Avis juridique important

|

31977L0391

Neuvoston direktiivi 77/391/ETY annettu 17 päivänä toukokuuta 1977 yhteisön toimenpiteistä nautakarjan luomistaudin, tuberkuloosin ja leukoosin hävittämiseksi

Virallinen lehti nro L 145 , 13/06/1977 s. 0044 - 0047 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 8 s. 0244  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 18 s. 0144  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 8 s. 0244  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 12 s. 0195  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 12 s. 0195

NEUVOSTON DIREKTIIVI annettu 17 päivänä toukokuuta 1977 yhteisön toimenpiteistä nautakarjan luomistaudin, tuberkuloosin ja leukoosin hävittämiseksi (77/391/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettäyksi yhteisön tehtävistä eläinlääkinnän alalla on karjan terveydentilan parantaminen ja siten karjankasvatuksen kannattavuuden parantaminen sekä toisaalta väestön suojaaminen tietyiltä taudeilta, jotka voivat tarttua ihmisiin,tällaisten toimien on lisäksi osaltaan edistettävä terveysolojen eroista johtuvien kaupan esteiden poistamista jäsenvaltioiden välisessä tuoreen lihan ja elävien eläinten kaupassa,tähän tarkoitetut yhteisön aloitteet on alussa kohdistettava tiettyihin nautaeläinten tauteihin, joiden vastaiset toimet voidaan aloittaa välittömästi; luomistauti, tuberkuloosi ja leukoosi ovat tällaisia tauteja,siltä osin kuin suunnitellut toimenpiteet on tarkoitettu perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseen, ne ovat yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70(3) 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua yhteistä toimintaa, jayhteisön on pystyttävä varmistumaan siitä, että jäsenvaltioiden antamat määräykset yhteisten toimien toteuttamisesta vaikuttavat osaltaan näiden toimien tavoitteiden saavuttamiseen, koska yhteisö osallistuu yhteisen toiminnan rahoitukseen; tämän vuoksi olisi säädettävä menettelystä, jolla aloitetaan kiinteä yhteistoiminta jäsenvaltioiden ja komission välillä päätöksellä 68/361/ETY(4) perustetussa pysyvässä eläinlääkintäkomiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämän direktiivin tarkoituksena on parantaa yhteisössä nautojen terveydentilaa yhteisön toimilla, joiden tarkoituksena on nopeuttaa tai tehostaa luomistaudin ja tuberkuloosin hävittämistä sekä hävittää leukoosi.1 LUKU Luomistautia, tuberkuloosia ja leukoosia koskevat erityiset tekniset säännökset 2 artikla 1. Tämän direktiivin noudattamiseksi on jäsenvaltioiden, joiden nautakarjassa esiintyy luomistautia, laadittava suunnitelma kyseisen taudin hävittämisen nopeuttamiseksi kansalliselta alueeltaan 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.2. a) Suunnitelma nautojen luomistaudin hävittämisen nopeuttamiseksi on laadittava siten, että sen toteuduttua karjat luokitellaan "virallisesti luomistaudista vapaiksi" yhteisön tämän alan säännösten ja erityisesti eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin 64/432/ETY(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 75/379/ETY(6), mukaisesti.b) Suunnitelmassa on lueteltava toimenpiteet nautojen luomistaudin hävittämisen nopeuttamiseksi ja tehostamiseksi ja eriteltävä toimenpiteet kyseisen taudin torjumiseksi ja ehkäisemiseksi.3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle:a) niiden karjojen prosenttiosuus ja kokonaismäärä, jotka ovat valvontatoimenpiteiden alaisia luomistaudin vuoksi tai joissa on todettu luomistauti;b) seuraavien eläinten kokonaismäärät:- valvontatoimenpiteiden alaiset eläimet,- sairastuneiksi epäillyt tai sairastuneina pidetyt eläimet,- sairastuneet eläimet,- teurastetut eläimet;c) ensimmäisen hävittämisohjelman ja nopeutetun suunnitelman suunniteltu kesto;d) menetelmä nopeutetun suunnitelman tehokkuuden valvomiseksi;e) kansallisen talousarvion määrärahat nautojen luomistaudin hävittämiseksi ja näiden määrärahojen erittely kohdittain.Tiedot, jotka on mainittu a, b ja e alakohdassa, on annettava nopeuttamistoimenpiteiden täytäntöönpanoa edeltävien kolmen vuoden ajalta ja sen jälkeen vuosittain.4. Jäsenvaltioiden, joiden nautakarja on vapaata luomistaudista, on ilmoitettava komissiolle kaikista taudin uudelleen esiintymisen estämiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä.3 artikla 1. Tämän direktiivin noudattamiseksi on jäsenvaltioiden, joiden nautakarjassa esiintyy tuberkuloosia, laadittava suunnitelma kyseisen taudin hävittämisen nopeuttamiseksi kansalliselta alueeltaan 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti.2. a) Suunnitelma nautojen tuberkuloosin hävittämisen nopeuttamiseksi on laadittava siten, että sen toteuduttua karjat luokitellaan "virallisesti tuberkuloosista vapaiksi" yhteisön tämän alan säännösten ja erityisesti direktiivin 64/432/ETY mukaisesti.b) Suunnitelmassa on lueteltava toimenpiteet nautojen tuberkuloosin hävittämisen nopeuttamiseksi, tehostamiseksi tai loppuun saattamiseksi ja eriteltävä toimenpiteet kyseisen taudin torjumiseksi ja ehkäisemiseksi.3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle:a) niiden karjojen prosenttiosuus ja kokonaismäärä, jotka ovat valvontatoimenpiteiden alaisia tuberkuloosin vuoksi tai joissa on todettu tuberkuloosi,b) seuraavien eläinten kokonaismäärät:- valvontatoimenpiteiden alaiset eläimet,- sairastuneiksi epäillyt tai sairastuneina pidetyt eläimet,- sairastuneet eläimet,- teurastetut eläimet.c) ensimmäisen hävittämisohjelman ja nopeutetun suunnitelman suunniteltu kesto;d) menetelmä nopeutetun suunnitelman tehokkuuden valvomiseksi;e) kansallisen talousarvion määrärahat nautojen tuberkuloosin hävittämiseksi ja näiden määrärahojen erittely kohdittain.Tiedot, jotka on mainittu a, b ja e alakohdassa, on annettava nopeuttamistoimenpiteiden toteuttamista edeltävien kolmen vuoden ajalta ja sen jälkeen vuosittain.4. Jäsenvaltioiden, joiden nautakarja on vapaata tuberkuloosista, on ilmoitettava komissiolle kaikista taudin uudelleen esiintymisen estämiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä.4 artikla Tämän direktiivin noudattamiseksi on jäsenvaltioiden, jotka ovat todenneet nautaeläinten tarttuvaa leukoosia alueellaan, laadittava suunnitelma kyseisen taudin hävittämiseksi.Suunnitelmassa on eriteltävä toimenpiteet kyseisen taudin torjumiseksi.Kokeet tai menetelmät, joita käytetään karjan julistamiseksi vapaaksi leukoosista, ovat ne, joista määrätään Saksan liittotasavallalle annettavasta luvasta soveltaa erityisiä terveystakuita leukoosin torjumiseksi tuotaessa maahan nautoja jalostusta ja tuotantoa varten 23 päivänä tammikuuta 1973 tehdyllä komission päätöksellä 73/30/ETY(7), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 75/64/ETY(8), tai mitkä tahansa muut 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tunnustetut kokeet tai menetelmät.Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle sen pyynnöstä kaikki suunnitelman täytäntöönpanoa koskevat tiedot.2 LUKU Yhteiset ja rahoitusta koskevat säännökset 5 artikla Siltä osin kuin 1 luvussa säädetyillä toimilla pyritään perustamissopimuksen 39 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseen, ne ovat asetuksen (ETY) N:o 729/70 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yhteisiä toimia.6 artikla 1. Yhteisiä toimia toteutetaan kolmen vuoden ajan.2. Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston, jäljempänä "rahasto", rahoitusosuudeksi arvioidaan 130 miljoonaa laskentayksikköä kyseisten kolmen vuoden aikana.7 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat saada 2, 3 ja 4 artiklan mukaisesti toteutettavista toimenpiteistä aiheutuviin kustannuksiin rahaston ohjausosaston tukea 6 artiklassa esitetyissä rajoissa.2. Rahaston ohjausosasto maksaa jäsenvaltioille 60 laskentayksikköä lehmästä ja 30 laskentayksikköä muusta nautaeläimestä kuin lehmästä, jotka on teurastettu 1 luvussa mainittujen toimien yhteydessä.3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan asetuksen (ETY) N:o 729/70 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.4. Jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet eivät oikeuta yhteisön rahoitukseen, ellei niitä koskevista määräyksistä ole annettu hyväksyvää päätöstä 9 artiklan mukaisesti.8 artikla 1. Korvaushakemusten on kohdistuttava jäsenvaltioiden kalenterivuoden aikana tekemiin teurastuksiin ja hakemukset on jätettävä komissiolle ennen seuraavan vuoden 1 päivää heinäkuuta.2. Tuen myöntämisestä rahastosta päätetään asetuksen (ETY) N:o 729/70 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti.3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan asetuksen (ETY) N:o 729/70 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle suunnitelmat, joista säädetään 2 ja 3 artiklassa, sekä 2 artiklan 3 kohdan c ja d alakohdassa ja 3 artiklan 3 kohdan c ja d alakohdassa säädetyt tiedot ennen suunnitelmien täytäntöönpanoa, viimeistään kolmen kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja sen jälkeen vuosittain. Jäsenvaltioiden on toimitettava 4 artiklassa säädetyt suunnitelmat komissiolle vuosittain ja ennen niiden täytäntöönpanoa, jos kyseinen jäsenvaltio ei ole vielä laatinut suunnitelmia,2. Komissio tutkii 1 kohdan mukaisesti toimitetut suunnitelmat määrittääkseen, täyttävätkö ne yhteisön rahoituksen saamisen edellytykset tämän direktiivin mukaisesti ja direktiivin päämäärät huomioon ottaen. Komissio tekee pysyvälle eläinlääkintäkomitealle ehdotuksen päätöksestä kahden kuukauden kuluessa suunnitelman vastaanottamisesta. Komitea antaa lausuntonsa 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen puheenjohtajansa asettamassa määräajassa. Rahoitusta koskevista näkökohdista kuullaan rahaston komiteaa.10 artikla Komissio tekee säännöllisiä tarkastuksia paikalla varmistaakseen eläinlääkinnälliseltä kannalta, että suunnitelmat pannaan täytäntöön.Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet näiden tarkastusten helpottamiseksi, ja niiden on erityisesti huolehdittava siitä, että asiantuntijoille annetaan kaikki näiden pyytämät tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen suunnitelmien toteutumisen arvioimiseksi.Yleiset säännökset tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti 1 alakohdassa mainittujen tarkastusten tiheyden ja toteuttamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta, sekä soveltamista koskevat säännökset virkaeläinlääkärien nimeämisestä ja menettely, jota heidän on noudatettava laatiessaan kertomustaan, vahvistetaan 11 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.11 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa pysyvän eläinlääkintäkomitean, jäljempänä "komitea", käsiteltäväksi komitean puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.2. Jäsenvaltioiden äänet painotetaan komiteassa perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. Komission edustaja tekee ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan 41 äänen enemmistöllä.4. Komissio vahvistaa toimenpiteet ja soveltaa niitä välittömästi, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos ne eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto päättää toimenpiteistä määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole päättänyt toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio vahvistaa ehdotetut toimenpiteet ja soveltaa niitä välittömästi, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.12 artikla Edellä olevaa 11 artiklaa sovelletaan 21 päivään kesäkuuta 1981.13 artikla Neuvosto antaa komission ehdotuksesta ennen 1 päivää elokuuta 1977 säännökset vaatimuksista, jotka 2, 3 ja 4 artiklassa tarkoitettujen kansallisten hävittämissuunnitelmien on täytettävä, jotta niihin voisi saada rahoitusta yhteisöltä.14 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 13 artiklassa tarkoitettujen säännösten voimaantulolle säädettynä ajankohtana.15 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 17 päivänä toukokuuta 1977.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. SILKIN(1) EYVL N:o C 6, 10.1.1977, s. 13(2) EYVL N:o C 56, 7.3.1977, s. 28(3) EYVL N:o L 94, 28.4.1970, s. 13(4) EYVL N:o L 255, 28.10.1968, s. 23(5) EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 1977/64(6) EYVL N:o L 172, 3.7.1975, s. 17(7) EYVL N:o L 77, 26.3.1973, s. 40(8) EYVL N:o L 21, 28.1.1975, s. 20


Avis juridique important

|

31996L0096

Neuvoston direktiivi 96/96/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1996, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 046 , 17/02/1997 s. 0001 - 0019

NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/96/EY,annettu 20 päivänä joulukuuta 1996,moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa tarkoitettua menettelyä (3),sekä katsoo, että(1) moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä joulukuuta 1976 annettua direktiiviä 77/143/ETY (4) on useaan kertaan tuntuvasti muutettu; muutettaessa jälleen kyseistä direktiiviä se olisi selvyyden vuoksi laadittava uudelleen yhdeksi tekstiksi,(2) yhteisen liikennepolitiikan mukaisesti tieliikenteen on sujuttava yhteisössä sekä turvallisuuden että jäsenvaltioissa toimivien liikenteenharjoittajien kilpailuedellytysten kannalta mahdollisimman edullisissa olosuhteissa,(3) tieliikenteen kasvu ja siitä johtuva vaaran ja haittojen lisääntyminen aiheuttavat kaikissa jäsenvaltioissa samantapaisia ja yhtä vakavia turvallisuusongelmia,(4) tällä hetkellä katsastusstandardit ja -menetelmät poikkeavat toisistaan eri jäsenvaltioissa, ja tämä seikka vaikuttaa jäsenvaltioissa liikkuvien katsastettujen ajoneuvojen turvallisuus- ja ympäristöstandardien vastaavuuteen; lisäksi se voi häiritä eri jäsenvaltioiden liikenteenharjoittajien kilpailuedellytyksiä,(5) tämän vuoksi on tarpeen yhdenmukaistaa katsastusten toistumistiheyttä ja pakollisesti tarkastettavia kohteita mahdollisimman paljon,(6) ajoneuvon käytössäoloaikana suoritettavien tarkastusten on oltava suhteellisen helppoja, nopeita ja edullisia,(7) liitteessä II lueteltujen kohteiden tarkastamiseen käytettävät yhteisön vähimmäisstandardit ja -menetelmät olisi sen vuoksi määriteltävä erityisdirektiiveissä,(8) kansallisia standardeja sovelletaan väliaikaisesti edelleen sellaisten kohteiden osalta, joista ei ole annettu erityisdirektiivejä,(9) on tarpeen mukauttaa nopeasti erityisdirektiiveissä määritellyt standardit ja menetelmät tekniseen kehitykseen sekä ottaa tätä varten vaadittavien toimenpiteiden toimeenpanon helpottamiseksi käyttöön jäsenvaltioiden ja komission välinen tiivis yhteistyömenettely katsastusten mukauttamista tekniseen kehitykseen käsittelevässä komiteassa,(10) tässä vaiheessa olisi jarrujärjestelmien osalta ennenaikaista asettaa arvoja ilmanpaineen raja-arvoille ja viiveille ym. ottaen huomioon yhteisössä käytettävien testauslaitteiden ja -menetelmien erot,(11) tätä direktiiviä on tarkoitus edelleen muuttaa katsastusmenetelmien yhdenmukaistamiseksi ja parantamiseksi,(12) kunnes testausmenettelyt ja -käytännöt on yhdenmukaistettu, jäsenvaltiot voivat noudattaa sellaista testausmenettelyä, jonka ne katsovat riittävän sen varmistamiseksi, että kyseiset ajoneuvot täyttävät jarruja koskevat vaatimukset,(13) jäsenvaltioiden on kunkin oman toimivaltansa puitteissa valvottava ajoneuvoille suoritettavien katsastusten laatua ja menettelytapoja,(14) komission olisi tarkastettava tämän direktiivin käytännön täytäntöönpanoa ja annettava saaduista tuloksista määräajoin kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle,(15) kaikki ajoneuvojen katsastuksen asianomaiset osapuolet tunnustavat, että käytetty tarkastusmenetelmä ja erityisesti se, onko ajoneuvo kuormattu, osittain kuormattu tai tyhjä tarkastushetkellä, voivat vaikuttaa katsastuksesta vastaavien viranomaisten jarrujärjestelmän toimintavarmuudesta tekemän arvion luotettavuuteen,(16) jarrutusvoiman viitearvojen vahvistaminen ajoneuvon kuormitustason mukaan lisäisi tämän arvion luotettavuutta, ja tällä direktiivillä sallitaan tällainen tarkastaminen kullekin ajoneuvoluokalle vahvistettuja vähimmäissuorituskykystandardeja koskevien tarkastusten sijaan,(17) tämä direktiivi koskee jarrujärjestelmien osalta pääasiassa ajoneuvoja, jotka on hyväksytty direktiivin 71/320/ETY (5) mukaisesti; tietyt ajoneuvotyypit on kuitenkin hyväksytty tämän direktiivin vaatimuksista mahdollisesti poikkeavien kansallisten standardien mukaisesti,(18) jäsenvaltiot voivat laajentaa jarrujen tarkastukset koskemaan muita kuin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia ajoneuvoluokkia tai tarkastettavia kohteita,(19) jäsenvaltiot voivat säätää jarrujärjestelmille tiukempia tarkastusperusteita tai lisätä tarkastuskertoja,(20) tällä direktiivillä on tarkoitus pitää säännöllisten tarkastusten avulla päästöt alhaisina ajoneuvon koko käyttöajan ja varmistaa, että voimakkaasti saastuttavat ajoneuvot poistetaan liikenteestä, kunnes ne ovat asianmukaisessa kunnossa,(21) moottorin huono säätö ja riittämätön huolto ovat vahingollisia moottorin lisäksi myös ympäristölle, koska ne lisäävät saastumista ja polttoaineen kulutusta; on tärkeää kehittää ympäristöystävällistä liikennettä,(22) dieselmoottoreiden osalta katsotaan, että pakokaasujen läpinäkyvyyden mittaus kertoo riittävästi ajoneuvon päästöihin liittyvästä kunnosta,(23) bensiinikäyttöisten ottomoottoreiden osalta katsotaan, että joutokäynnillä suoritettu ajoneuvon pakoputkesta tulevien hiilimonoksidipäästöjen mittaus kertoo riittävästi ajoneuvon päästöihin liittyvästä kunnosta,(24) päästöjen tarkastusten perusteella hylättyjen ajoneuvojen osuus voi olla korkea sellaisten ajoneuvojen osalta, joita ei ole säännöllisesti huollettu,(25) sellaisten bensiinimoottorilla varustettujen ajoneuvojen, joiden tyyppihyväksyntästandardeissa määrätään, että ne olisi varustettava kehittyneellä päästönohjausjärjestelmällä, kuten lambda-anturilla ohjatulla kolmitoimisella katalysaattorilaitteistolla, säännöllisten päästötarkastusten standardien on oltava ankarampia kuin tavanomaisten ajoneuvojen,(26) jäsenvaltiot voivat tarvittaessa sulkea tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle tietyt museoajoneuvoluokat; jäsenvaltiot voivat myös vahvistaa omat tarkastusstandardinsa kyseisille ajoneuvoille; viimeksi mainittu mahdollisuus ei saa johtaa siihen, että vahvistetaan tiukempia standardeja kuin ne, joiden mukaisesti kyseiset ajoneuvot on valmistettu,(27) on tarpeen voida mukauttaa tätä direktiiviä asteittain siten, että otetaan huomioon ajoneuvojen rakenteen kehittyminen, joka helpottaa tarkastamista käytön aikana, ja sellaisten testausmenetelmien kehittyminen, jotka vastaavat paremmin ajoneuvon käytössä esiintyviä todellisia olosuhteita,(28) direktiivissä 92/6/ETY (6) edellytetään nopeudenrajoittimien asentamista ja käyttöä tietyissä moottoriajoneuvoluokissa,(29) siihen asti, kunnes nopeudenrajoittimien tarkastaminen helpottuu niiden teknisen kehityksen ansiosta, voidaan niiden tietyille osille katsastuksessa kuitenkin mahdollisuuksien mukaan suorittaa joukko tarkastuksia,(30) nopeudenrajoittimien moitteettoman toiminnan tarkastaminen kuuluu tällä hetkellä jäsenvaltioiden toimivaltaan, joiden on itse määritettävä tähän tarkoitukseen sopivimmat keinot; tarkoituksena on aikanaan yhdenmukaistaa testausstandardit ja -menetelmät,(31) komission olisi arvioitava käytössä olevia nopeudenrajoittimien moitteettoman toiminnan tarkastuksia ja annettava asiasta kertomus neuvostolle; tämän kertomuksen johtopäätökset muodostavat tarvittaessa perustan myöhemmille ehdotuksille nopeudenrajoittimia koskevan sääntelyn kehittämiseksi,(32) takseja ja sairasautoja koskevat samat tekniset vaatimukset kuin henkilöautoja; tarkastettavat kohteet voivat sen vuoksi olla samankaltaiset, vaikka tarkastusten suoritustiheys vaihtelisi,(33) tämän direktiivin odotetut vaikutukset kyseiseen alaan ja toissijaisuusperiaate huomioon ottaen tässä direktiivissä säädetyt yhteisön toimenpiteet ovat välttämättömiä katsastuksia koskevan sääntelyn yhdenmukaistamiseksi, liikenteenharjoittajien välisen kilpailun vääristymisen estämiseksi ja ajoneuvojen asianmukaisen katsastamisen ja huoltamisen takaamiseksi; jäsenvaltiot eivät erikseen pysty saavuttamaan näitä tavoitteita kaikilta osin, ja(34) tämä direktiivi ei vaikuta millään tavoin jäsenvaltioiden velvollisuuksiin noudattaa kumottujen direktiivien saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja soveltamista koskevia määräaikoja,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I LUKU Yleiset määräykset 1 artikla 1. Kussakin jäsenvaltiossa on suoritettava siinä valtiossa rekisteröidyille moottoriajoneuvoille sekä niiden perävaunuille ja puoliperävaunuille tämän direktiivin ja erityisesti sen liitteiden I ja II mukaiset määräaikaiset katsastukset.2. Katsastettavien ajoneuvojen luokat, katsastusten toistumistiheys ja pakollisesti tarkastettavat kohteet luetellaan liitteissä I ja II.2 artikla Valtion tai sen tähän tehtävään määräämän julkisyhteisön tai sen tähän tehtävään nimeämien ja tätä tarkoitusta varten valtuutettujen, mahdollisesti yksityisten, elinten tai laitosten, jotka toimivat valtion suorassa valvonnassa, on suoritettava tässä direktiivissä säädetyt katsastukset. Jos katsastuksista vastaavat laitokset suorittavat samalla ajoneuvojen korjauksia, jäsenvaltioiden on erityisesti huolehdittava, että katsastusten puolueettomuus ja korkea laatu säilytetään.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet sen todistamiseksi, että ajoneuvo on hyväksytty vähintään tämän direktiivin säännösten mukaisessa katsastuksessa.Näistä toimenpiteistä on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle.2. Jäsenvaltiossa annettu todistus siitä, että kyseisen jäsenvaltion alueella rekisteröity moottoriajoneuvo ja sen perävaunu tai puoliperävaunu on hyväksytty vähintään tämän direktiivin säännösten mukaisessa katsastuksessa, on jokaisen muun jäsenvaltion tunnustettava samoin perustein kuin jos kyseinen valtio olisi antanut tämän todistuksen.3. Jäsenvaltioiden on sovellettava soveltuvia menettelyjä sen varmistamiseksi, siinä määrin kuin se on mahdollista, että niiden alueella rekisteröityjen ajoneuvojen jarrutustehot vastaavat tässä direktiivissä esitettyjä vaatimuksia.II LUKU Poikkeukset 4 artikla 1. Jäsenvaltioilla on oikeus jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle puolustusvoimien, palokuntien ja järjestysvallan ajoneuvot.2. Jäsenvaltiot voivat komissiota kuultuaan jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle tietyt ajoneuvot tai soveltaa niihin erityisiä säännöksiä, jos näillä ajoneuvoilla liikennöidään tai niitä käytetään poikkeuksellisissa oloissa, jos ajoneuvoja ei koskaan käytetä tai tuskin koskaan käytetään yleisillä teillä, ennen 1 päivää tammikuuta 1960 valmistetut ajoneuvot mukaan luettuna, tai jos ne on väliaikaisesti poistettu liikenteestä.3. Jäsenvaltiot voivat komissiota kuultuaan vahvistaa museoajoneuvoille omat katsastusstandardit.5 artikla Liitteiden I ja II määräyksistä riippumatta jäsenvaltiot voivat:- aikaistaa ensimmäisen pakollisen katsastuksen määräaikaa ja tarvittaessa määrätä ajoneuvon katsastettavaksi ennen rekisteröintiä,- lyhentää kahden peräkkäisen pakollisen katsastuksen välistä aikaa,- määrätä vapaaehtoisten varusteiden katsastuksen pakolliseksi,- lisätä tarkastettavia kohteita,- ulottaa pakolliset määräaikaiset katsastukset koskemaan muita ajoneuvoluokkia,- määrätä erityisiä lisäkatsastuksia,- asettaa alueellaan rekisteröityjen ajoneuvojen jarrujärjestelmille liitteessä II esitettyjä vaatimuksia tiukempia vähimmäissuorituskykystandardeja ja sisällyttää katsastukseen jarrutarkastuksen suuremmalla kuormituksella sillä edellytyksellä, että nämä standardit eivät ylitä niitä, joita sovellettiin ajoneuvotyypin alkuperäisessä tyyppihyväksynnässä.6 artikla 1. Poiketen liitteiden I ja II määräyksistä jäsenvaltiot voivat 1 päivään tammikuuta 1993 asti:- lykätä ensimmäisen pakollisen katsastuksen määräaikaa,- pidentää kahden peräkkäisen pakollisen katsastuksen välistä aikaa,- vähentää tarkastettavien kohteiden määrää,- tehdä muutoksia pakollisesti katsastettavien ajoneuvojen luokkiin,edellyttäen, että kaikki liitteessä I olevassa 5 kohdassa tarkoitetut kevyet hyötyajoneuvot vaaditaan katsastettaviksi tämän direktiivin mukaisesti ennen mainittua päivää.Kuitenkin jäsenvaltioissa, joissa ei ollut 28 päivänä heinäkuuta 1988 käytössä tässä direktiivissä säädettyä säännöllistä katsastusta vastaavaa katsastusta tämän ajoneuvoluokan osalta, sovelletaan 1 kohtaa 1 päivään tammikuuta 1995 asti.2. Liitteessä I olevassa 6 kohdassa tarkoitettujen henkilöautojen osalta 1 kohtaa sovelletaan 1 päivään tammikuuta 1994 asti.Kuitenkin jäsenvaltioissa, joissa ei ollut 31 päivänä joulukuuta 1991 käytössä tässä direktiivissä säädettyä säännöllistä katsastusta vastaavaa katsastusta tämän ajoneuvoluokan osalta, sovelletaan 1 kohtaa 1 päivään tammikuuta 1998 asti.III LUKU Loppusäännökset 7 artikla 1. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta liitteessä II lueteltujen kohteiden tarkastamisessa noudatettavien vähimmäisstandardien ja -menetelmien määrittämiseksi tarvittavat erityisdirektiivit.2. Muutokset, jotka ovat tarpeen erityisdirektiiveissä määriteltyjen standardien ja menetelmien mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, annetaan 8 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.8 artikla 1. Komissiota avustaa moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan direktiivin mukauttamista tekniseen kehitykseen käsittelevä komitea, jäljempänä `komitea`, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.4. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.9 artikla 1. Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 neuvostolle kertomuksen henkilöautojen katsastuksen toimeenpanosta sekä tarpeellisiksi katsomansa ehdotukset, erityisesti katsastusten toistumistiheydestä ja sisällöstä.2. Komissio tarkastelee viimeistään kolmen vuoden kuluttua nopeudenrajoittimien määräaikaisten tarkastusten aloittamisesta, ovatko säädetyt tarkastukset siihen mennessä saadun kokemuksen perusteella riittäviä viallisten tai käsiteltyjen nopeudenrajoittimien havaitsemiseksi ja olisiko voimassa olevaa sääntelyä muutettava.10 artikla Kumotaan liitteessä III olevassa A osassa luetellut direktiivit 11 artiklassa ilmoitettuna ajankohtana, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuksiin noudattaa liitteessä III olevassa B osassa direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä soveltamista koskevia määräaikoja.Viittaukset kumottuihin direktiiveihin on ymmärrettävä viittauksiksi tähän direktiiviin, ja niitä on luettava liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.11 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 9 päivänä maaliskuuta 1998. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten tällainen viittaus tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tämän direktiivin soveltamisalalla antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tässä direktiivissä säädetyn katsastusjärjestelmän toteuttamiseksi.Toteutettujen toimenpiteiden on oltava tehokkaita, oikein mitoitettuja ja ennalta estäviä.12 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.13 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 1996.Neuvoston puolestaS. BARRETTPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 193, 4.7.1995, s. 5 ja 31.(2) EYVL N:o C 39, 12.2.1996, s. 24.(3) Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 29. helmikuuta 1996 (EYVL N:o C 78, 18.3.1996, s. 27), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 18. kesäkuuta 1996 (EYVL N:o C 248, 26.8.1996, s. 49) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 24. lokakuuta 1996 (EYVL N:o C 347, 18.11.1996).(4) EYVL N:o L 47, 18.2.1977, s. 47, direktiiviä on viimeksi muutettu komission direktiivillä 94/23/EY (EYVL N:o L 147, 14.6.1994, s. 6).(5) Tiettyjen ajoneuvoluokkien ja niiden perävaunujen jarrutuslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annettu neuvoston direktiivi 71/320/ETY (EYVL N:o L 202, 6.9.1971, s. 37). Direktiiviä on muutettu viimeksi direktiivillä 91/422/ETY (EYVL N:o L 233, 22.8.1991, s. 21).(6) Tiettyjen moottoriajoneuvoluokkien nopeudenrajoittimien asentamisesta ja käytöstä yhteisössä 10 päivänä helmikuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/6/ETY (EYVL N:o L 57, 2.3.1992, s. 27).LIITE I KATSASTETTAVAT AJONEUVOLUOKAT JA KATSASTUSTEN TOISTUMISTIHEYS >TAULUKON PAIKKA>LIITE II PAKOLLISESTI TARKASTETTAVAT KOHTEET Katsastukseen on sisällyttävä ainakin seuraavassa mainitut kohdat, jos nämä koskevat katsastettavan ajoneuvon kyseisessä jäsenvaltiossa pakollisia varusteita.Tässä liitteessä määrätyt tarkastukset voidaan suorittaa ilman ajoneuvon osien purkamista.Jos ajoneuvosta on löydetty jäljempänä mainittuja tarkastettavia kohteita koskevia puutteita, jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on määrättävä menettelystä niiden edellytysten vahvistamiseksi, joilla ajoneuvon käyttö sallitaan siihen asti, kunnes se läpäisee uuden katsastuksen.>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>LUOKKAAN 1, 2, 3, 4, 5 JA 6 KUULUVAT AJONEUVOT8.2. Pakokaasupäästöt8.2.1. Moottoriajoneuvot, jotka on varustettu ottomoottorillaa) Jos pakokaasupäästöjä ei ole ohjattu kehittyneellä päästönohjausjärjestelmällä kuten lambda-anturilla varustetulla kolmitoimisella katalysaattorilaitteistolla.1. Pakojärjestelmän silmämääräinen tutkiminen sen todentamiseksi, ettei siinä ole vuotoja.2. Tarvittaessa päästönohjausjärjestelmän silmämääräinen tutkiminen sen todentamiseksi, että vaadittavat laitteet on asennettu.Moottorin käytyä kohtuullisen ajan (ottaen huomioon ajoneuvon valmistajan suositukset) mitataan pakokaasujen hiilimonoksidi-(CO-)pitoisuus joutokäynnillä (kuormittamattomana).Pakokaasujen suurin sallittu CO-pitoisuus on se, jonka ajoneuvon valmistaja ilmoittaa. Jos näitä tietoja ei ole käytettävissä tai jos jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset päättävät olla käyttämättä näitä tietoja viitearvoina, pakokaasujen CO-pitoisuus saa olla enintään seuraavien arvojen mukainen:- ajoneuvoille, jotka on rekisteröity tai laskettu liikkeelle sen päivämäärän, josta alkaen jäsenvaltiot vaativat, että ajoneuvot ovat direktiivin 70/220/ETY (1) mukaisia, ja 1 päivän lokakuuta 1986 välisenä aikana:CO: 4,5 tilavuusprosenttia,- ajoneuvoille, jotka on rekisteröity tai laskettu liikkeelle 1 päivän lokakuuta 1986 jälkeen:CO: 3,5 tilavuusprosenttia.b) Jos pakokaasupäästöjä ohjataan kehittyneellä päästönohjausjärjestelmällä, kuten lambda-anturilla ohjatulla kolmitoimisella katalysaattorilaitteistolla:1. Pakojärjestelmän silmämääräinen tutkiminen sen todentamiseksi, ettei siinä ole vuotoja ja että kaikki osat ovat täydellisiä.2. Päästönohjausjärjestelmän tutkiminen sen todentamiseksi, että vaadittavat laitteet on asennettu.3. Ajoneuvon päästönohjausjärjestelmän tehon määrittäminen mittaamalla lambda-arvo ja pakokaasujen CO-pitoisuus 4 jakson mukaisesti tai käyttämällä menetelmiä, joita valmistajat ovat ehdottaneet ja jotka on hyväksytty tyyppihyväksynnän aikana. Ajoneuvon moottoria on kutakin tarkastusta varten käytettävä ajoneuvon valmistajan suositusten mukaisesti.4. Pakoputken päästöt - raja-arvot- Mittaus moottorin joutokäyntikierrosluvulla:Pakokaasujen suurin sallittu CO-pitoisuus sellaisena kuin ajoneuvon valmistaja sen ilmoittaa. Jos näitä tietoja ei ole käytettävissä, pakokaasujen CO-pitoisuus saa olla enintään 0,5 tilavuusprosenttia.- Mittaus korkealla joutokäyntikierrosluvulla moottorin kierrosluvun ollessa vähintään 2 000 min-1:CO-pitoisuus: enintään 0,3 tilavuusprosenttiaLambda: 1 ± 0,03 tai valmistajan erittelyn mukainen.8.2.2. Dieselmoottorilla varustetut moottoriajoneuvotPakokaasujen sameuden mittaus vapaassa kiihdytyksessä (ilman kuormaa joutokäynniltä ruiskutuksen katkaisun kierroslukuun). Konsentraation taso saa olla enintään taso, joka on kirjattu direktiivin 72/306/ETY (2) mukaiseen kilpeen. Jos tätä tietoa ei ole käytettävissä tai jos jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset päättävät olla käyttämättä sitä viitearvona, absorptiokertoimien raja-arvot ovat seuraavat:- vapaasti hengittävillä dieselmoottoreilla: 2,5 m-1,- turboahtimella varustetuilla dieselmoottoreilla: 3,0 m-1tai vastaavat arvot, kun käytetään EY-tyyppihyväksynnässä käytetystä laitteistosta poikkeavaa laitteistotyyppiä.Ennen 1 päivää tammikuuta 1980 rekisteröidyt tai liikkeelle lasketut ajoneuvot vapautetaan näistä vaatimuksista.8.2.3. TarkastuslaitteistoAjoneuvopäästöt tarkastetaan käyttäen laitteistoa, joka on suunniteltu tarkasti määrittämään, onko määritetyt tai valmistajan osoittamat raja-arvot saavutettu.8.2.4. Kun ajoneuvotyypin todetaan EY-tyyppihyväksynnän aikana olevan epätyydyttävä tässä direktiivissä säädettyihin raja-arvoihin nähden, jäsenvaltiot saavat asettaa tuolle ajoneuvotyypille korkeampia raja-arvoja valmistajan toimittamien todisteiden pohjalta. Näiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä ja se puolestaan ilmoittaa siitä muille jäsenvaltioille.>TAULUKON PAIKKA>(1) Moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 1970 annettu neuvoston direktiivi 70/220/ETY (EYVL N:o L 76, 9.3.1970, s. 1) ja oikaisu (EYVL N:o L 81, 11.4.1970, s. 15). Direktiiviä on viimeksi muutettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 94/12/EY (EYVL N:o L 100, 19.4.1994, s. 42).(2) Ajoneuvojen dieselmoottoreiden päästöjen vähentämiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 2 päivänä elokuuta 1972 annettu neuvoston direktiivi 72/306/ETY (EYVL N:o L 190, 20.8.1972, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 89/491/ETY (EYVL N:o L 238, 15.8.1989, s. 43).LIITE III OSA A Kumotut direktiivit (10 artiklassa tarkoitetut) Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä joulukuuta 1976 annettu neuvoston direktiivi 77/143/ETY ja direktiivit, joilla sitä on muutettu:- neuvoston direktiivi 88/449/ETY,- neuvoston direktiivi 91/225/ETY,- neuvoston direktiivi 91/328/ETY,- neuvoston direktiivi 92/54/ETY,- neuvoston direktiivi 92/55/ETY,- neuvoston direktiivi 94/23/EY.OSA B >TAULUKON PAIKKA>LIITE IV >TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31986L0560

Kolmastoista neuvoston direktiivi 86/560/ETY, annettu 17 päivänä marraskuuta 1986, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteisön alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt

Virallinen lehti nro L 326 , 21/11/1986 s. 0040 - 0041 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0130  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0130

KOLMASTOISTA NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 17 päivänä marraskuuta 1986,jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteisön alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt (86/560/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 ja 100 artiklan,ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä; yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY()ja erityisesti sen 17 artiklan 4 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettämaan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun direktiivin 79/1072/ETY() 8 artiklassa säädetään, että "jos verovelvollinen ei ole sijoittautunut yhteisön alueelle, jäsenvaltiot voivat evätä tältä palautukset tai asettaa niille erityisiä edellytyksiä",olisi varmistettava yhteisön ja kolmansien maiden välisten kauppasuhteiden tasapainoinen kehittyminen direktiivin 79/1072/ETY säännösten mukaisesti, ottaen huomioon kolmansien maiden vaihtelevat tilanteet, jatietyntyyppiset veropetokset ja veronkiertäminen on estettävä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetaan:1. "yhteisön alueelle sijoittautumattomalla verovelvollisella" direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua verovelvollista, jolla tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna aikana ei ole ollut tällä alueella taloudellisen toimintansa kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa, josta liiketoimia suoritetaan, eikä tällaisen kotipaikan tai kiinteän toimipaikan puuttuessa kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa, ja joka ei kyseisenä aikana ole luovuttanut tavaroita tai suorittanut palveluja 2 artiklassa tarkoitetussa jäsenvaltiossa, lukuun ottamatta:a) sellaisia kuljetussuorituksia ja näihin kuljetussuorituksiin liittyviä palvelusuorituksia, jotka on vapautettu verosta direktiivin 77/388/ETY 14 artiklan 1 kohdan i alakohdan, 15 artiklan tai 16 artiklan 1 kohdan B, C ja D alakohdan mukaisesti;b) sellaisia palvelujen suorituksia, joista direktiivin 77/388/ETY 21 artiklan 1 alakohdan b alakohdan mukaan yksinomaan palvelun vastaanottaja on veronmaksuvelvollinen;2. "yhteisön alueella" niitä jäsenvaltioiden alueita, joilla direktiiviä 77/388/ETY sovelletaan.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on jäljempänä vahvistetuin edellytyksin palautettava yhteisön alueelle sijoittautumattomalle verovelvolliselle arvonlisävero, joka on kannettu muiden verovelvollisten maan alueella kyseiselle verovelvolliselle suorittamista palveluista tai irtaimen omaisuuden luovutuksista taikka tavaroiden maahantuonnista tähän maahan, jos näitä tavaroita ja palveluja käytetään direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuihin liiketoimiin tai tämän direktiivin 1 artiklan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettuihin palvelujen suorituksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 ja 4 artiklan soveltamista.2. Jäsenvaltiot voivat asettaa 1 kohdassa tarkoitetun palautuksen edellytykseksi kolmansien valtioiden myöntämät vastaavat liikevaihtoveroihin liittyvät etuudet.3. Jäsenvaltiot voivat vaatia veroedustajan nimeämistä.3 artikla1. Edellä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu palautus on myönnettävä verovelvollisen hakemuksesta. Jäsenvaltioiden on vahvistettava hakemusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt, mukaan lukien määräajat, hakemuksen kohteena olevan ajanjakson pituus, hakemuksen vastaanottava toimivaltainen viranomainen sekä haettavan palautuksen vähimmäismäärä. Jäsenvaltioiden on myös vahvistettava palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt, mukaan lukien määräajat. Jäsenvaltioiden on säädettävä hakijoille hakemuksen aiheellisuuden arvioimiseksi sekä petosten estämiseksi tarvittavat velvoitteet, erityisesti velvoite todistaa, että hakija harjoittaa direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaista taloudellista toimintaa. Hakijan on kirjallisella ilmoituksella vakuutettava, ettei tämä määrättynä ajanjaksona ole suorittanut yhtään liiketointa, joka ei täytä tämän direktiivin 1 artiklan 1 alakohdassa asetettuja edellytyksiä.2. Palautusta ei saa myöntää edellytyksin, jotka ovat edullisempia kuin ne, joita sovelletaan yhteisön verovelvollisiin.4 artikla1. Tätä direktiiviä sovellettaessa oikeus palautukseen määräytyy direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan mukaisesti, sellaisena kuin sitä sovelletaan jäsenvaltiossa, jossa palautus suoritetaan.2. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää tiettyjen kustannusten jättämisestä soveltamisen ulkopuolelle tai lisäedellytysten asettamisesta palautukselle.3. Tätä direktiiviä ei sovelleta tavaroiden luovutuksiin, jotka on vapautettu tai voidaan vapauttaa verosta direktiivin 77/388/ETY 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti.5 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1988. Tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan palautusta koskeviin hakemuksiin, jotka koskevat kyseisestä päivämäärästä alkaen laskutetuista tavaroiden luovutuksista tai palvelujen suorituksista taikka tapahtuneesta maahantuonnista kannettua arvonlisäveroa.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle sekä ilmoitettava tälle 2 artiklan 2 kohdassa säädetyn mahdollisuuden käyttämisestä. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille.6 artiklaKomissio antaa jäsenvaltioita kuultuaan kolmen vuoden kuluttua 5 artiklassa tarkoitetusta päivästä neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta erityisesti 2 artiklan 2 kohdan soveltamisen osalta.7 artiklaDirektiivin 77/388/ETY 17 artiklan 4 kohdan viimeinen virke ja direktiivin 79/1072/ETY 8 artikla lakkaavat olemasta voimassa kaikissa jäsenvaltioissa tämän direktiivin voimaan saattamisesta alkaen ja joka tapauksessa viimeistään direktiivin 5 artiklassa tarkoitettuna päivänä.8 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 17 päivänä marraskuuta 1986.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaN. LAWSON() EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1() EYVL N:o C 223, 27.8.1982, s. 5, ja C 196, 23.7.1983, s. 6() EYVL N:o C 161, 20.6.1983, s. 111() EYVL N:o C 176, 4.7.1983, s. 22() EYVL N:o L 331, 27.12.1979, s. 11


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/24/EY, annettu 23 päivänä huhtikuuta 2009 , tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta (Kodifioitu toisinto) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               5.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 111/16

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/24/EY,
   annettu 23 päivänä huhtikuuta 2009,
   tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta
   (Kodifioitu toisinto)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2)

   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 14 päivänä toukokuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/250/ETY (3) sisältöä on muutettu (4). Tämän takia mainittu direktiivi olisi selkeyden ja järkeistämisen vuoksi kodifioitava.

               (2)

               Tietokoneohjelmien kehittäminen vaatii huomattavia inhimillisiä, teknisiä ja taloudellisia voimavaroja, samalla kun tietokoneohjelmien jäljentämisestä aiheutuvat kustannukset jäävät murto-osaan siitä, mitä niiden itsenäinen kehittäminen vaatii.

               (3)

               Tietokoneohjelmilla on yhä suurempi merkitys useilla eri aloilla, ja tietokoneohjelmateknologiaa voidaan tämän vuoksi pitää keskeisenä yhteisön teollisen kehityksen kannalta.

               (4)

               Tietyt tietokoneohjelmien oikeudellista suojaa koskevat erot jäsenvaltioiden lainsäädännössä vaikuttavat välittömästi ja kielteisesti sisämarkkinoiden toimintaan tietokoneohjelmien osalta.

               (5)

               Olemassa olevat erot, joilla on edellä mainittuja vaikutuksia, on poistettava ja uusien erojen syntyminen estettävä, kun taas eroja, jotka eivät merkittävästi haittaa sisämarkkinoiden toimintaa, ei tarvitse poistaa tai estää syntymästä.

               (6)

               Vastaavasti tietokoneohjelmien suojan yhteisön oikeudellinen kehys voidaan alkuvaiheessa rajoittaa sen vahvistamiseen, että jäsenvaltioiden tulee suojata tietokoneohjelmia tekijänoikeuslainsäädännössä tarkoitettuina kirjallisina teoksina, ja edelleen sen vahvistamiseen, keitä ja mitä suojan tulisi koskea, mihin yksinoikeuksiin suojaa nauttivien tulisi voida vedota tiettyjen toimien sallimiseksi tai kieltämiseksi sekä kuinka kauan suojan tulisi kestää.

               (7)

               Tässä direktiivissä ’tietokoneohjelmalla’ tarkoitetaan missä tahansa muodossa olevia ohjelmia, laitteistoon sisältyvät ohjelmat mukaan lukien. Tämä käsite sisältää myös tietokoneohjelman kehittämiseen tähtäävän valmistelevan suunnittelutyön, jos valmisteleva työ on luonteeltaan sellaista, että sen tuloksena voi myöhemmässä vaiheessa olla tietokoneohjelma.

               (8)

               Niihin arviointiperusteisiin, joita sovelletaan ratkaistaessa, voidaanko tietokoneohjelmaa pitää omaperäisenä teoksena, ei tule sisällyttää ohjelman laatua tai esteettistä arvoa koskevia seikkoja.

               (9)

               Yhteisö on täysin sitoutunut edistämään kansainvälistä standardointia.

               (10)

               Tietokoneohjelman tarkoituksena on kommunikoida ja toimia yhdessä tietokonejärjestelmän muiden komponenttien sekä käyttäjien kanssa, minkä vuoksi looginen sekä määrätyissä tilanteissa fyysinen yhteenliittäminen ja vuorovaikutus ovat edellytyksenä sille, että kaikki ohjelmiston ja laitteiston osat voivat toimia muiden ohjelmistojen ja laitteistojen sekä käyttäjien kanssa kaikilta osiltaan siten kuin niiden on tarkoitettu toimivan. Ohjelman osia, jotka mahdollistavat tällaisen yhteenliittämisen sekä vuorovaikutuksen ohjelmiston ja laitteiston osien välillä, kutsutaan yleisesti ”rajapinnoiksi”. Tätä toiminnallista yhteenliittämistä ja vuorovaikutusta kutsutaan yleisesti ”yhteentoimivuudeksi”; tällainen yhteentoimivuus voidaan määritellä kyvyksi vaihtaa tietoa sekä molemminpuolisesti käyttää näin vaihdettua tietoa.

               (11)

               Epäilysten välttämiseksi on tehtävä selväksi, että ainoastaan tietokoneohjelman ilmaisumuotoa suojataan ja että ideat ja periaatteet, jotka sisältyvät ohjelman eri osiin, rajapintoihin sisältyvät ideat ja periaatteet mukaan lukien, eivät saa tämän direktiivin mukaista tekijänoikeudellista suojaa. Tämän tekijänoikeudellisen periaatteen mukaisesti, siinä laajuudessa kuin logiikka, algoritmit ja ohjelmointikielet sisältävät ideoita ja periaatteita, nämä ideat ja periaatteet eivät saa tämän direktiivin mukaista suojaa. Jäsenvaltioiden lainsäädännön ja oikeuskäytännön sekä kansainvälisten tekijänoikeussopimusten mukaisesti näiden ideoiden ja periaatteiden ilmaisumuodon tulee saada tekijänoikeudellista suojaa.

               (12)

               Tässä direktiivissä ’vuokraamisella’ tarkoitetaan määräajaksi ja voitonhankkimistarkoituksessa tapahtuvaa tietokoneohjelman tai sen kappaleen käytettäväksi antamista; tämä käsite ei sisällä julkista lainaamista, joka näin ollen ei kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.

               (13)

               Tekijälle kuuluviin yksinoikeuksiin, joiden nojalla hän voi estää teoksensa luvattoman toisintamisen, olisi tehtävä rajoitettu poikkeus tietokoneohjelmien osalta, jotta voidaan sallia ohjelman laillisesti hankkineen henkilön suorittama ohjelman käytön kannalta teknisesti tarpeellinen toisintaminen. Tämä merkitsee, ettei ohjelman tietokoneen muistiin lukemista ja ajamista, jotka ovat laillisesti hankitun tietokoneohjelman kappaleen käytön kannalta välttämättömiä toimia, eikä ohjelmaan sisältyvien virheiden korjaamista voida kieltää sopimuksella. Jos erityisiä sopimusmääräyksiä ei ole, etenkin tapauksissa, joissa ohjelman kappale on myyty, ohjelman kappaleen laillisesti hankkinut henkilö saa ryhtyä kaikkiin muihinkin ohjelman käytön kannalta välttämättömiin toimiin, jotka ovat ohjelman alkuperäisen käyttötarkoituksen mukaisia.

               (14)

               Henkilöä, jolla on oikeus käyttää tietokoneohjelmaa, ei saa estää suorittamasta toimia, jotka ovat välttämättömiä ohjelman toiminnan tarkkailemisen, tutkimisen tai kokeilemisen kannalta, jos mainitut toimet eivät loukkaa ohjelmaan olevaa tekijänoikeutta.

               (15)

               Sen koodin muodon luvaton toisintaminen, kääntäminen, sovittaminen tai muuttaminen, jossa tietokoneohjelman kappale on saatettu saataville, on tekijän yksinoikeuteen kohdistuva loukkaus. Tietyissä tapauksissa ohjelman koodin toisintaminen ja sen muodon kääntäminen ovat kuitenkin välttämättömiä sen tiedon hankkimiselle, joka on itsenäisesti kehitetyn ohjelman ja muiden ohjelmien välisen yhteentoimivuuden saavuttamisen kannalta tarpeen. Ainoastaan näissä rajoitetuissa tapauksissa ohjelman kappaleen käyttämiseen oikeutetun itsensä suorittamaa tai hänen lukuunsa tapahtuvaa toisintamista ja kääntämistä on siten pidettävä oikeutettuna ja hyvän tavan mukaisena, eikä sen tällöin voida katsoa edellyttävän oikeudenhaltijan lupaa. Tämän poikkeuksen tarkoituksena on tehdä mahdolliseksi kaikkien tietokonejärjestelmän osien, muiden valmistajien valmistamat osat mukaan lukien, kytkeminen siten, että ne voivat toimia yhdessä. Sellaista tekijän yksinoikeuteen kohdistuvaa poikkeusta ei saa soveltaa tavalla, joka vahingoittaa oikeudenhaltijan oikeutta tai joka on ristiriidassa ohjelman tavanmukaisen hyväksikäytön kanssa.

               (16)

               Tekijänoikeuslainsäädännön mukainen tietokoneohjelmien suoja ei kyseeseen tulevissa tapauksissa saa estää muiden suojamuotojen soveltamista. Kaikkien sopimusmääräysten, jotka ovat analysointia koskevien tämän direktiivin säännösten tai tässä direktiivissä säädettyjen varmuuskappaleen valmistamista tai ohjelman toiminnan tarkkailemista, tutkimista tai kokeilemista koskevien poikkeusten vastaisia, on oltava mitättömiä.

               (17)

               Tämän direktiivin säännökset eivät rajoita perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan kilpailusääntöjen soveltamista, jos määräävässä asemassa oleva toimittaja kieltäytyy luovuttamasta tietoja, jotka ovat välttämättömiä tässä direktiivissä tarkoitetun yhteentoimivuuden kannalta.

               (18)

               Tämän direktiivin säännökset eivät saisi rajoittaa niiden jo annettujen yhteisön oikeuden erityissäännösten soveltamista, jotka koskevat rajapintojen julkistamista teleliikennealalla, eikä niiden neuvoston päätösten soveltamista, jotka koskevat tietoliikenne- ja teleliikennealalla tapahtuvaa standardointia.

               (19)

               Tämä direktiivi ei vaikuta sellaisiin Bernin yleissopimuksen mukaisiin kansalliseen lainsäädäntöön sisältyviin rajoituksiin, joita tämä direktiivi ei koske.

               (20)

               Tämä direktiivi ei saa vaikuttaa jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä I olevassa B osassa mainittuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Suojan kohde
   1.   Jäsenvaltioiden on tämän direktiivin säännösten mukaisesti annettava tietokoneohjelmille tekijänoikeudellista suojaa kirjallisina teoksina, joita tarkoitetaan kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehdyssä Bernin yleissopimuksessa. Tässä direktiivissä ’tietokoneohjelmilla’ tarkoitetaan myös valmistelevaan suunnitteluun liittyvää aineistoa.
   2.   Tämän direktiivin mukainen suoja koskee kaikkia tietokoneohjelman eri ilmaisumuotoja. Ideat ja periaatteet, jotka ovat tietokoneohjelman minkä tahansa osan perustana, rajapintoihin sisältyvät ideat ja periaatteet mukaan lukien, eivät saa tekijänoikeudellista suojaa tämän direktiivin nojalla.
   3.   Tietokoneohjelmaa suojataan, jos se on omaperäinen siinä merkityksessä, että se on tekijänsä henkinen luomus. Muita arviointiperusteita ei saa soveltaa arvioitaessa, suojataanko ohjelmaa.
   4.   Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan myös sellaisiin ohjelmiin, jotka on luotu ennen 1 päivää tammikuuta 1993, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ennen mainittua päivää suoritettuja toimia tai hankittuja oikeuksia.
   2 artikla
   Tietokoneohjelman tekijä
   1.   Tietokoneohjelman tekijänä pidetään sitä luonnollista henkilöä tai luonnollisten henkilöiden ryhmää, joka on luonut tietokoneohjelman taikka, jos jäsenvaltion lainsäädäntö sen sallii, oikeushenkilöä, jota kyseisen lainsäädännön mukaan pidetään oikeudenhaltijana.
   Jos jäsenvaltion lainsäädännössä tunnustetaan yhteisteokset, henkilöä, jonka kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan katsotaan luoneen teoksen, pidetään sen tekijänä.
   2.   Jos tietokoneohjelman on luonut luonnollisten henkilöiden ryhmä yhteisesti, yksinoikeudet kuuluvat näille henkilöille yhteisesti.
   3.   Jos tietokoneohjelman on luonut työntekijä työtehtäviään suorittaessaan tai työnantajansa antamien ohjeiden mukaisesti, työnantajalla yksin on oikeus määrätä kaikista taloudellisista oikeuksista näin luotuun tietokoneohjelmaan, jollei toisin ole sovittu.
   3 artikla
   Suojaan oikeutetut
   Suoja myönnetään kaikille luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, jotka ovat kirjallisia teoksia koskevien kansallisen tekijänoikeuslainsäädännön säännösten nojalla oikeutettuja suojaan.
   4 artikla
   Yksinoikeudet
   1.   Jollei 5 tai 6 artiklasta muuta johdu, 2 artiklassa tarkoitetun oikeudenhaltijan yksinoikeudet käsittävät oikeuden seuraaviin toimiin tai niiden sallimiseen:

               a)

               tietokoneohjelman tai sen osan pysyvä tai tilapäinen toisintaminen millä tavoin ja missä muodossa tahansa. Jos tietokoneohjelman lukeminen tietokoneen muistiin, näyttäminen, ajaminen, siirtäminen tai tallentaminen edellyttää tällaista toisintamista, nämä toimet edellyttävät oikeudenhaltijan suostumusta;

               b)

               tietokoneohjelman kääntäminen, muuntaminen, sovittaminen ja muunlainen muuttaminen sekä näiden toimien tulosten toisintaminen rajoittamatta kuitenkaan ohjelmaa muuttaneen henkilön oikeuksia;

               c)

               alkuperäisen tietokoneohjelman tai sen kappaleiden levitys yleisölle vuokraamalla tai millään muulla tavalla.

         2.   Kun oikeudenhaltija tai joku muu hänen suostumuksellaan on ensimmäisen kerran myynyt tietokoneohjelman kappaleen yhteisössä, oikeudenhaltijan oikeus kyseisen kappaleen levittämiseen yhteisössä raukeaa, lukuun ottamatta oikeutta valvoa ohjelman tai sen kappaleen vuokraamista edelleen.
   5 artikla
   Yksinoikeuksia koskevat poikkeukset
   1.   Jollei toisin ole nimenomaisesti sovittu, 4 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut toimet eivät edellytä oikeudenhaltijan suostumusta, jos ne ovat tarpeen, jotta tietokoneohjelman laillisesti hankkinut henkilö voi käyttää ohjelmaa aiotun tarkoituksen mukaisesti, virheiden korjaaminen mukaan lukien.
   2.   Henkilöä, jolla on oikeus käyttää tietokoneohjelmaa, ei voida sopimuksin kieltää valmistamasta varmuuskappaletta, sikäli kuin se on tämän käytön kannalta tarpeen.
   3.   Henkilö, jolla on oikeus käyttää tietokoneohjelman kappaletta, saa ilman oikeudenhaltijan suostumusta tarkkailla, tutkia tai kokeilla tietokoneohjelman toimintaa niiden ideoiden ja periaatteiden selvittämiseksi, jotka ovat ohjelman osan perustana, jos hän tekee sen ohjelman tietokoneen muistiin lukemisen, näyttämisen, ajamisen, siirtämisen tai tallentamisen yhteydessä, joihin hänellä on oikeus.
   6 artikla
   Analysointi
   1.   Oikeudenhaltijan suostumusta ei vaadita, jos koodin toisintaminen ja sen muodon kääntäminen 4 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuin tavoin on välttämätöntä sellaisten tietojen hankkimiseksi, joiden avulla voidaan saavuttaa yhteentoimivuus itsenäisesti luodun tietokoneohjelman ja muiden ohjelmien välillä, ja seuraavat edellytykset täyttyvät:

               a)

               nämä toimet suorittaa lisenssinhaltija tai muu henkilö, jolla on oikeus käyttää ohjelman kappaletta, taikka heidän lukuunsa henkilö, jolla on siihen oikeus;

               b)

               yhteentoimivuuden saavuttamisen kannalta tarpeellinen tieto ei aikaisemmin ole ollut helposti ja nopeasti a alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden saatavilla;

               c)

               nämä toimet rajoittuvat niihin alkuperäisen ohjelman osiin, jotka ovat yhteentoimivuuden saavuttamisen kannalta tarpeen.

         2.   Tietoja, jotka on saatu 1 kohdan säännöksiä sovellettaessa, ei saa näiden säännösten mukaisesti:

               a)

               käyttää muuhun tarkoitukseen kuin itsenäisesti luodun tietokoneohjelman yhteentoimivuuden aikaansaamiseen;

               b)

               antaa muille, ellei se ole tarpeen itsenäisesti luodun tietokoneohjelman yhteentoimivuuden kannalta;

               c)

               käyttää ilmaisumuodoltaan huomattavassa määrin samanlaisen tietokoneohjelman kehittämiseen, valmistamiseen tai markkinoille saattamiseen taikka muuhun tekijänoikeutta loukkaavaan toimeen.

         3.   Kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta tehdyn Bernin yleissopimuksen määräysten mukaisesti tämän artiklan säännöksiä ei saa tulkita niin, että niitä voidaan soveltaa tavalla, joka aiheuttaa haittaa oikeudenhaltijan oikeutetuille eduille tai on ristiriidassa ohjelman tavanmukaisen hyväksikäytön kanssa.
   7 artikla
   Erityiset suojaa koskevat toimenpiteet
   1.   Rajoittamatta 4, 5 tai 6 artiklan soveltamista jäsenvaltioiden on kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti toteutettava aiheelliset oikeussuojakeinot sellaista henkilöä vastaan, joka toteuttaa jonkin seuraavista toimista:

               a)

               sellaisen tietokoneohjelman kappaleen liikkeelle laskeminen, jonka henkilö tietää tai jota hänellä on aihetta epäillä laittomaksi;

               b)

               sellaisen tietokoneohjelman kappaleen hallussapito kaupallisia tarkoituksia varten, jonka henkilö tietää tai jota hänellä on aihetta epäillä laittomaksi;

               c)

               sellaisten välineiden liikkeelle laskeminen tai hallussapito kaupallisia tarkoituksia varten, joiden yksinomaisena käyttötarkoituksena on helpottaa tietokoneohjelman suojaamiseen mahdollisesti käytetyn teknisen apuvälineen luvatonta poistamista tai kiertämistä.

         2.   Jokainen tietokoneohjelman laiton kappale voidaan takavarikoida asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti.
   3.   Jäsenvaltiot voivat säätää, että 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut välineet on takavarikoitava.
   8 artikla
   Muiden säännösten soveltaminen
   Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta muihin lain säännöksiin, jotka koskevat etenkin patentteja, tavaramerkkejä, vilpillistä kilpailua, liikesalaisuuksia, puolijohdetuotteiden suojaa tai sopimusoikeutta.
   Kaikki sopimusmääräykset, jotka ovat 6 artiklan säännösten tai 5 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädettyjen poikkeusten vastaisia, ovat mitättömiä.
   9 artikla
   Toimittaminen
   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset komissiolle.
   10 artikla
   Kumoaminen
   Kumotaan direktiivi 91/250/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä I olevassa A osassa mainitulla direktiivillä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   11 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   12 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 23 päivänä huhtikuuta 2009.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. NEČAS

      (1)  EUVL C 204, 9.8.2008, s. 24.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 17. kesäkuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 23. maaliskuuta 2009.

      (3)  EYVL L 122, 17.5.1991, s. 42.

      (4)  Katso liitteessä I oleva A osa.

      LIITE I
      A   OSA

         Kumottu direktiivi ja sen muutos

         (10 artiklassa tarkoitettu)

                  Neuvoston direktiivi 91/250/ETY
                  (EYVL L 122, 17.5.1991, s. 42)

                  Neuvoston direktiivi 93/98/ETY
                  (EYVL L 290, 24.11.1993, s. 9)

                  Ainoastaan 11 artiklan 1 kohta

            B   OSA

         Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

         (10 artiklassa tarkoitettu)

                  Direktiivi

                  Määräpäivä, joka koskee saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä

                  91/250/ETY

                  31 päivä joulukuuta 1992

                  93/98/ETY

                  30 päivä kesäkuuta 1995

      LIITE II

         Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 91/250/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1 artiklan 1, 2 ja 3 kohta

                  1 artiklan 1, 2 ja 3 kohta

                  2 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke

                  2 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  2 artiklan 1 kohdan toinen virke

                  2 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  2 artiklan 2 ja 3 kohta

                  2 artiklan 2 ja 3 kohta

                  3 artikla

                  3 artikla

                  4 artiklan johdantokappale

                  4 artiklan 1 kohdan johdantokappale

                  4 artiklan a alakohta

                  4 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  4 artiklan b alakohta

                  4 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  4 artiklan c alakohdan ensimmäinen virke

                  4 artiklan 1 kohdan c alakohta

                  4 artiklan c alakohdan toinen virke

                  4 artiklan 2 kohta

                  5, 6 ja 7 artikla

                  5, 6 ja 7 artikla

                  9 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke

                  8 artiklan 1 kohta

                  9 artiklan 1 kohdan toinen virke

                  8 artiklan 2 kohta

                  9 artiklan 2 kohta

                  1 artiklan 4 kohta

                  10 artiklan 1 kohta

                  —

                  10 artiklan 2 kohta

                  9 artikla

                  —

                  10 artikla

                  —

                  11 artikla

                  11 artikla

                  12 artikla

                  —

                  Liite I

                  —

                  Liite II


Avis juridique important

|

31999L0076

Komission direktiivi 1999/76/EY, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1999, yhteisön menetelmistä lasalosid-natriumin määrittämiseksi (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 207 , 06/08/1999 s. 0013 - 0017

KOMISSION DIREKTIIVI 1999/76/EY,annettu 23 päivänä heinäkuuta 1999,yhteisön menetelmistä lasalosid-natriumin määrittämiseksi(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmistä rehujen virallista tarkastusta varten 20 päivänä heinäkuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/373/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 2 artiklan,sekä katsoo, että1) direktiivissä 70/373/ETY säädetään, että rehun laadusta ja koostumuksesta annettujen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten noudattamisen valvomiseksi tehtävissä virallisissa takastuksissa on käytettävä yhteisön näytteenotto- ja määritysmenetelmiä,2) rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/524/ETY(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 866/1999(3), säädetään, että lasalosid-natriumpitoisuus on merkittävä pakkauksiin, kun näitä aineita lisätään esiseoksiin ja rehuun,3) olisi vahvistettava yhteisön menetelmät kysisten aineiden valvomiseksi, ja4) tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän rehukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaJäsenvaltioiden on säädettävä, että määritettäessä lasalosidipitoisuuksia rehussa ja esiseoksissa virallisia tarkastuksia varten on käyttettävä tämän direktiivin liitteessä esitettyä menetelmää.2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2000. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava niistä välittömästi komissiolle.Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä helmikuuta 2000.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiivin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 1999.Komission puolestaFranz FISCHLERKomission jäsen(1) EYVL L 170, 3.8.1970, s. 2.(2) EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1.(3) EYVL L 108, 27.4.1999, s. 20.LIITELASALOSID-NATRIUMIN MÄÄRITTÄMINENStreptomyces lasaliensisin tuottama polyeetterimonokarboksyylihapon natriumsuola1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmä on tarkoitettu lasalosid-natrium määrittämiseen rehusta ja esiseoksista. Havaitsemisraja on 5 mg/kg ja määritysraja 30 mg/kg.2. PeriaateLasalosid-natrium uutetaan näytteestä happamaan metanoliin ja määritetään korkean erotuskyvyn käänteisfaasinestekromatografialla (HPLC) käyttäen spektrofluorimetridetektoria.3. Reagenssit3.1 Kaliumdivetyfosfaatti (KH2PO4)3.2 Ortofosforihappo, w = 85 %3.3 Ortofosforihappoliuos, σ = 20 %Laimennetaan 23.5 ml ortofosforihappoa (3.2) vedellä 100 ml:aan.3.4 6-metyyli-2-heptyyliamiini (1,5-dimetyyliheksyyliamiini), w = 99 %3.5 Metanoli, HPLC-laatua3.6 Suolahappo, ρ20 1,19 g/ml3.7 Fosfaattipuskuriliuos, c = 0,01 mol/1Liuotetaan 1,36 g kaliumdivetyfosfaattia (3.1) 500 ml:aan vettä (3.11), lisätään 3,5 ml ortofosforihappoa (3.2) ja 10,0 ml 6-metyyli-2-heptyyliamiinia (3.4). Säädetään ortofosforihappoliuoksen avulla pH arvoon 4,0 ja laimennetaan vedellä (3.11) 1000 ml:aan.3.8 Hapan metanoliPipetoidaan 5,0 ml suolahappoa 1000 ml:n mittapulloon, täytetään merkkiin metanolilla ja sekoitetaan. Tämä liuos on valmistettava välittömästi ennen käyttöä.3.9 HPLC-ajoliuos, fosfaattipuskuri-metanoliliuos 5 + 95 (v + v).Sekoitetaan 5 ml fosfaattipuskuriliuosta (3.7) ja 95 ml metanolia (3.5).3.10 Lasalosid-natrium-standardiaine, jonka puhtaus on varmistettu, C34H53O8Na (Streptomyces lasaliensisin tuottama polyeetterimonokarboksyylihapon natriumsuola), E7633.10.1 Lasalosid-natriumstandardin kantaliuos, 500 μg/mlPunnitaan 50 mg lasalosid-natriumia (3.10) 0,1 mg:n tarkkuudella 100 ml:n mittapulloon, liuotetaan happamaan metanoliin (3.8), täytetään merkkiin samalla liuottimella ja sekoitetaan. Tämä liuos on valmistettava välittömästi ennen käyttöä.3.10.2 Lasalosid-natriumstandardin väliliuos, 50 μg/mlPipetoidaan 10,0 ml kantastandardiliuosta (3.10.1) 100 ml:n mittapulloon, täytetään merkkiin happamalla metanolilla (3.8) ja sekoitetaan. Tämä liuos on valmistettava välittömästi ennen käyttöä.3.10.3 KalibrointiliuoksetPipetoidaan 1,0, 2,0, 4,0, 5,0 ja 10,0 ml välistandardiliuosta (3.10.2) 50 ml:n mittapulloihin. Täytetään merkkiin happamalla metanolilla (3.8) ja sekoitetaan. Nämä liuokset vastaavat konsentraatioita 1,0, 2,0, 4,0, 5,0 ja 10,0 μgml lasalosid-natriumia. Nämä liuokset on valmistettava välittömästi ennen käyttöä.3.11 Vesi, HPLC-laatua4. Välineet4.1 Ultraäänihaude (tai ravisteleva vesihaude), jossa on lämpötilansäätö4.2 Kalvosuodattimia, 0,45 μm ja 0,22 μm4.3 HPLC-laitteisto, jossa voidaan injektoida 20 μl:n näytteitä4.3.1 Nestekromatografiakolonni, 125 mm x 4 mm, käänteisfaasi C18, hiukkaskoko 5 μm tai vastaava4.3.2 Spektrofluorimetri, jossa voidaan säätää eksitaatio- ja emissioaallonpituudet5. Menettely5.1 Yleistä5.1.1 NollanäyteSaantokokeen (5.1.2) suorittamista varten analysoidaan nollanäyte, jotta varmistetaan, ettei se sisällä lasalosid-natriumia tai häiritseviä aineita. Nollanäytteen on oltava näytteen kaltainen, eikä siinä saa olla havaittavia määriä lasalosid-natriumia tai häiritseviä aineita.5.1.2 SaantokoeSaanto on määritettävä analysoimalla nollanäyte, johon on tehty näytteen lasalosid-natriumia vastaava lisäys. Jotta saadaan liuos, jossa on 100 mg/kg lasalosid-natriumia vastaava lisäys, siirretään 10,0 ml standardin kantaliuosta (3.10.1) 250 ml:n erlenmeyerkolviin ja haihdutetaan noin 0,5 ml:aan. Lisätään 50 g nollanäytettä, sekoitetaan huolellisesti, annetaan tasoittua 10 minuuttia ja sekoitetaan uudelleen useita kertoja ennen uuttovaiheeseen (5.2) siirtymistä.Jos saatavilla ei ole näytteen kaltaista nollanäytettä (ks. 5.1.1), voidaan saantokoe suorittaa vaihtoehtoisesti standardinlisäysmenetelmällä. Tällöin analysoitavaan näytteeseen lisätään näytteiden jo sisältämää määrää vastaava määrä lasalosid-natriumia. Tämä näyte analysoidaan yhdessä varsinaisen näytteen kanssa, ja saanto voidaan laskea vähennyslaskulla.5.2 Uutto5.2.1 RehuPunnitaan 5-10 g näytettä 0,01 g:n tarkkuudella 250 ml:n tulpalliseen erlenmeyerkolviin. Lisätään pipetillä 100,0 ml hapanta metanolia (3.8). Suljetaan tulpalla ja sekoitetaan kunnes näyte on liuennut. Laitetaan kolvi noin 40-asteiseen ultraäänihauteeseen (4.1) 20 minuutiksi, otetaan pois ja jäähdytetään huoneenlämpöiseksi. Annetaan laskeutua noin tunnin ajan ja suodatetaan määräosa 0,45 μm:n kalvosuodattimen (4.2) läpi sopivaan astiaan. Tehdään HPLC-määritys (5.3).5.2.2 EsiseoksetPunnitaan 2 g jauhamatonta esiseosta 0,001 g:n tarkkuudella 250 ml:n mittapulloon. Lisätään 100,0 ml hapanta metanolia (3.8) ja sekoitetaan kunnes esiseos on liuennut. Laitetaan kolvi sisältöineen noin 40-asteiseen ultraäänihauteeseen (4.1) 20 minuutiksi, otetaan pois ja jäähdytetään huoneenlämpöiseksi. Täytetään merkkiin happamalla metanolilla (3.8) ja sekoitetaan hyvin. Annetaan laskeutua tunnin ajan ja suodatetaan määräosa 0,45 μm:n kalvosuodattimen (4.2) läpi sopivaan astiaan. Laimennetaan sopiva määrä kirkasta suodosta happamalla metanolilla (3.8) siten, että lopullisessa koeliuoksessa on lasalosid-natriumia noin 4 μg/ml. Tehdään HPLC-määritys (5.3).5.3 HPLC-määritys5.3.1 Ajo-olosuhteetSeuraavat ajo-olosuhteet ovat ohjeellisia; ajo voidaan suorittaa muissa olosuhteissa, jos niillä saadaan samat tulokset:>TAULUKON PAIKKA>Kromatografiajärjestelmän stabiilisuus tarkistetaan injektoimalla useita kertoja 4,0 μg/ml:n kalibrointiliuosta (3.10.2), kunnes piikkien korkeudet (tai pinta-alat) ja retentioajat pysyvät vakioina.5.3.2 KalibrointikäyräInjektoidaan kutakin kalibrointiliuosta (3.10.3) useita kertoja ja lasketaan kutakin konsentraatiota vastaavat piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvot. Piirretään kalibrointikäyrä merkiten piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvot x-akselille ja vastaavat konsentraatiot (μg/ml) y-akselille.5.3.3 NäyteliuosInjektoidaan 5.2.1 tai 5.2.2 kohdassa saatuja näyteuutteita useita kertoja käyttäen samaa tilavuutta kuin kalibrointiliuoksille ja määritetään lasalosid-natriumpiikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvo.6. Tulosten laskeminenNäyteliuosta (5.3.3) injektoimalla saatujen piikkien korkeuksien (pinta-alojen) keskiarvosta määritetään lasalosidinatriumkonsentraatio (μg/ml) kalibrointikäyrän avulla.6.1 RehuNäytteen lasalosid-natriumpitoisuus w (mg/kg) saadaan seuraavasta kaavasta:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:ß= näyteliuoksen (5.2.1) lasalosid-natriumkonsentraatio (μg/ml)V= 5.2.1 kohdan mukaisesti valmistetun näyteuutteen tilavuus (ts. 100 ml)m= punnittu näytemäärä (g)6.2 EsiseoksetNäytteen lasalosid-natriumpitoisuus w (mg/kg) saadaan seuraavasta kaavasta:>VIITTAUS KAAVIOON>jossa:ß= näyteliuoksen (5.2.2) lasalosid-natriumkonsentraatio (μg/ml)V= 5.2.2 kohdan mukaisesti valmistetun näyteuutteen tilavuus (ts. 250)f= 5.2.2 kohdan mukainen laimennustekijäm= punnittu näytemäärä (g)7. Tulosten validointi7.1 Tunnistettavuuden varmentaminenSpektrofluorimetriaan perustuvissa menetelmissä on vähemmän häiriömahdollisuuksia kuin UV-mittauksissa. Analyytin tunnistettavuus voidaan varmistaa rinnakkaiskromatografialla.7.1.1 RinnakkaiskromatografiaNäyteuutteeseen (5.2.1 tai 5.2.2) lisätään sopiva määrä kalibrointiliuosta (3.10.3). Lisätyn lasalosid-natriummäärän tulisi olla samanlainen kuin näyteliuoksesta määritetty lasalosid-natriummäärä. Ainoastaan lasalosid-natriumpiikin korkeus saisi kasvaa määrällä, joka vastaa lisättyä määrää lasalosid-natriumia ja näyteliuoksen laimennosta. Piikin leveyden tulisi olla puolikokorkeudessa +- 10 % sellaisen näyteliuoksen, johon ei ole lisätty lasalosid-natriumia, piikin leveydestä.7.2 ToistettavuusSamasta näytteestä tehdyn kahden rinnakkaisen määrityksen tulosten ero ei saa olla suurempi kuin:- 15 % lasalosid-natriumpitoisuuden korkeammasta arvosta välillä 30 mg/kg-100 mg/kg,- 15 mg/kg lasalosid-natriumpitoisuuden ollessa 100 mg/kg-200 mg/kg,- 7,5 % lasalosid-natriumpitoisuuden korkeammasta arvosta pitoisuuksien ollessa yli 200 mg/kg.7.3 SaantoKun (nolla)näytteeseen on lisätty lasalosid-natriumia, saannon on oltava vähintään 80 %. Kun esiseosnäytteisiin on lisätty lasalosid-natriumia, saannon on oltava vähintään 90 %.8. Laboratorioiden välisen vertailun tuloksetLaboratorioiden(1) välinen vertailu järjestettiin siten, että 2 esiseosta (näytteet 1 ja 2) ja 5 rehua (näytteet 3-7) tutkittiin 12 laboratoriossa. Kustakin näytteestä tehtiin rinnakkaismääritykset. Tulokset esitetään seuraavassa taulukossa.>TAULUKON PAIKKA>L= laboratorioiden lukumäärä.n= yksittäisten tulosten lukumäärä.sr= toistettavuuden keskihajonta.sR= uusittavuuden keskihajonta.CVr= toistettavuuden variaatiokerroin, %.CVR= uusittavuuden variaatiokerroin, %.*= valmistajan ilmoittama pitoisuus.+= laboratoriossa valmistettu rehu.(1) Analyst, 1995, 120, 2175-2180