2004 varustettu merkinnöin direktiivin 79/693/ETY mukaisesti, kaupan pitäminen sallitaan varastojen loppumiseen asti.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.9 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.10 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2001.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaC. Picqué(1) EYVL C 231, 9.8.1996, s. 27.(2) EYVL C 279, 1.10.1999, s. 95.(3) EYVL C 56, 24.2.1997, s. 20.(4) EYVL L 205, 13.8.1979, s. 5, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/593/ETY (EYVL L 318, 25.11.1988, s. 44).(5) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29.(6) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(7) EYVL L 276, 6.10.1990, s. 40.(8) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/34/EY (EYVL C 237, 10.9.1994, s. 1).(9) EYVL L 291, 19.11.1969, s. 9.LIITE INIMITYKSET, TUOTEKUVAUKSET JA MÄÄRITELMÄTI MÄÄRITELMÄT- "Hillo" on sopivan hyytelömäiseksi tehty seos, jossa on sokereita, yhden tai useamman hedelmälajin hedelmälihaa ja/tai sosetta sekä vettä. Sitrushedelmähillossa voidaan kuitenkin käyttää koko hedelmää suikaleiksi leikattuna ja/tai viipaloituna.>TAULUKON PAIKKA>- "Erikoishillo" on sopivan hyytelömäiseksi tehty seos, jossa on sokereita, yhden tai useamman hedelmälajin tiivistämätöntä hedelmälihaa ja vettä. Ruusunmarjan erikoishillo sekä vadelman, karhunvatukan, mustaherukan, mustikan ja punaherukan kivetön erikoishillo voidaan kuitenkin kokonaan tai osittain valmistaa näiden hedelmien tiivistämättömästä soseesta. Sitrushedelmähillossa voidaan käyttää koko hedelmää suikaleiksi leikattuna ja/tai viipaloituna.Erikoishillon valmistuksessa ei voida käyttää seuraavia hedelmiä seoksena muiden kanssa: omena, päärynä, clingstoneluumu, meloni, vesimeloni, viinirypäleet, kurpitsa, kurkku ja tomaatti.>TAULUKON PAIKKA>- "Hyytelö" on sokerien ja yhden tai useamman hedelmälajin mehun ja/tai vesiekstraktien sopivasti hyytelöity seos.Valmiin tuotteen 1000 g kohden käytettävän mehun ja/tai vesiekstraktin määrän on oltava vähintään sama kuin hillon valmistukselle on vahvistettu. Määrät lasketaan vesiekstraktin valmistuksessa käytetyn veden painon vähentämisen jälkeen.- "Erikoishyytelön" osalta valmiin tuotteen 1000 g kohden käytettävän hedelmämehun ja/tai vesiekstraktin määrän on kuitenkin oltava vähintään sama kuin erikoishillon valmistukselle on vahvistettu. Määrät lasketaan vesiekstraktien valmistuksessa käytetyn veden painon vähentämisen jälkeen. Erikoishyytelön valmistuksessa ei voida käyttää seuraavia hedelmiä seoksena muiden kanssa: omena, päärynä, clingstoneluumu, meloni, vesimeloni, viinirypäleet, kurpitsa, kurkku ja tomaatti.- "Marmeladi" on vedestä, sokereista ja yhdestä tai useammasta seuraavasta sitrushedelmästä saatavasta tuotteesta sopivasti hyytelömäiseksi tehty seos: hedelmäliha, sose, mehu, vesiekstrakti ja kuoret.Valmiin tuotteen 1000 g kohden käytettävän sitrushedelmien määrän on oltava vähintään 200 g, josta vähintään 75 g on saatu hedelmän sisäosista.- Nimitystä "hyytelömarmeladi" voidaan käyttää, jos tuote ei sisällä muuta liukenematonta ainetta kuin mahdollisesti pieniä määriä hienoksi viipaloitua kuorta.- "Makeutettu kastanjasose" on sopivan sakea seos, joka koostuu vedestä, sokerista sekä soseutetuista kastanjoista (Castanea sativa), joita on oltava valmiin tuotteen 1000 g kohden vähintään 380 g.II Edellä I kohdassa määriteltyjen tuotteiden liukenevan kuiva-ainepitoisuuden on refraktometrillä määriteltynä oltava vähintään 60 prosenttia, lukuun ottamatta tuotteita, joissa sokerit on korvattu osittain tai kokonaan makeutusaineilla.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin tiettyjen erityistapausten huomioon ottamiseksi sallia ne nimitykset, jotka on varattu I kohdassa määritellyille sellaisille valmisteille, joiden liukeneva kuiva-ainepitoisuus on alle 60 prosenttia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2000/13/EY 5 artiklan 1 kohdan soveltamista.III Jos hedelmät sekoitetaan keskenään, I kohdassa eri hedelmälajeille vahvistettuja vähimmäispitoisuuksia on vähennettävä suhteessa käytettyihin prosenttiosuuksiin.LIITE IILiitteessä I määriteltyihin tuotteisiin voidaan lisätä seuraavia ainesosia:- hunaja sellaisena kuin se on määritelty hunajasta 20 joulukuuta 2001 annetussa neuvoston direktiivissä 2001/110/EY(1), kaikkiin tuotteisiin sokerien korvaamiseksi kokonaan tai osittain,- hedelmämehu: ainoastaan hilloon,- sitrushedelmien mehu muista hedelmistä saaduissa tuotteissa: ainoastaan hilloon, erikoishilloon, hyytelöön ja erikoishyytelöön,- punaiset hedelmämehut: ainoastaan ruusunmarjoista, mansikoista, vadelmista, karviaismarjoista, punaherukoista, luumuista tai raparperista valmistettuun hilloon ja erikoishilloon,- punajuurimehu: ainoastaan mansikoista, vadelmista, karviaismarjoista, punaherukoista tai luumuista valmistettuun hilloon ja hyytelöön,- sitrushedelmien eteeriset öljyt: ainoastaan marmeladiin ja hyytelömarmeladiin,- syötäväksi kelpaavat öljyt ja rasvat vaahtoutumisenestoaineina: kaikkiin tuotteisiin,- pektiiniliuos: kaikkiin tuotteisiin,- sitrushedelmän kuori: hilloon, erikoishilloon, hyytelöön ja erikoishyytelöön,- omenapelargonin lehdet (Pelargonium odoratissimum): hilloon, erikoishilloon, hyytelöön ja erikoishyytelöön, kun ne on tehty kvittenistä,- alkoholi, viini ja likööri, pähkinät, yrtit, mausteet, vanilja ja vaniljauute: kaikkiin tuotteisiin,- vanilliini: kaikkiin tuotteisiin.(1) Ks. tämän virallisen lehden sivu 47.LIITE IIIA. MÄÄRITELMÄTTässä direktiivissä tarkoitetaan:1) "Hedelmällä":- tuoretta, tervettä hedelmää, joka ei ole pilaantunut ja joka sisältää kaikki välttämättömät ainesosat sekä on riittävän kypsä käytettäväksi sen jälkeen, kun se on puhdistettu, siitä on poistettu vioittuneet osat ja se on perattu,- tomaattia, raparperin varsien syötävää osaa, porkkanaa, bataattia, kurkkua, kurpitsaa, melonia ja vesimelonia,- inkiväärikasvin syötäviä juuria tuoreena tai säilöttynä. Inkivääri voi olla kuivattua tai sokeriliemeen säilöttyä.2) "Hedelmälihalla":koko hedelmän syötävää osaa, josta on tarvittaessa poistettu kuori, kalvo, siemenet ja vastaavat osat ja joka voi olla viipaloitu tai murskattu, mutta ei tehty soseeksi.3) "Hedelmäsoseella":koko hedelmän syötävää osaa, josta on tarvittaessa poistettu kuori, kalvot, siemenet ja vastaavat osat ja joka on soseutettu siivilöimällä tai vastaavalla menetelmällä.4) "Hedelmän vesiekstrakteilla":hedelmän vesiekstraktia, joka lukuun ottamatta hyvään valmistustapaan kuuluvia hävikkejä, sisältää kaikki käytetyn hedelmän vesiliukoiset aineosat.5) "Sokereilla":Sallittuja sokereita ovat:1) sokerit, sellaisina kuin ne on määritelty direktiivissä 2001/111/EY(1),2) fruktoosisiirappi,3) hedelmistä uutetut sokerit,4) ruskea sokeri.B. RAAKA-AINEIDEN KÄSITTELY1) Tuotteet, jotka on määritelty A osassa olevassa 1, 2, 3 ja 4 kohdassa, voidaan käsitellä seuraavilla tavoilla:- kuumentamalla, jäähdyttämällä tai pakastamalla,- pakastekuivauksella,- tiivistämällä, sikäli kuin se on teknisesti mahdollista,- lukuun ottamatta raaka-aineita, joita käytetään sanalla "erikois-" varustettavien tuotteiden valmistukseen: käyttämällä rikkidioksidia (E 220) tai sen suoloja (E 221, E 222, E 223, E 224, E 226 ja E 227) valmistuksen apuaineena, edellyttäen että direktiivissä 95/2/EY vahvistettu rikkidioksidin enimmäistaso ei ylity liitteessä I olevassa I osassa määritellyissä tuotteissa.2) Hillon valmistukseen tarkoitetut aprikoosit ja luumut voidaan käsitellä myös muilla kuivausmenetelmillä kuin pakastekuivausmenetelmällä.3) Sitrushedelmien kuorta voidaan säilyttää suolaliuoksessa.(1) Ks. tämän virallisen lehden sivu 53.


title: Komission direktiivi 2007/12/EY, annettu 26 päivänä helmikuuta 2007 , neuvoston direktiivin 90/642/ETY tiettyjen liitteiden muuttamisesta penkonatsolin, benomyylin ja karbendatsiimin jäämien enimmäismäärien osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               27.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 59/75

      KOMISSION DIREKTIIVI 2007/12/EY,
   annettu 26 päivänä helmikuuta 2007,
   neuvoston direktiivin 90/642/ETY tiettyjen liitteiden muuttamisesta penkonatsolin, benomyylin ja karbendatsiimin jäämien enimmäismäärien osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY (1) ja erityisesti sen 7 artiklan,
   ottaa huomioon kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (2) ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan f alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 91/414/ETY mukaan tiettyihin viljelykasveihin käytettävien kasvinsuojeluaineiden salliminen kuuluu jäsenvaltioiden vastuulle. Sallimisen on perustuttava ihmisten ja eläinten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvien vaikutusten arviointiin. Arvioinnissa huomioon otettaviin tekijöihin on sisällyttävä käyttäjien ja sivullisten altistuminen, maaperään, vesiin ja ilmaan kohdistuvat ympäristövaikutukset sekä ihmisten ja eläinten nauttimien käsiteltyjen viljelykasvien torjunta-ainejäämien vaikutukset ihmisiin ja eläimiin.

               (2)

               Jäämien enimmäismäärät vahvistetaan sen mukaan, mikä on kasveille tehokkaan suojan antava pienin mahdollinen määrä torjunta-ainetta käytettäessä sitä niin, että jäämä on mahdollisimman pieni ja toksikologisesti hyväksyttävä etenkin arvioitaessa saantia ravinnon mukana.

               (3)

               Direktiivin 90/642/ETY soveltamisalaan kuuluvien torjunta-ainejäämien enimmäismääriä on jatkuvasti seurattava, ja niitä voidaan muuttaa uusien tai muuttuneiden käyttötapojen huomioon ottamiseksi. Komissiolle on ilmoitettu uusia tai muuttuneita käyttötapoja koskevia tietoja, joiden perusteella penkonatsolin, benomyylin ja karbendatsiimin jäämien enimmäismääriä on syytä muuttaa.

               (4)

               Kuluttajien elinikäinen altistuminen näille torjunta-aineille niiden jäämiä mahdollisesti sisältävien elintarvikkeiden välityksellä on arvioitu ja mitattu yhteisössä käytettävien menettelyiden ja käytäntöjen mukaisesti ottaen huomioon Maailman terveysjärjestön julkaisemat ohjeet (3).

               (5)

               Benomyylin ja karbendatsiimin osalta akuutin altistumisen viiteannos on vahvistettu ja kuluttajien akuutti altistuminen kunkin tämän torjunta-aineen jäämiä mahdollisesti sisältävän elintarvikkeen välityksellä on arvioitu yhteisössä käytössä olevien menettelyiden ja käytäntöjen mukaisesti ottaen huomioon Maailman terveysjärjestön julkaisemat ohjeet. Kasveja käsittelevän tiedekomitean lausunnot, etenkin neuvot ja suositukset kuluttajien suojelemiseksi torjunta-aineilla käsiteltyjen elintarvikkeiden varalta (4), on otettu huomioon. Saantia ravinnon mukana koskevan arvioinnin perusteella kyseisten torjunta-aineiden jäämien enimmäismäärät olisi vahvistettava sellaisiksi, ettei akuutin altistumisen viiteannos ylity. Muita aineita koskevien käytettävissä olevien tietojen arviointi on osoittanut, että akuutin altistumisen viiteannosta ei ole tarpeen vahvistaa, eikä lyhyen aikavälin arviointia tämän vuoksi tarvita.

               (6)

               Hakija on luvannut toimittaa joulukuuhun 2007 mennessä vaaditut lisätiedot benomyylin ja karbendatsiimin jäämien uudesta enimmäismäärästä sitrushedelmille. Tällä hetkellä saatavissa olevista tiedoista käy ilmi, että ehdotettu jäämien enimmäismäärä on turvallinen kuluttajille.

               (7)

               Jäämien enimmäismääriksi olisi vahvistettava analyysiherkkyyden alaraja, kun kasvinsuojeluaineiden sallitusta käytöstä ei aiheudu elintarvikkeisiin tai niiden pinnalle havaittavissa olevia torjunta-aineiden jäämiä tai kun sallittua käyttöä ei ole tai kun jäsenvaltioiden salliman käytön tukena ei ole ollut tarvittavia tietoja tai kun kolmansissa maissa käytön tukena ei ole ollut tarvittavia tietoja ja käytöstä on aiheutunut torjunta-aineiden jäämiä yhteisön markkinoille mahdollisesti tuleviin elintarvikkeisiin tai niiden pinnalle.

               (8)

               Sen vuoksi kyseessä oleville torjunta-aineille on aiheellista vahvistaa uudet jäämien enimmäismäärät.

               (9)

               Direktiiviä 90/642/ETY olisi sen vuoksi muutettava.

               (10)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 90/642/ETY liite II tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 27 päivänä elokuuta 2007. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 28 päivästä elokuuta 2007.
   2.   Jäsenvaltioiden antamissa 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   3.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 26 päivänä helmikuuta 2007.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 350, 14.12.1990, s. 71. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2006/92/EY (EUVL L 311, 10.11.2006, s. 31).

      (2)  EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2007/6/EY (EUVL L 43, 15.2.2007, s. 13).

      (3)  Ohjeet ravinnon mukana saatavien torjunta-ainejäämien arvioimiseksi (tarkistettu). Laadittu GEMS/Food Programme -ohjelmassa yhdessä elintarvikkeiden torjunta-ainejäämiä käsittelevän Codex-komitean kanssa. Maailman terveysjärjestön julkaisu, 1997 (WHO/FSF/FOS/97.7).

      (4)  Lausunto neuvoston direktiivien 86/362/ETY, 86/363/ETY ja 90/642/ETY liitteiden muuttamiseen liittyvistä kysymyksistä (kasveja käsittelevän tiedekomitean lausunto, annettu 14 päivänä heinäkuuta 1998); lausunto vaihtelevista torjunta-ainejäämistä hedelmissä ja vihanneksissa (kasveja käsittelevän tiedekomitean lausunto, annettu 14 päivänä heinäkuuta 1998), http://europa.eu.int/comm/food/fs/sc/scp/outcome_ppp_en.html

      LIITE
      Korvataan direktiivin 90/642/ETY liitteessä II olevassa A osassa penkonatsolia, benomyyliä ja karbendatsiimia koskevat sarakkeet seuraavasti:

                     Torjunta-ainejäämä ja enimmäismäärä mg/kg

                     Ryhmät ja esimerkkejä yksittäisistä tuotteista, joihin jäämien enimmäismääriä sovelletaan

                     Penkonatsoli

                     Benomyylin ja karbendatsiimin yhteismäärä ilmaistuna karbendatsiimina

               ”1.   Tuoreet, kuivatut tai keittämättömät, jäädyttämällä ilman sokerin lisäystä säilötyt hedelmät; pähkinät

                                 i)

                                 SITRUSHEDELMÄT

                     0,05 (1)

                     0,5 (2)

                     Greipit

                     Sitruunat

                     Limetit

                     Mandariinit (klementiinit ja muut sitrushybridit mukaan luettuina)

                     Appelsiinit

                     Pomelot

                     Muut

                                 ii)

                                 PÄHKINÄT (kuoritut ja kuorimattomat)

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Mantelit

                     Parapähkinät

                     Cashewpähkinät

                     Kastanjat

                     Kookospähkinät

                     Hasselpähkinät

                     Makadamiapähkinät

                     Pekaanipähkinät

                     Pinjansiemenet

                     Pistaasimantelit

                     Saksanpähkinät

                     Muut

                                 iii)

                                 SIEMENHEDELMÄT

                     0,2

                     0,2

                     Omenat

                     Päärynät

                     Kvittenit

                     Muut

                                 iv)

                                 KIVIHEDELMÄT

                     Aprikoosit

                     0,1

                     0,2

                     Kirsikat

                     0,5

                     Persikat (nektariinit ja niiden kaltaiset hybridit mukaan luettuina)

                     0,1

                     0,2

                     Luumut

                     0,5

                     Muut

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 v)

                                 MARJAT JA PIENET HEDELMÄT

                                 a)

                                 Syötäväksi ja viinin valmistukseen tarkoitetut viinirypäleet

                     0,2

                     Syötäväksi tarkoitetut viinirypäleet

                     0,3

                     Viinin valmistukseen tarkoitetut viinirypäleet

                     0,5

                                 b)

                                 Mansikat (muut kuin luonnonvaraiset)

                     0,5

                     0,1 (1)

                                 c)

                                 Vadelmat ja vatukat (muut kuin luonnonvaraiset)

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Karhunvatukat

                     Sinivatukat

                     Jättivatukat (boysen- ja loganinmarjat)

                     Vadelmat

                     Muut

                                 d)

                                 Muut pienhedelmät ja marjat (muut kuin luonnonvaraiset)

                     0,1 (1)

                     Mustikat

                     Karpalot

                     Herukat (punaiset, mustat ja valkoiset)

                     0,5

                     Karviaismarjat

                     Muut

                     0,05 (1)

                                 e)

                                 Luonnonvaraiset marjat ja hedelmät

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 vi)

                                 MUUT HEDELMÄT

                     0,05 (1)

                     Avokadot

                     Banaanit

                     Taatelit

                     Viikunat

                     Kiivit

                     Kumkvatit

                     Litsit

                     Mangot

                     Oliivit (syötäväksi tarkoitetut)

                     Oliivit (öljyn valmistukseen tarkoitetut)

                     Papaijat

                     0,2

                     Passionhedelmät

                     Ananakset

                     Granaattiomenat

                     Muut

                     0,1 (1)

               2.   Tuoreet tai keittämättömät, jäädytetyt tai kuivatut vihannekset

                                 i)

                                 JUUREKSET JA JUURIMUKULAT

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Punajuurikkaat

                     Porkkanat

                     Kassavat

                     Mukulasellerit

                     Piparjuuret

                     Maa-artisokat

                     Palsternakat

                     Juuripersiljat

                     Retiisit ja retikat

                     Kaurajuuret

                     Bataatit

                     Lantut

                     Nauriit

                     Jamssit

                     Muut

                                 ii)

                                 SIPULIKASVIT

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Valkosipulit

                     Sipulit

                     Salottisipulit

                     Varhaissipulit

                     Muut

                                 iii)

                                 HEDELMÄVIHANNEKSET

                                 a)

                                    Solanaceae-heimo

                     Tomaatit

                     0,1

                     0,5

                     Paprikat

                     0,2

                     Munakoisot

                     0,1

                     0,5

                     Okra

                     2

                     Muut

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 b)

                                 Syötäväkuoriset, Cucurbitaceae-heimo

                     0,1

                     0,1 (1)

                     Kurkut

                     Pikkukurkut

                     Kesäkurpitsat

                     Muut

                                 c)

                                 Paksukuoriset, Cucurbitaceae-heimo

                     0,1

                     0,1 (1)

                     Melonit

                     Kurpitsat

                     Vesimelonit

                     Muut

                                 d)

                                 Sokerimaissi

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 iv)

                                 KAALIKASVIT

                     0,05 (1)

                                 a)

                                 Kukinnon muodostavat kaalit

                     0,1 (1)

                     Parsakaalit (myös calabrese)

                     Kukkakaalit

                     Muut

                                 b)

                                 Kerivät kaalit

                     Ruusukaalit

                     0,5

                     Keräkaalit

                     Muut

                     0,1 (1)

                                 c)

                                 Lehtikaalit

                     0,1 (1)

                     Kiinankaalit

                     Lehtikaali

                     Muut

                                 d)

                                 Kyssäkaalit

                     0,1 (1)

                                 v)

                                 LEHTIVIHANNEKSET JA TUOREET YRTIT

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 a)

                                 Lehtisalaatti ja sen kaltaiset vihannekset

                     Vihanneskrassi

                     Vuonankaali

                     Lehtisalaatti

                     Siloendiivi

                     Sinappikaali (rucola)

                     Kaalikasvien lehdet ja lehtiruodit

                     Muut

                                 b)

                                 Pinaatti ja sen kaltaiset vihannekset

                     Pinaatti

                     Mangoldi (lehtijuurikas)

                     Muut

                                 c)

                                 Vesikrassi

                                 d)

                                 Sikuri (valkolehti)

                                 e)

                                 Yrtit

                     Kirveli

                     Ruohosipuli

                     Persilja

                     Yrttiselleri

                     Muut

                                 vi)

                                 PALKOVIHANNEKSET (tuoreet)

                     0,05 (1)

                     Pavut (silpimättömät)

                     0,2

                     Pavut (silvityt)

                     Herneet (silpimättömät)

                     0,2

                     Herneet (silvityt)

                     Muut

                     0,1 (1)

                                 vii)

                                 VARSIVIHANNEKSET (tuoreet)

                     0,1 (1)

                     Parsat

                     Kardoni

                     Lehtiselleri

                     Fenkoli

                     Latva-artisokka

                     0,2

                     Purjo

                     Raparperi

                     Muut

                     0,05 (1)

                                 viii)

                                 SIENET

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                                 a)

                                 Viljellyt sienet

                                 b)

                                 Luonnonvaraiset sienet

                                 3.

                                 Palkokasvit

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Pavut

                     Linssit

                     Herneet

                     Lupiinit

                     Muut

                                 4.

                                 Öljykasvien siemenet

                     0,05 (1)

                     Pellavansiemenet

                     Maapähkinät

                     Unikonsiemenet

                     Seesaminsiemenet

                     Auringonkukansiemenet

                     Rapsinsiemenet

                     Soijapavut

                     0,2

                     Sinapinsiemenet

                     Puuvillansiemenet

                     Hampunsiemenet

                     Muut

                     0,1 (1)

                                 5.

                                 Peruna

                     0,05 (1)

                     0,1 (1)

                     Varhaisperunat

                     Varastoperunat

                                 6.

                                 Tee (kuivatut lehdet ja lehtiruodit, fermentoitu ja muu, Camellia sinensis -laji)

                     0,1 (1)

                     0,1 (1)

                                 7.

                                 Humala (kuivattu), humalan siemenet ja tähkäjauhe mukaan luettuina

                     0,5

                     0,1 (1)

         (1)  Analyysiherkkyyden alaraja.

         (2)  Jäämien enimmäismäärä on vahvistettu väliaikaisesti 31 päivään joulukuuta 2007 asti odotettaessa, että hakija toimittaa tarvittavat tiedot. Jos tarvittavia tietoja ei ole toimitettu kyseiseen päivään mennessä, jäämien enimmäismäärä peruutetaan direktiivillä tai asetuksella.”


title: Komission direktiivi (EU) 2015/1480, annettu 28 päivänä elokuuta 2015, ilmanlaadun arvioinnissa käytettäviä vertailumenetelmiä, tietojen validointia ja näytteenottopaikkojen sijaintia koskevien sääntöjen vahvistamista koskevien Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2004/107/EY ja 2008/50/EY useiden liitteiden muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               29.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 226/4

         KOMISSION DIREKTIIVI (EU) 2015/1480,
   annettu 28 päivänä elokuuta 2015,
   ilmanlaadun arvioinnissa käytettäviä vertailumenetelmiä, tietojen validointia ja näytteenottopaikkojen sijaintia koskevien sääntöjen vahvistamista koskevien Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2004/107/EY ja 2008/50/EY useiden liitteiden muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon ilmassa olevasta arseenista, kadmiumista, elohopeasta, nikkelistä ja polysyklisistä aromaattisista hiilivedyistä 15 päivänä joulukuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/107/EY (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 15 kohdan,
   ottaa huomioon ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21 päivänä toukokuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY (2) ja erityisesti sen 28 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 2004/107/EY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 219/2009/EY (3), 4 artiklan 15 kohdan mukaan komissiolla on valtuudet muuttaa tiettyjä liitteiden IV ja V säännöksiä.

               (2)

               Direktiivin 2004/107/EY liitteessä IV vahvistetaan tiedonlaatua koskevat tavoitteet. Ne on saatettava ajan tasalle selkeyden parantamiseksi.

               (3)

               Direktiivin 2004/107/EY liitteessä V vahvistetaan pitoisuuksien arvioinnissa käytettävät vertailumenetelmät. Nämä menetelmät olisi saatettava ajan tasalle, jotta niissä otettaisiin huomioon asiaa koskevissa standardeissa tapahtunut kehitys.

               (4)

               Direktiivin 2008/50/EY 28 artiklan 1 kohdan mukaan komissiolla on valtuudet muuttaa tiettyjä liitteiden I, III, VI ja IX säännöksiä.

               (5)

               Direktiivin 2008/50/EY liitteessä I olevassa C jaksossa vahvistetaan ilmanlaadun arvioinnin laadunvarmistukseen sovellettavat perusteet. Niitä on selvennettävä ja täydennettävä ottaen huomioon komission yhteisen tutkimuskeskuksen järjestämät laadunvarmistusohjelmat ja sisällyttämällä niihin velvoite tarkistaa laadunvarmistusjärjestelmät, jotta voidaan varmistaa seurantalaitteiden jatkuva tarkkuus.

               (6)

               Direktiivin 2008/50/EY liitteessä III olevassa C ja D jaksossa vahvistetaan näytteenottopaikkojen sijoitusperusteet. Niitä on selvennettävä ja täydennettävä direktiivin täytäntöönpanosta saatujen kokemusten valossa.

               (7)

               Direktiivin 2008/50/EY liitteessä VI olevassa A jaksossa vahvistetaan tiettyjen epäpuhtauksien mittaamisen vertailumenetelmä. Sitä on mukautettava ottaen huomioon direktiivin täytäntöönpanossa saadut kokemukset sekä uusimmat hiukkasten mittaamista ja näytteenottoa koskevat standardit.

               (8)

               Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman (4) mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen yhden tai useamman asiakirjan toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä; asiakirjoista on käytävä ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde.

               (9)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat ilmanlaatua käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 2004/107/EY liitteet IV ja V tämän direktiivin liitteen I mukaisesti.
   2 artikla
   Muutetaan direktiivin 2008/50/EY liitteet I, III, VI ja IX tämän direktiivin liitteen II mukaisesti.
   3 artikla
   Tämän direktiivin säännöksiä olisi luettava yhdessä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 765/2008 (5) kanssa, erityisesti vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten akkreditoinnin osalta; niissä ei säädetä poikkeuksista edellä mainitun asetuksen soveltamiseen.
   4 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   5 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   6 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 28 päivänä elokuuta 2015.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  EUVL L 23, 26.1.2005, s. 3.

      (2)  EUVL L 152, 11.6.2008, s. 1.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 219/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, eräiden perustamissopimuksen 251 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisten säädösten mukauttamisesta neuvoston päätökseen 1999/468/EY valvonnan käsittävän sääntelymenettelyn osalta — Valvonnan käsittävään sääntelymenettelyyn mukauttaminen — Toinen osa (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 109).

      (4)  EUVL C 369, 17.12.2011, s. 14.

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 765/2008, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2008, tuotteiden kaupan pitämiseen liittyvää akkreditointia ja markkinavalvontaa koskevista vaatimuksista ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 339/93 kumoamisesta (EUVL L 218, 13.8.2008, s. 30).

      LIITE I
      Muutetaan direktiivi 2004/107/EY seuraavasti:

                  1)

                  Muutetaan liitteessä IV oleva I jakso seuraavasti:

                              a)

                              Korvataan taulukko seuraavasti:

                                          ”Bentso(a)-pyreeni

                                          Arseeni, kadmium ja nikkeli

                                          Muut polysykliset aromaattiset hiilivedyt kuin bentso(a)pyreeni, kaasumaisen elohopean kokonaismäärä

                                          Kokonaislaskeuma

                                                      —

                                                      Epävarmuus

                                          Kiinteät ja suuntaa-antavat mittaukset

                                          50 %

                                          40 %

                                          50 %

                                          70 %

                                          Mallintaminen

                                          60 %

                                          60 %

                                          60 %

                                          60 %

                                                      —

                                                      Tietojen vähimmäismäärä

                                          90 %

                                          90 %

                                          90 %

                                          90 %

                                                      —

                                                      Mittausten ajallinen vähimmäiskattavuus

                                          Kiinteät mittaukset (1)

                                          33 %

                                          50 %

                                          Suuntaa-antavat mittaukset (1)
                                              (2)

                                          14 %

                                          14 %

                                          14 %

                                          33 %

                              b)

                              Poistetaan kolmannesta kohdasta seuraava virke:
                              ”24 tunnin näytteenottoa suositetaan myös arseenin, kadmiumin ja nikkelin pitoisuuksien mittaamiseksi.”

                              c)

                              Lisätään kolmannen kohdan jälkeen teksti seuraavasti:
                              ”Edellisen kohdan säännöksiä, jotka koskevat yksittäisiä näytteitä, sovelletaan myös arseeniin, kadmiumiin, nikkeliin ja kaasumaisen elohopean kokonaismäärään. Lisäksi on sallittua kerätä PM10-suodattimista osanäytteitä metallipitoisuuksien jatkoanalyysiä varten edellyttäen, että on todisteita siitä, että osanäyte edustaa kokonaisuutta ja että havaitsemisherkkyys ei huonone asiaa koskeviin tiedonlaatutavoitteisiin verrattuna. PM10-hiukkasten metallipitoisuuksien päivittäisten mittausten sijaan voidaan suorittaa viikoittaisia mittauksia edellyttäen, etteivät keräämisen ominaispiirteet vaarannu.”

                  2)

                  Korvataan liitteessä V olevat I–IV jaksot seuraavasti:
                  ”I   Vertailumenetelmä ilmassa olevan arseenin, kadmiumin ja nikkelin pitoisuuksien mittaamiseksi

                  Ilmassa olevan arseenin, kadmiumin ja nikkelin näytteenotossa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 12341:2014. Ilmassa olevan arseenin, kadmiumin ja nikkelin pitoisuuksien mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 14902:2005 ’Ambient air quality – Standard method for measurement of Pb, Cd, As and Ni in the PM10 fraction of suspended particulate matter’.
                  Jäsenvaltio voi myös käyttää muita menetelmiä, joiden se voi osoittaa antavan vastaavia tuloksia kuin edellä mainittu menetelmä.
                  II   Vertailumenetelmä ilmassa olevien polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen näytteenottoa ja analyysia varten

                  Polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen näytteenotossa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 12341:2014. Bentso(a)pyreenin mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 15549:2008 ’Air quality – Standard method for the measurement of the concentration of benzo[a]pyrene in ambient air’. Muita 4 artiklan 8 kohdassa mainittuja polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä koskevan CENin standardoiman menetelmän puuttuessa jäsenvaltiot voivat käyttää kansallisia standardimenetelmiä tai ISO-standardimenetelmiä, kuten ISO-standardia 12884.
                  Jäsenvaltio voi myös käyttää muuta menetelmää, jonka se voi osoittaa antavan vastaavia tuloksia kuin edellä mainittu menetelmä.
                  III   Vertailumenetelmä ilmassa olevan elohopean näytteenottoa ja analyysia varten

                  Ilmassa olevan kaasumaisen elohopean kokonaismäärän pitoisuuden mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 15852:2010 ’Ambient air quality – Standard method for the determination of total gaseous mercury’.
                  Jäsenvaltio voi myös käyttää muuta menetelmää, jonka se voi osoittaa antavan vastaavia tuloksia kuin edellä mainittu menetelmä.
                  IV   Vertailumenetelmä arseenin, kadmiumin, elohopean, nikkelin ja polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen laskeuman näytteenottoa ja analyysia varten

                  Arseenin, kadmiumin ja nikkelin laskeuman mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 15841:2009 ’Ambient air quality – Standard method for determination of arsenic, cadmium, lead and nickel in atmospheric deposition’.
                  Elohopean laskeuman mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 15853:2010 ’Ambient air quality – Standard method for determination of mercury deposition’.
                  Edellä 4 artiklan 8 kohdassa tarkoitettu bentso(a)pyreenin ja muiden polysyklisten hiilivetyjen laskeuman mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 15980:2011 ’Air quality. Determination of the deposition of benz[a]anthracene, benzo[b]fluoranthene, benzo[j]fluoranthene, benzo[k]fluoranthene, benzo[a]pyrene, dibenz[a,h]anthracene and indeno[1,2,3-cd]pyrene’.”

         (1)  Jaoteltuina vuoden ajalle, jotta erilaiset ilmasto-olosuhteet ja ihmisen toiminta olisivat aineistossa edustavasti mukana.

         (2)  Suuntaa-antavat mittaukset ovat mittauksia, joita suoritetaan harvemmin mutta jotka täyttävät muut tietojen laatutavoitteet.”

      LIITE II
      Muutetaan direktiivi 2008/50/EY seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan liitteessä I oleva C jakso seuraavasti:
                  ”C.   Ilmanlaadun arvioinnin laadunvarmistus. Tietojen validointi

                              1.

                              Mittaustarkkuuden ja A jaksossa vahvistettujen laatutavoitteiden noudattamisen varmistamiseksi 3 artiklan mukaisesti nimettyjen asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten ja elinten on varmistettava, että:

                                          i)

                                          kaikki 6 ja 9 artiklan mukaiset ilmanlaatuarviointeihin liittyvät mittaukset ovat jäljitettävissä testaus- ja kalibrointilaboratorioita koskevissa yhdenmukaistetuissa standardeissa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti;

                                          ii)

                                          eri elinten seurantaverkostoilla ja yksittäisillä mittausasemilla on vakiintunut laadunvarmistus- ja laadunvalvontajärjestelmä, jossa määrätään säännöllisestä kunnossapidosta seurantalaitteiden jatkuvan tarkkuuden varmistamiseksi. Asianomainen kansallinen vertailulaboratorio tarkistaa laatujärjestelmän tarvittaessa ja vähintään joka viides vuosi;

                                          iii)

                                          perustetaan laadunvarmistus-/laadunvalvontamenettely tietojen kokoamisprosessia ja raportointia varten ja että tähän tehtävään nimetyt laitokset osallistuvat aktiivisesti asiaa koskeviin unionin laajuisiin laadunvarmistusohjelmiin;

                                          iv)

                                          että 3 artiklan mukaisesti nimetty asianomainen toimivaltainen viranomainen tai elin nimeää kansalliset vertailulaboratoriot ja että ne on akkreditoitu liitteessä VI tarkoitettujen vertailumenetelmien ja vähintään niiden epäpuhtauksien osalta, joiden pitoisuudet ylittävät alemman arviointikynnyksen, sellaisten testaus- ja kalibrointilaboratorioita koskevien yhdenmukaistettujen standardien mukaisesti, joita koskeva viittaus on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä akkreditointia ja markkinavalvontaa koskevia vaatimuksia koskevan asetuksen (EY) N:o 765/2008 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Näiden laboratorioiden on oltava myös vastuussa komission yhteisen tutkimuskeskuksen jäsenvaltion alueella organisoimien unionin laajuisten laadunvarmistusohjelmien yhteensovittamisesta sekä vertailumenetelmien asianmukaisen käytön ja muiden menetelmien kuin vertailumenetelmien vastaavuuden osoittamisen yhteensovittamisesta kansallisella tasolla. Kansallisen tason vertailututkimuksia järjestävät kansalliset vertailulaboratoriot olisi myös akkreditoitava asianmukaisen pätevyystestausta koskevan yhdenmukaistetun standardin mukaisesti;

                                          v)

                                          että kansalliset vertailulaboratoriot osallistuvat vähintään joka kolmas vuosi komission yhteisen tutkimuskeskuksen järjestämiin unionin laajuisiin laadunvarmistusohjelmiin. Jos tämän osallistumisen tulokset ovat kansallisen laboratorion osalta epätyydyttävät, sen olisi seuraavan kerran vertailututkimukseen osallistuessaan osoitettava tyydyttävät korjaavat toimenpiteet ja laadittava niistä kertomus yhteiselle tutkimuskeskukselle;

                                          vi)

                                          että kansalliset vertailulaboratoriot tukevat komission perustaman kansallisten vertailulaboratorioiden eurooppalaisen verkoston työtä.

                              2.

                              Kaikki 27 artiklan mukaisesti raportoitu aineisto alustavaksi merkittyä aineistoa lukuun ottamatta on katsottava vahvistetuksi.”

                  2)

                  Muutetaan liite III seuraavasti:

                              a)

                              muutetaan C jakso seuraavasti:

                                          i)

                                          korvataan 1 kohdan ensimmäinen ja toinen luetelmakohta seuraavasti:

                                                      ”—

                                                      Näytteenottopään lähellä ei saa olla ilmavirtaa rajoittavia esteitä, jotka vaikuttavat ilmavirran kulkuun tuloaukon läheisyydessä (yleensä vapaa kulma vähintään 270 astetta tai 180 astetta rakennusten lähellä sijaitsevissa näytteenottopaikoissa); näytteenottolaitteen on siten yleensä sijaittava joidenkin metrien päässä rakennuksista, parvekkeista, puista ja muista esteistä ja vähintään puolen metrin päässä lähimmästä rakennuksesta, jos näytteenottopaikka edustaa ilmanlaatua rakennusten lähellä.

                                                      —

                                                      Näytteenottokohdan on yleensä oltava vähintään 1,5 metrin (hengitystaso) ja enintään 4 metrin korkeudella maanpinnasta. Korkeammalla sijaitseva näytteenottokohta saattaa olla aiheellinen myös mittausaseman edustaessa laajaa aluetta; kaikki poikkeukset olisi dokumentoitava kokonaisuudessaan.”;

                                          ii)

                                          korvataan 1 kohdan viides luetelmakohta seuraavasti:

                                                      ”—

                                                      Liikenneympäristöä edustavien näytteenottimien on sijaittava kaikkien ilman epäpuhtauksien osalta vähintään 25 metrin etäisyydellä suurten tienristeysten laidasta sekä enintään 10 metrin etäisyydellä ajokaistan reunasta. ’Suurena tienristeyksenä’ pidetään tässä yhteydessä risteystä, joka katkaisee liikennevirran ja joka aiheuttaa erilaisia päästöjä (pysähtyminen ja lähtö) muuhun tiehen verrattuna.”;

                                          iii)

                                          lisätään kohta seuraavasti:
                                          ”Kaikki poikkeamat tässä jaksossa luetelluista perusteista on dokumentoitava kokonaisuudessaan D jaksossa kuvattujen menettelyjen mukaisesti.”;

                              b)

                              korvataan D jakso seuraavasti:
                              ”D.   Dokumentointi ja valitun näytteenottopaikan tarkistaminen

                              Ilmanlaadun arvioinnista vastaavien toimivaltaisten viranomaisten on dokumentoitava kokonaisuudessaan näytteenottopaikan valintamenetelmät kaikkien alueiden ja taajamien osalta ja kirjattava tiedot verkoston suunnittelun ja kaikkien seurantapaikkojen valinnan tueksi. Asiakirja-aineistoon on sisällyttävä eri ilmansuunnista otettuja valokuvia seuranta-aluetta ympäröivästä alueesta ja yksityiskohtaiset kartat. Jos alueella tai taajamassa käytetään täydentäviä menetelmiä, on asiakirja-aineistoon liitettävä yksityiskohtaiset tiedot näistä menetelmistä sekä tiedot siitä, miten 7 artiklan 3 kohdassa luetellut perusteet täyttyvät. Asiakirja-aineisto on päivitettävä tarvittaessa ja tarkistettava vähintään viiden vuoden välein sen varmistamiseksi, että valintaperusteet täyttyvät edelleen ja että verkoston suunnittelu ja seurantapaikkojen sijainti ovat edelleen optimaalisia. Asiakirja-aineisto on toimitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluessa sitä koskevan pyynnön esittämisestä.”

                  3)

                  Muutetaan liite VI seuraavasti:

                              a)

                              korvataan A jakso seuraavasti:
                              ”A.   Ilmassa olevan rikkidioksidi-, typpidioksidi- ja typenoksidi-, hiukkas- (PM10 ja PM2,5), lyijy-, bentseeni, hiilimonoksidi- ja otsonipitoisuuksien arvioinneissa käytettävät vertailumenetelmät

                              1.   Rikkidioksidin mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä

                              Rikkidioksidin mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN14212:2012 ’Ambient air – Standard method for the measurement of the concentration of sulphur dioxide by ultraviolet fluorescence’.
                              2.   Typpidioksidin ja typen oksidien mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä

                              Typpidioksidin ja typenoksidien mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN14211:2012 ’Ambient air – Standard method for the measurement of the concentration of nitrogen dioxide and nitrogen monoxide by chemiluminescence’.
                              3.   Lyijyn näytteenotossa ja mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä – ei muutoksia

                              4.   PM10-hiukkasten näytteenotossa ja mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä

                              PM10-hiukkasten näytteenotossa ja mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 12341:2014 ’Ambient Air – standard gravimetric measurement method for the determination of the PM10 or PM2,5 mass concentration of suspended particulate matter’.
                              5.   PM2,5-hiukkasten näytteenotossa ja mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä

                              PM2,5-hiukkasten näytteenotossa ja mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 12341:2014 ’Ambient Air – standard gravimetric measurement method for the determination of the PM10 or PM2,5 mass concentration of suspended particulate matter’.
                              6.   Bentseenin näytteenotossa ja mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä – ei muutoksia

                              7.   Hiilimonoksidin mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä

                              Hiilimonoksidin mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 14626:2012 ’Ambient air – Standard method for the measurement of the concentration of carbon monoxide by non-dispersive infrared spectroscopy’.
                              8.   Otsonin mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä

                              Otsonin mittaamisessa käytettävä vertailumenetelmä on kuvattu standardissa EN 14625:2012 ’Ambient air – Standard method for the measurement of the concentration of ozone by ultraviolet photometry’.”;

                              b)

                              poistetaan D jakso;

                              c)

                              korvataan E jakso seuraavasti:
                              ”Kun osoitetaan, että laite täyttää tämän liitteen A jaksossa luetellut vertailumenetelmien suoritusvaatimukset, 3 artiklan mukaisesti nimettyjen toimivaltaisten viranomaisten ja elinten on hyväksyttävä muissa jäsenvaltioissa julkaistut testiraportit edellyttäen, että testilaboratoriot on akkreditoitu testaus- ja kalibrointilaboratorioita koskevien yhdenmukaistettujen standardien mukaisesti.
                              Yksityiskohtaisten testiraporttien ja kaikkien testitulosten on oltava muiden toimivaltaisten viranomaisten tai niiden nimettyjen elinten käytettävissä. Testiraporteilla on osoitettava, että laitteet täyttävät kaikki suorituskykyvaatimukset, myös silloin, kun tietyt ympäristö- ja paikkaolosuhteet ovat ominaisia tietylle jäsenvaltiolle eivätkä kuulu niihin olosuhteisiin, joiden osalta laite on jo testattu ja tyyppihyväksytty toisessa jäsenvaltiossa;”

                  4)

                  korvataan liitteessä IX oleva A jakso seuraavasti:
                  ”A.   Otsonin pitoisuuksien kiinteissä mittauksissa käytettävien näytteenottopaikkojen vähimmäislukumäärä

                  Kiinteissä jatkuvissa mittauksissa käytettävien näytteenottopaikkojen vähimmäislukumäärä ihmisten terveyden suojelemiseksi asetettujen tavoitearvojen, pitkän aikavälin tavoitteiden ja tiedotus-varoituskynnysten noudattamisen arvioimiseksi niillä alueilla ja niissä taajamissa, joiden osalta kiinteät mittaukset ovat ainoa tietolähde:

                              Väestö (× 1 000)

                              Taajama (1)

                              Muut alueet (1)

                              Maaseudun tausta-alueet

                              < 250

                              1

                              Keskiarvotiheys kaikilla maansisäisillä alueilla: 1 asema/50 000 km2
                                  (2)

                              < 500

                              1

                              2

                              < 1 000

                              2

                              2

                              < 1 500

                              3

                              3

                              < 2 000

                              3

                              4

                              < 2 750

                              4

                              5

                              < 3 750

                              5

                              6

                              > 3 750

                              yksi lisäasema kahta miljoonaa asukasta kohden

                              yksi lisäasema kahta miljoonaa asukasta kohden

         (1)  Vähintään yksi asema alueilla, joilla väestön altistuminen otsonille on todennäköisesti suurinta. Taajamissa vähintään 50 % mittausasemista on sijoitettava esikaupunkialueille.

         (2)  Vaihteleviin maastoihin suositellaan yhtä asemaa 25 000:ta neliökilometriä kohden.”


title: Komission direktiivi (EU) 2017/774, annettu 3 päivänä toukokuuta 2017, lelujen turvallisuudesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/48/EY liitteen II lisäyksen C muuttamisesta leluissa käytettävien kemikaalien erityisten raja-arvojen asettamista varten fenolin osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti. )

text:
               4.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 115/47

         KOMISSION DIREKTIIVI (EU) 2017/774,
   annettu 3 päivänä toukokuuta 2017,
   lelujen turvallisuudesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/48/EY liitteen II lisäyksen C muuttamisesta leluissa käytettävien kemikaalien erityisten raja-arvojen asettamista varten fenolin osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon lelujen turvallisuudesta 18 päivänä kesäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/48/EY (1) ja erityisesti sen 46 artiklan 2 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Jotta voidaan taata lasten korkeatasoinen suojeleminen leluissa olevien kemikaalien riskeiltä, direktiivissä 2009/48/EY asetetaan tiettyjä vaatimuksia, jotka koskevat kemiallisia aineita kuten syöpää aiheuttaviksi, sukusolujen perimää vaurioittaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi aineiksi (nk. CMR-aineet) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1272/2008 (2) mukaisesti luokiteltuja aineita, allergisoivia hajusteita ja tiettyjä muita aineita. Lisäksi direktiivissä 2009/48/EY siirretään komissiolle valta asettaa erityiset raja-arvot alle 36 kuukauden ikäisten lasten käyttöön tarkoitetuissa leluissa ja muissa suuhun pantavaksi tarkoitetuissa leluissa käytettäville kemikaaleille, jotta voidaan taata erityisen altistavien lelujen osalta riittävä suojelu. Tällaiset raja-arvot asetetaan sisällyttämällä ne direktiivin 2009/48/EY liitteen II lisäykseen C.

               (2)

               Eräisiin kemikaaleihin nykyisin sovellettavat raja-arvot ovat joko liian suuria ottaen huomioon saatavilla oleva tieteellinen näyttö tai sellaisia ei ole asetettu. Niiden osalta olisi sen vuoksi asetettava erityiset raja-arvot ottaen huomioon elintarvikkeiden pakkausta koskevat vaatimukset sekä lelujen ja elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin tulevien materiaalien välinen ero.

               (3)

               Saadakseen neuvoja lelujen turvallisuuteen liittyvien lainsäädäntöehdotusten ja poliittisten aloitteiden valmisteluun Euroopan komissio perusti lelujen turvallisuutta käsittelevän asiantuntijaryhmän. Asiantuntijaryhmän kemikaaleja käsittelevän alaryhmän tehtävänä on antaa tällaisia neuvoja kemiallisista aineista, joita voidaan käyttää leluissa.

               (4)

               Fenolia (CAS-numero 108-95-2) käytetään monomeerina valmistettaessa fenolihartseja leluissa käytettävän hartsisidosteisen puun valmistukseen (3). Polymeerien sisältämien fenolisten antioksidanttien hajoaminen voi olla leluissa esiintyvän fenolin lisälähde (4). Fenolia on havaittu päästöissä, jotka ovat peräisin pelikonsoleista (5), yhdessä kuudesta analysoidusta lapsille tarkoitusta teltasta tai tunnelista (6) sekä pakkauskalvosta (7), ja sitä testattiin kylpyleluista ja muista puhallettavista leluista (8), ja sitä katsottiin esiintyvän polyvinyylikloridissa (PVC) (9). Fenolia voidaan käyttää myös säilöntäaineena vesipohjaisissa nestemäisissä leluissa, kuten saippuakuplatuotteissa tai vesipohjaisissa musteissa (esimerkiksi huopakynissä) (10).

               (5)

               Tarkastellessaan fenolia kemikaaleja käsittelevä alaryhmä otti pohjaksi eurooppalaiset standardit EN 71-9:2005+A1:2007, EN 71-10:2005 ja EN 71-11:2005. Kyseisissä standardeissa viitataan fenolin esiintymiseen lelumateriaaleissa (EN 71-9:2005+A1:2007) ja annetaan erityiset menetelmät näytteiden valmisteluun (EN 71-10:2005) ja mittaamiseen (EN 71-11:2005). Standardissa EN 71-11:2005 vahvistetaan ja esitetään yksityiskohtaisesti raja-arvot standardissa N 71-9:2005+A1:2007 vahvistetulle lelumateriaalien sisältämälle fenolille: fenoli monomeerina 15 mg/l (siirtymisen raja-arvo) ja fenoli nestemäisten lelumateriaalien säilöntäaineena 10 mg/kg (pitoisuusraja).

               (6)

               Kemikaaleja käsittelevä alaryhmä otti huomioon myös terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevän tiedekomitean (SCHER) suosituksen, jonka mukaan voimassa olevassa eurooppalaisessa standardissa fenolille asetettua siirtymän raja-arvoa 15 mg/l olisi pienennettävä vähintään kertoimella 2, jotta altistumismarginaaliksi saadaan 100, jota voidaan pitää riittävän suurena (11).

               (7)

               Lisäksi kemikaaleja käsittelevä alaryhmä otti huomioon Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisessa (EFSA) toimivan elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia materiaaleja sekä entsyymejä, aromiaineita ja valmistuksen apuaineita käsittelevän lautakunnan (CEF) lausunnon, jossa fenolin siedettävä päiväsaanti (TDI) vähennettiin 1,5 milligrammasta painokiloa kohti päivässä 0,5 milligrammaan painokiloa kohti päivässä (12).

               (8)

               Fenoli luokitellaan asetuksessa (EY) N:o 1272/2008 kategoriaan 2 kuuluvaksi perimää vaurioittavaksi aineeksi. Direktiivin 2009/48/EY liitteessä II olevan III osan 5 kohdan mukaisesti perimää vaurioittavia kategorian 2 aineita, kuten fenolia, voi sisältyä leluihin pitoisuuksina, jotka ovat yhtä suuret tai pienemmät kuin sitä sisältävien seosten luokitukselle vahvistetut pitoisuudet, eli 1 %, joka vastaa arvoa 10 000 mg/kg (pitoisuusraja). Direktiivissä 2009/48/EY ei tällä hetkellä vahvisteta siirtymän raja-arvoa fenolille.

               (9)

               Edellä esitetyn perusteella kemikaaleja käsittelevä alaryhmä suositteli 26 päivänä maaliskuuta 2014 ja 18 päivänä helmikuuta 2015 pitämissään kokouksissa, että fenoli rajoitettaisiin leluissa arvoon 5 mg/l (siirtymisen raja-arvo), kun aine analysoidaan polymeerimateriaaleissa, ja enimmäispitoisuuteen 10 mg/kg (pitoisuusraja) kun se analysoidaan säilöntäaineena, pitäen sovittuna, että 10 mg/kg (pitoisuusraja) on tosiasiallisesti käyttökielto. Analyysit olisi tehtävä noudattaen eurooppalaisia standardeja EN 71–10:2005 ja EN 71–11:2005.

               (10)

               Fenolille monomeerina on asetettu yleinen siirtymisen raja-arvo, kun sitä käytetään tietyissä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin tulevissa materiaaleissa, mutta kyseisen siirtymisen raja-arvon määrittämisessä käytetään eri perusolettamuksia kuin leluissa monomeerina käytettävän fenolin siirtymisen raja-arvon määrittämisessä. Fenolin käyttöä säilöntäaineena ei säännellä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin tulevien materiaalien osalta.

               (11)

               Edellä esitetyn perusteella olisi direktiivin 2009/48/EY liitteen II lisäystä C muutettava sisällyttämällä siihen siirtymisen raja-arvo ja leluissa käytettävän fenolin pitoisuuden raja-arvo.

               (12)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2009/48/EY 47 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Lisätään direktiivin 2009/48/EY liitteen II lisäykseen C seuraava kohta:

                  Aine

                  CAS-nro

                  Raja-arvo

                  ”Fenoli

                  108-95-2

                  5 mg/l (siirtymisen raja-arvo) polymeerimateriaaleissa standardeissa EN 71-10:2005 ja EN 71-11:2005 vahvistettujen menetelmien mukaisesti.
                  10 mg/kg (pitoisuusraja) säilöntäaineena standardeissa EN 71-10:2005 ja EN 71-11:2005 vahvistettujen menetelmien mukaisesti.”

   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 4 päivänä marraskuuta 2018. Niiden on toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle viipymättä.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 4 päivästä marraskuuta 2018.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 3 päivänä toukokuuta 2017.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  EUVL L 170, 30.6.2009, s. 1.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1272/2008, annettu 16 päivänä joulukuuta 2008, aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta sekä direktiivien 67/548/ETY ja 1999/45/EY muuttamisesta ja kumoamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1907/2006 muuttamisesta (EUVL L 353, 31.12.2008, s. 1).

      (3)  E. Edmonds (2013) Occurrence of Phenol and Formaldehyde in Toys. Euroopan leluteollisuutta edustavan Toy Industries of Europen teettämä raportti, s. 4.

      (4)  Ks. alaviite 3, s. 5 ja 8.

      (5)  Tanskan ympäristönsuojeluvirasto (2003), Survey of chemical substances in consumer products, Survey No. 32, 2003. Emission and evaluation of chemical substances from selected electrical and electronic products, s. 47. http://eng.mst.dk/media/mst/69115/32.pdf

      (6)  Tanskan ympäristönsuojeluvirasto (2004), Mapping of chemical substances in consumer products No. 46, 2004. Release of chemical substances from tents and tunnels for children. http://eng.mst.dk/media/mst/69127/46.pdf

      (7)  Bundesinstitut für Risikobewertung (2009) Limit values for phenol in food-contact articles and toys are to be updated. Opinion No. 038/2009, 18.8.2009. http://www.bfr.bund.de/cm/349/limit_values_for_phenol_in_food_contact_articles_and_toys_are_to_be_updated.pdf

      (8)  Voedsel en Waren Autoriteit (2004) Market Surveillances on Toy Safety. Raportti nro ND04o063/01. https://www.nvwa.nl/binaries/nvwa/documenten/communicatie/inspectieresultaten/consument/2016m/market-surveillances-on-toy-safety/ND04o063-01_speelgoed.pdf

      (9)  Suortti T (1990) Determination of phenol in poly(vinyl chloride). J Chromatogr. 16.5.1990; 507:417-20. http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/2380304

      (10)  CEN TC 52 (2002) Final report of the work of CEN/TC 52/WG 9 – Risk assessment. Contract BC/CEN/97/29.1.1. Elokuu 2002, s. 85.

      (11)  Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevän tiedekomitean (SCHER) lausunto aiheesta ”CEN's response to the opinion of the CSTEE on the assessment of CEN report on the risk assessment of organic chemicals in toys”, annettu 29. toukokuuta 2007, s. 8 ja 9.

      (12)  Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA), Scientific Opinion on the toxicological evaluation of phenol, EFSA Journal 2013;11(4):3189 (s. 44). http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/pub/3189.htm


Avis juridique important

|

31974L0562

Neuvoston direktiivi 74/562/ETY, annettu 12 päivänä marraskuuta 1974, maanteiden kansallisen ja kansainvälisen henkilöliikenteen harjoittajan ammattiin pääsystä

Virallinen lehti nro L 308 , 19/11/1974 s. 0023 - 0027 Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 1 s. 0160  Kreikank. erityispainos: Luku 07 Nide 1 s. 0236  Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 1 s. 0160  Espanjank. erityispainos: Luku 07 Nide 2 s. 0025  Portugalink. erityispainos: Luku 07 Nide 2 s. 0025

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 12 päivänä marraskuuta 1974,maanteiden kansallisen ja kansainvälisen henkilöliikenteen harjoittajan ammattiin pääsystä (74/562/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäkuljetusmarkkinoiden organisointi on olennainen osa perustamissopimuksessa määrättyä yhteisen liikennepolitiikan toteuttamista,maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammattiin pääsyn edellytysten yhteensovittamiseen tähtäävillä toimenpiteillä edistetään sijoittautumisoikeuden tehokasta käyttöä,on tarpeen ottaa käyttöön maanteiden kansallisen ja kansainvälisen henkilöliikenteen harjoittajan ammattiin pääsyä koskevat yhteiset säännöt, jotta huolehdittaisiin siitä, että henkilöliikenteen harjoittajat ovat nykyistä pätevämpiä, ja täten edistettäisiin markkinoiden järkeistämistä, mikä käyttäjien, liikenteenharjoittajien ja koko talouselämän eduksi parantaisi tarjottavien palvelujen laatua ja edistäisi liikenneturvallisuutta,siksi maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammattiin pääsyä koskeviin sääntöihin olisi sisällyttävä ammatin harjoittajien hyvä maine, vakavaraisuus ja ammatillinen pätevyys,näitä yhteisiä sääntöjä ei kuitenkaan ole tarpeen soveltaa tiettyihin kuljetuksiin, joiden taloudellinen merkitys on vähäinen,täytyy antaa säännökset siirtymäkauden toimenpiteistä, jotta jäsenvaltiot voivat sopeuttaa kansalliset sääntönsä yhteisön sääntöjen mukaisiksi, janäiden yhteisten sääntöjen soveltamisehtojen yhdenmukaistamisen edellytyksenä on, että säädetään yhteisön neuvottelumenettelystä toteutettaessa tarvittavia kansallisia toimenpiteitä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammattiin pääsyyn sovelletaan tämän direktiivin yhteisten sääntöjen mukaisesti annettuja jäsenvaltioiden säännöksiä.2. Tässä direktiivissä «maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammatilla» tarkoitetaan luonnollisen henkilön tai yrityksen harjoittamaa toimintaa joko yleisen tai tietyn käyttäjäryhmän kuljettamiseksi matkustajien tai kuljetuksen järjestävän yrityksen suorittamaa maksua vastaan yli yhdeksän henkilön, kuljettaja mukaan lukien, kuljettamiseen rakennetulla ja varustetulla ja tähän käyttöön tarkoitetulla moottoriajoneuvolla.Tässä direktiivissä «yrityksellä» tarkoitetaan kaikkia henkilöiden yhteenliittymiä tai ryhmiä, riippumatta siitä, ovatko ne oikeushenkilöitä ja onko niiden tarkoituksena tuottaa voittoa, taikka kaikkia julkisia toimielimiä riippumatta siitä, ovatko ne erillisiä oikeushenkilöitä vai ovatko ne tällaisen oikeushenkilön alaisia.3. Jäsenvaltiot saavat komissiota kuultuaan jättää tämän direktiivin kaikkien tai joidenkin säännösten soveltamisalan ulkopuolelle luonnolliset henkilöt tai yritykset, jotka harjoittavat ainoastaan ei-kaupallista maanteiden henkilöliikennettä tai joiden pääammatti on muu kuin henkilöliikenteen harjoittaminen, jos niiden kuljetuksilla on vain vähäinen vaikutus kuljetusmarkkinoihin.2 artikla 1. Luonnollisilla henkilöillä ja yrityksillä, jotka haluavat ryhtyä harjoittamaan maanteiden henkilöliikennettä, on oltava:a)hyvä maine;b)riittävä vakavaraisuus;c)säädetty ammatillinen pätevyys.Jos hakija on luonnollinen henkilö, joka ei täytä edellä c alakohdassa mainittua edellytystä, toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin antaa hänelle luvan ryhtyä harjoittamaan maanteiden henkilöliikennettä, jos hän nimeää toimivaltaisille viranomaisille toisen henkilön, joka täyttää edellä a ja c alakohdassa mainitut edellytykset ja joka jatkuvasti ja tosiasiallisesti johtaa yrityksen kuljetustoimintaa.Jos hakija on yritys, vähintään yhden yrityksen kuljetustoimintaa jatkuvasti ja tosiasiallisesti johtavan henkilön on täytettävä edellä a ja c alakohdassa mainitut edellytykset. Jäsenvaltiot voivat myös vaatia, että muut yrityksessä toimivat henkilöt täyttävät edellä a alakohdassa mainitun edellytyksen.2. Ennen myöhempää yhteensovittamista jäsenvaltioiden on määritettävä ne hyvää mainetta koskevat edellytykset, jotka hakijan ja tarvittaessa edellä 1 kohdassa tarkoitettujen luonnollisten henkilöiden on täytettävä.3. Riittävällä vakavaraisuudella tarkoitetaan muun muassa riittäviä varoja yrityksen käynnistämiseksi ja asianmukaiseksi hoitamiseksi. Ennen myöhempää yhteensovittamista kunkin jäsenvaltion on ratkaistava, mitä säännöksiä annetaan ja mitä näyttöön liittyviä muotoseikkoja otetaan käyttöön tätä tarkoitusta varten.4. Ammatillisen pätevyyden vaatimuksiin on sisällyttävä kussakin jäsenvaltiossa tätä tarkoitusta varten nimetyn viranomaisen tai laitoksen hyväksymien pätevyysvaatimusten mukaiset tiedot ja taidot liitteessä luetelluissa asioissa. Tarvittavat tiedot on hankittava kursseilla, käytännön kokemuksella kuljetusyrityksessä tai näiden yhdistelmällä. Jäsenvaltiot voivat jättää näiden säännösten soveltamisalan ulkopuolelle henkilöt, joilla on tietyn korkeamman asteen tutkinnon tai teknisen alan tutkinnon suorittamisesta todistus, joka osoittaa heidän vakuuttavasti hallitsevan liitteessä luetellut asiat.Ammatillinen pätevyys voidaan todistaa esittämällä edellisessä alakohdassa tarkoitetun viranomaisen tai laitoksen antama todistus.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on määriteltävä ne olosuhteet, joissa maanteiden henkilöliikennettä harjoittava yrityksen toiminta voi 2 artiklan 1 kohdasta poiketen jatkua perustelluissa tapauksissa tilapäisesti enintään yhden vuoden määräajan, jota voidaan pidentää enintään kuudella kuukaudella, jos liikennettä harjoittava henkilö tai 2 artiklan 1 kohdassa a ja c alakohdassa säädetyt edellytykset täyttävä henkilö kuolee, tulee työkyvyttömäksi tai menettää oikeustoimikelpoisuutensa.2. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin poikkeustapauksissa erityisistä syistä antaa pysyvän luvan jatkaa liikenneyrityksen hoitamista henkilölle, joka ei täytä 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyä ammatillisen pätevyyden edellytystä, jos kyseisellä henkilöllä on vähintään kolmen vuoden käytännön kokemus yrityksen päivittäisestä johtamisesta.4 artikla 1. Luonnollisten henkilöiden ja yritysten, jotka esittävät todisteen, että niillä oli ennen 1 päivää tammikuuta 1978 jäsenvaltion kansallisten säännösten nojalla lupa harjoittaa maanteiden kansallista tai kansainvälistä henkilöliikennettä, ei tarvitse esittää todistetta, että ne täyttävät 2 artiklassa säädetyt edellytykset.2. Sellaisten luonnollisten henkilöiden, jotka 31 päivän joulukuuta 1974 jälkeen ja ennen 1 päivää tammikuuta 1978 P ovat saaneet luvan harjoittaa maanteiden henkilöliikennettä ja jotka eivät ole esittäneet kansallisten säännösten nojalla todistetta ammatillisesta pätevyydestään, tai P on nimetty jatkuvasti ja tosiallisesti johtamaan yrityksen kuljetustoimintaaon ennen 1 päivää tammikuuta 1980 täytettävä 2 artiklan 4 kohdassa säädetty ammatillista pätevyyttä koskeva edellytys.Edellä olevaa säännöstä sovelletaan myös 2 artiklan 1 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa.5 artikla 1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on perusteltava tämän direktiivin nojalla toteutettujen toimenpiteiden mukaisesti tekemänsä päätökset, joilla ne epäävät hakemuksen päästä maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammattiin.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toimivaltaiset viranomaiset peruuttavat luvan harjoittaa maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammattia, jos ne toteavat, että 2 artiklan 1 kohdan a, b tai c alakohdassa säädetyt edellytykset eivät enää täyty. Niiden on tällöin myönnettävä riittävä määräaika toisen kutsumiseksi tämän sijaan.3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen päätösten osalta jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tässä direktiivissä tarkoitetut luonnolliset henkilöt ja yritykset voivat riittävin keinoin puolustaa oikeuksiaan.6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on komissiota kuultuaan toteutettava tämän direktiivin ja erityisesti sen 2 artiklan 4 kohdan noudattamisen edellyttämät toimenpiteet 1 päivään tammikuuta 1977 mennessä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun pätevyyden virallista toteamismenettelyä sovelletaan ensimmäisen kerran ennen 1 päivää tammikuuta 1978.7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 12 päivänä marraskuuta 1974.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. SAUVAGNARGUES() EYVL N:o C 17, 12.2.1969, s. 6() EYVL N:o C 26, 28.2.1969, s. 8