title: Neuvoston direktiivi 2010/12/EU, annettu 16 päivänä helmikuuta 2010 , direktiivien 92/79/ETY, 92/80/ETY ja 95/59/EY muuttamisesta valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteen ja valmisteverokantojen osalta sekä direktiivin 2008/118/EY muuttamisesta

text:
               27.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 50/1

         NEUVOSTON DIREKTIIVI 2010/12/EU,
   annettu 16 päivänä helmikuuta 2010,
   direktiivien 92/79/ETY, 92/80/ETY ja 95/59/EY muuttamisesta valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteen ja valmisteverokantojen osalta sekä direktiivin 2008/118/EY muuttamisesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
   noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Tupakkatuotteiden valmisteverojen verokantojen ja rakenteen perusteellinen uudelleentarkastelu on tehty savukkeiden verojen lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/79/ETY (3) 4 artiklan ja muun valmistetun tupakan kuin savukkeiden verojen lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/80/ETY (4) 4 artiklan mukaisesti. Tähän uudelleentarkasteluun sisällytettiin muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 27 päivänä marraskuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/59/EY (5) säännökset.

               (2)

               Ottaen huomioon, että tupakkatuotteista voi olla vakavaa haittaa terveydelle ja että unioni on Maailman terveysjärjestön (WHO) tupakoinnin torjuntaa koskevan puitesopimuksen osapuoli, tupakkatuotteita koskevaan unionin verolainsäädäntöön olisi tehtävä erilaisia muutoksia, jotta varmistetaan sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja samalla perussopimuksen 168 artiklassa edellytetty korkeatasoinen terveydensuojelu. Näissä muutoksissa olisi otettava huomioon vallitseva tilanne kunkin eri tupakkatuotteen kohdalla.

               (3)

               Savukkeiden osalta järjestelyjä olisi yksinkertaistettava, jotta luodaan valmistajille tasavertaiset kilpailuolosuhteet, vähennetään tupakkamarkkinoiden jakautumista ja korostetaan terveystavoitteita. Tätä varten kysytyimmän hintaluokan käsite olisi korvattava; hintaan liittyvän vähimmäisvaatimuksen olisi viitattava vähittäismyyntihinnan painotettuun keskiarvoon, kun taas rahamääräistä vähimmäisvaatimusta pitäisi voida soveltaa kaikkiin savukkeisiin. Samoista syistä vähittäismyyntihinnan painotettua keskiarvoa olisi käytettävä viitearvona myös silloin, kun määritellään erityisvalmisteveron osuutta kokonaisveromäärästä.

               (4)

               Jäsenvaltioille olisi annettava tehokkaampia keinoja kantaa savukkeista erityis- tai vähimmäisvalmistevero, jotta varmistetaan, että ainakin tiettyä veron vähimmäismäärää sovelletaan koko unionissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta veron sekarakennetta ja valmisteveron erityisen osan suurinta sallittua prosentuaalista osuutta kokonaisveromäärästä.

               (5)

               Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan osalta unionin hintaan liittyvä vähimmäisvaatimus olisi ilmaistava siten, että vaikutukset ovat samanlaiset kuin savukkeiden osalta, ja sen viitearvoksi olisi otettava vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo.

               (6)

               Hintojen ja valmisteverotasojen muutosten tarkastelu on kohdistettu erityisesti savukkeisiin, joka on selvästi suurin tupakkatuoteluokka, sekä savukkeiksi käärittävään hienoksi leikattuun tupakkaan. Tarkastelussa on havaittu, että jäsenvaltioiden välillä on edelleen huomattavia eroja, jotka voivat haitata sisämarkkinoiden toimintaa. Jäsenvaltioissa sovellettavien verotasojen lähentäminen entisestään auttaisi vähentämään petoksia ja salakuljetusta unionissa.

               (7)

               Lähentämisen jatkaminen auttaisi myös korkeatasoisen ihmisten terveyden suojelun varmistamisessa. Verotuksen taso on todellakin merkittävä tekijä tupakkatuotteiden hinnoissa, jotka puolestaan vaikuttavat kuluttajien tupakointitapoihin. Petokset ja salakuljetus vievät pohjaa erityisesti savukkeiden ja savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan verolliselta hintatasolta ja vaarantavat siten tupakoinnin torjunnan ja terveydensuojelun tavoitteiden saavuttamista.

               (8)

               Verotasojen saamiseksi lähemmäs toisiaan ja kulutuksen vähentämiseksi savukkeiden ja savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähimmäisverotasoja unionissa olisi sen vuoksi korotettava.

               (9)

               On tarpeen saattaa savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähimmäisverotasot lähemmäksi savukkeisiin sovellettavia vähimmäisverotasoja, jotta näiden kahden tuotteen välinen kilpailu, joka on nähtävissä todetuissa kulutustottumuksissa, ja molempien yhtä haitalliset ominaisuudet voidaan ottaa paremmin huomioon.

               (10)

               Siirtymäkausien ansiosta jäsenvaltioiden pitäisi voida mukautua joustavasti yleisen valmisteveron uusiin tasoihin ja siten rajoittaa mahdollisia sivuvaikutuksia.

               (11)

               Korsikan taloudellisen ja sosiaalisen tasapainon järkkymisen estämiseksi on tarpeen ja perusteltua jatkaa 31 päivään joulukuuta 2015 poikkeusta, jonka nojalla Ranska voi soveltaa Korsikassa kulutukseen luovutettuihin savukkeisiin ja muuhun valmistettuun tupakkaan kansallista valmisteverokantaa alhaisempaa verokantaa. Mainittuun ajankohtaan mennessä Korsikassa kulutukseen luovutetun valmistetun tupakan verosäännöt olisi saatettava täysin yhdenmukaiseksi manner-Ranskassa sovellettavien sääntöjen kanssa. Liian jyrkkää muutosta olisi kuitenkin vältettävä, ja sen vuoksi olisi syytä toteuttaa nykyisin Korsikassa kannettavan savukkeiden ja savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan valmisteveron asteittainen korotus.

               (12)

               Kilpailun vääristymisen ja kauppavirtojen haitallisten muutosten ja siitä seuraavien tulonmenetysten välttämiseksi niissä jäsenvaltioissa, jotka soveltavat korkeita valmisteveroja, koska ne ovat merkittäviä tulonlähteitä sekä terveydellisistä syistä, vaikuttaa aiheelliselta sallia viimeksi mainittujen soveltaa määrällisiä rajoituksia savukkeisiin, joita saadaan tuoda niiden alueelle ilman lisävalmisteveron maksamista silloin, kun kyseisiä savukkeita tuodaan niiden alueelle siirtymäkausia soveltavista jäsenvaltioista. On asianmukaista muuttaa tällaista lupaa soveltaa rajoituksia ottaen huomioon sen tason, jonka yleinen pakollinen vähimmäisverotus on saavuttanut, sekä ne vaikeudet, jotka poikkeuksen saaneet jäsenvaltiot voivat kohdata muiden jäsenvaltioiden alhaisemman verotuksen vuoksi saattaessaan verotustaan asteittain yleisen pakollisen vähimmäisverotason mukaiseksi.

               (13)

               Unionin vähimmäisverokantojen arvon alenemisen välttämiseksi on korotettava erityisenä määränä ilmaistuja vähimmäisverotasoja sikareiden, pikkusikareiden ja muun piippu- ja savuketupakan kuin savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan osalta.

               (14)

               Yhtenäisen ja oikeudenmukaisen verotuksen varmistamiseksi savukkeiden, sikareiden ja pikkusikareiden sekä muun piippu- ja savuketupakan määritelmää olisi mukautettava siten, että pituuden perusteella kahtena tai useampana savukkeena pidettäviä tupakkakääröjä pidetään valmisteverotuksessa kahtena tai useampana savukkeena, savuketta monin tavoin muistuttavaa sikaria pidetään valmisteverotuksessa savukkeena, savukkeiksi käärittävää hienoksi leikattua tupakkaa monin tavoin muistuttavaa piippu- ja savuketupakkaa pidetään valmisteverotuksessa hienoksi leikattuna tupakkana, ja tupakanjätteet määritellään selvästi. Ottaen huomioon ne taloudelliset vaikeudet, jotka tämän välittömästä täytäntöönpanosta voisi aiheutua Saksan ja Unkarin asiaankuuluville toimijoille, Saksan liittotasavallalle ja Unkarin tasavallalle olisi annettava lupa lykätä sikareiden ja pikkusikareiden uuden määritelmän täytäntöönpanoa 1 päivään tammikuuta 2015.

               (15)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (6) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkistamaan ne.

               (16)

               Sen vuoksi direktiivejä 92/79/ETY, 92/80/ETY, 95/59/EY ja valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä 16 päivänä joulukuuta 2008 annettua neuvoston direktiiviä 2008/118/EY (7) olisi muutettava,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivi 92/79/ETY seuraavasti:

               1)

               Korvataan 2 artikla seuraavasti:
               ”2 artikla
               1.   Savukkeiden yleisen valmisteveron (paljouden perusteella kannettava valmistevero sekä arvon perusteella kannettava valmistevero ilman arvonlisäveroa) osuus on vähintään 57 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 64 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.
               Jäsenvaltioiden, jotka kantavat valmisteveroa vähintään 101 euroa 1 000 savukkeelta vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella, ei kuitenkaan tarvitse noudattaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyä 57 prosentin vaatimusta.
               2.   Savukkeiden yleisen valmisteveron osuus on 1 päivästä tammikuuta 2014 vähintään 60 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 90 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.
               Jäsenvaltioiden, jotka kantavat valmisteveroa vähintään 115 euroa 1 000 savukkeelta vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella, ei kuitenkaan tarvitse noudattaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyä 60 prosentin vaatimusta.
               Bulgarialle, Virolle, Kreikalle, Latvialle, Liettualle, Unkarille, Puolalle, ja Romanialle myönnetään siirtymäkausi 31 päivään joulukuuta 2017 ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädettyjen vaatimusten täyttämiseksi.
               3.   Vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo lasketaan ottamalla huomioon kaikkien kulutukseen luovutettujen savukkeiden kokonaisarvo, joka perustuu kaikki verot sisältävään vähittäismyyntihintaan, jaettuna kulutukseen luovutettujen savukkeiden kokonaismäärällä. Se on määritettävä viimeistään kunkin vuoden maaliskuun 1 päivänä kaikkia tällaisia edeltävänä kalenterivuonna tehtyjä kulutukseen luovutuksia koskevien tietojen perusteella.
               4.   Jäsenvaltioiden on asteittain korotettava valmisteveroja siten, että 2 kohdassa tarkoitetut vaatimukset täyttyvät siinä asetettuina määräaikoina.
               5.   Komissio julkaisee kerran vuodessa sen euron arvon kansallisina valuuttoina, jota sovelletaan yleiseen valmisteveroon.
               Sovellettavina vaihtokursseina on käytettävä lokakuun ensimmäisen arkipäivän vaihtokursseja, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Niitä sovelletaan seuraavan kalenterivuoden tammikuun ensimmäisestä päivästä.
               6.   Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa 5 kohdassa edellytetyn vuosittaisen tarkistuksen ajankohtana voimassa olevat valmisteverojen määrät, jos euroina ilmaistuja valmisteverojen määriä muunnettaessa kansallisena valuuttana ilmaistu valmistevero nousisi vähemmän kuin 5 prosenttia tai 5 euroa, joista kahdesta arvosta alhaisempi on otettava huomioon.”

               2)

               Korvataan 2 a artikla seuraavasti:
               ”2 a artikla
               1.   Jos savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo muuttuu jossakin jäsenvaltiossa ja yleisen valmisteveron taso jää sen vuoksi 2 artiklan 1 ja 2 kohdan ensimmäisissä virkkeissä määritettyjä tasoja alhaisemmaksi, kyseinen jäsenvaltio voi olla mukauttamatta veroa enintään muutoksen tapahtumisvuotta seuraavan toisen vuoden tammikuun 1 päivään saakka.
               2.   Jos jäsenvaltio korottaa savukkeiden arvonlisäverokantaa, se voi alentaa yleistä valmisteveroa siihen määrään asti, joka vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena ilmaistuna vastaa arvonlisäverokannan korotusta, niin ikään ilmaistuna vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena, vaikka kyseinen mukautus alentaa yleisen valmisteveron 2 artiklan 1 ja 2 kohdan ensimmäisissä virkkeissä säädettyä alhaisemmille tasoille, ilmaistuina vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon prosenttiosuutena.
               Jäsenvaltion on kuitenkin jälleen korotettava kyseinen vero vähintään kyseisille tasoille viimeistään alentamisvuotta seuraavan toisen vuoden 1 päivänä tammikuuta.”

               3)

               Korvataan 3 artiklan 4 kohta seuraavasti:
               ”4.   Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, Ranska voi jatkaa 1 päivän tammikuuta 2010 ja 31 päivän joulukuuta 2015 välisen ajan alennetun valmisteverokannan soveltamista Korsikan departementeissa kulutukseen luovutettuihin savukkeisiin 1 200 tonnin vuotuiseen kiintiöön saakka. Alennettu verokanta on seuraava:

                           —

                           31 päivään joulukuuta 2012 asti, vähintään 44 prosenttia kyseisissä departementeissa kysytyimmän hintaluokan savukkeiden hinnasta,

                           —

                           1 päivästä tammikuuta 2013 alkaen, vähintään 50 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähimmäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 88 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähimmäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta,

                           —

                           1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen, vähintään 57 prosenttia kulutukseen luovutettujen savukkeiden vähimmäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta. Valmisteveron on oltava vähintään 90 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.”

               4)

               Korvataan 4 artikla seuraavasti.
               ”4 artikla
               1.   Komissio toimittaa neuvostolle joka neljäs vuosi kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksen tässä direktiivissä säädetyistä valmisteverokannoista ja muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 27 päivänä marraskuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/59/EY (8) 16 artiklassa määritellystä valmisteverojen rakenteesta.
               Komission kertomuksessa otetaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, valmisteverokantojen todellinen arvo ja perussopimuksen yleiset tavoitteet.
               2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen on perustuttava erityisesti jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin.
               3.   Komissio laatii valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä 16 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY (9) 43 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon kertomusta varten tarvittavista tilastotiedoista, lukuun ottamatta yksittäisiin luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin liittyviä tietoja. Helposti jäsenvaltioiden saatavilla olevia tietoja lukuun ottamatta luettelossa on oltava ainoastaan tietoja, joiden kerääminen ja kokoaminen eivät aiheuta jäsenvaltioille kohtuuttomia hallinnollisia rasitteita.
               4.   Komissio ei saa julkaista eikä muulla tavoin paljastaa näitä tietoja, jos se johtaisi liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden ilmaisemiseen.

         2 artikla
   Muutetaan direktiivi 92/80/ETY seuraavasti:

               1)

               Lisätään 3 artiklan 1 kohtaan alakohdat seuraavasti:
               ”Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yleisen valmisteveron (erityisvalmistevero ja/tai arvon perusteella kannettava valmistevero ilman arvonlisäveroa) osuus on 1 päivästä tammikuuta 2011 vähintään 40 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai sen määrä on vähintään 40 euroa kilogrammalta.
               Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yleisen valmisteveron (erityisvalmistevero ja/tai arvon perusteella kannettava valmistevero ilman arvonlisäveroa) osuus on 1 päivästä tammikuuta 2013 vähintään 43 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai sen määrä on vähintään 47 euroa kilogrammalta.
               Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yleisen valmisteveron (erityisvalmistevero ja/tai arvon perusteella kannettava valmistevero ilman arvonlisäveroa) osuus on 1 päivästä tammikuuta 2015 vähintään 46 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai sen määrä on vähintään 54 euroa kilogrammalta.
               Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yleisen valmisteveron (erityisvalmistevero ja/tai arvon perusteella kannettava valmistevero ilman arvonlisäveroa) osuus on 1 päivästä tammikuuta 2018 vähintään 48 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai sen määrä on vähintään 60 euroa kilogrammalta.
               Savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan yleisen valmisteveron (erityisvalmistevero ja/tai arvon perusteella kannettava valmistevero ilman arvonlisäveroa) osuus on 1 päivästä tammikuuta 2020 vähintään 50 prosenttia kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta tai sen määrä on vähintään 60 euroa kilogrammalta.
               Vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo lasketaan ottamalla huomioon kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan kokonaisarvo, joka perustuu kaikki verot sisältävään vähittäismyyntihintaan, jaettuna kulutukseen luovutetun savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan kokonaismäärällä. Se on määritettävä viimeistään kunkin vuoden maaliskuun 1 päivänä kaikkia tällaisia edeltävänä kalenterivuonna tehtyjä kulutukseen luovutuksia koskevien tietojen perusteella.
               Yleisen valmisteveron, ilmaistuna prosenttiosuutena tai määränä kilogrammaa kohti taikka tiettyä kappalemäärää kohti, on 1 päivästä tammikuuta 2011 alkaen oltava vähintään yhtä suuri kuin seuraavat:

                           a)

                           sikarien tai pikkusikarien osalta 5 prosenttia vähittäismyyntihinnasta, johon sisältyvät kaikki verot, taikka 12 euroa 1 000:ta kappaletta kohti tai kilogrammaa kohti;

                           b)

                           muun piippu- ja savuketupakan kuin savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan osalta 20 prosenttia vähittäismyyntihinnasta, johon sisältyvät kaikki verot, tai 22 euroa kilogrammaa kohti.”

               2)

               Korvataan 3 artiklan 4 kohta seuraavasti:
               ”4.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Ranska voi jatkaa 1 päivän tammikuuta 2010 ja 31 päivän joulukuuta 2015 välisen ajan alennetun valmisteverokannan soveltamista Korsikan departementeissa kulutukseen luovutettuun muuhun valmistettuun tupakkaan kuin savukkeisiin. Alennettu verokanta on seuraava:

                           a)

                           sikarit ja pikkusikarit:
                           vähintään 10 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina;

                           b)

                           savukkeiksi käärittävä hienoksi leikattu piippu- ja savuketupakka:

                                       —

                                       31 päivään joulukuuta 2012 asti vähintään 27 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina,

                                       —

                                       1 päivästä tammikuuta 2013 alkaen vähintään 30 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina,

                                       —

                                       1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen vähintään 35 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina;

                           c)

                           muu piippu- ja savuketupakka:
                           vähintään 22 prosenttia vähittäismyyntihinnasta kaikki verot mukaan luettuina.”

               3)

               Korvataan 4 artikla seuraavasti:
               ”4 artikla
               1.   Komissio toimittaa neuvostolle joka neljäs vuosi kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksen tässä direktiivissä säädetyistä valmisteverojen verokannoista ja rakenteesta.
               Komission kertomuksessa otetaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, valmisteverokantojen todellinen arvo ja perussopimuksen yleiset tavoitteet.
               2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen on perustuttava erityisesti jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin.
               3.   Komissio laatii valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä 16 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY (10) 43 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon kertomusta varten tarvittavista tilastotiedoista, lukuun ottamatta yksittäisiin luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin liittyviä tietoja. Helposti jäsenvaltioiden saatavilla olevia tietoja lukuun ottamatta luettelossa on oltava ainoastaan tietoja, joiden kerääminen ja kokoaminen eivät aiheuta jäsenvaltioille kohtuuttomia hallinnollisia rasitteita.
               4.   Komissio ei saa julkaista eikä muulla tavoin paljastaa näitä tietoja, jos se johtaisi liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden ilmaisemiseen.

               4)

               Korvataan 5 artiklan 1 kohta seuraavasti:
               ”1.   Komissio julkaisee kerran vuodessa sen euron arvon kansallisina valuuttoina, jota sovelletaan yleiseen valmisteveroon.
               Sovellettavina vaihtokursseina on käytettävä lokakuun ensimmäisen arkipäivän vaihtokursseja, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja joita sovelletaan seuraavan kalenterivuoden tammikuun ensimmäisestä päivästä.”

         3 artikla
   Muutetaan direktiivi 95/59/EY seuraavasti:

               1)

               Korvataan 3 artikla seuraavasti:
               ”3 artikla
               1.   Seuraavia pidetään sikareina tai pikkusikareina silloin, jos niitä voidaan ja, ottaen huomioon niiden ominaisuudet ja kuluttajien tavanomaiset odotukset, niitä on yksinomaisesti tarkoitus polttaa siten kuin ne olisivat

                           a)

                           tupakkakääröjä, joissa on luonnontupakasta valmistettu peitelehti;

                           b)

                           tupakkakääröjä, joiden täytteenä on riivitty sekoitus ja joissa on sikarin tavanomaista väriä oleva peitelehti, joka on valmistettu rekonstruoidusta tupakasta ja joka peittää koko tuotteen ja tapauksen mukaan myös suodattimen – ei kuitenkaan holkkia silloin kun kyseessä ovat holkilla varustetut sikarit – jos näiden tupakkakääröjen kappalepaino ilman suodatinta tai holkkia on vähintään 2,3 grammaa ja enintään 10 grammaa ja jos ympärysmitta vähintään kolmannekselta niiden pituutta on vähintään 34 millimetriä.

                     2.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Saksa ja Unkari saavat jatkaa direktiivin 95/59/EY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/10/EY, 3 artiklan soveltamista 31 päivään joulukuuta 2014.”

               2)

               Korvataan 4 artiklan 2 kohta seuraavasti:
               ”2.   Valmisteverotuksessa 1 kohdassa tarkoitettua tupakkakääröä on pidettävä kahtena savukkeena, jos se ilman suodatinta tai holkkia on pitempi kuin 8 senttimetriä mutta enintään 11 senttimetriä, kolmena savukkeena, jos se ilman suodatinta tai holkkia on pitempi kuin 11 senttimetriä mutta enintään 14 senttimetriä, ja niin edelleen.”

               3)

               Korvataan 5 artiklan 2 kohta seuraavasti:

                           ”2.

                           vähittäismyyntipakkauksiin pakattuja tupakanjätteitä, joita 3 ja 4 artikla eivät koske ja joita voidaan polttaa. Tässä artiklassa ”tupakanjätteillä” tarkoitetaan tupakanlehtien jäännöksiä ja tupakan jalostuksesta tai tupakkatuotteiden valmistuksesta syntyviä sivutuotteita.”

               4)

               Muutetaan 6 artikla seuraavasti:

                           a)

                           korvataan ensimmäisessä alakohdassa ilmaus ”1 millimetrin” ilmauksella ”1,5 millimetrin”;

                           b)

                           korvataan toisessa alakohdassa ilmaus ”suurempi kuin 1 millimetrin” ilmauksella ”vähintään 1,5 millimetrin”;

               5)

               Korvataan 7 artiklan 1 kohta seuraavasti:
               ”1.   Tuotteita, jotka koostuvat osittain muista aineksista kuin tupakasta mutta muuten täyttävät 3 artiklassa säädetyt edellytykset, on pidettävä sikareina ja pikkusikareina.”

               6)

               Korvataan 8 artiklan 4 kohta seuraavasti:
               ”4.   Tarvittaessa savukkeiden valmistevero voi sisältää vähimmäisveron osuuden edellyttäen, että 16 artiklassa säädettyä verotuksen ja valmisteveron erityisen osan sekarakennetta noudatetaan tarkasti.”

               7)

               Korvataan 16 artikla seuraavasti:
               ”16 artikla
               1.   Savukkeiden valmisteveron erityisen osan prosenttiosuus kokonaisveromäärästä vahvistetaan vähittäismyyntihinnan painotetun keskiarvon perusteella.
               2.   Vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo lasketaan ottamalla huomioon kaikkien kulutukseen luovutettujen savukkeiden kokonaisarvo, joka perustuu kaikki verot sisältävään vähittäismyyntihintaan, jaettuna kulutukseen luovutettujen savukkeiden kokonaismäärällä. Se on määritettävä viimeistään kunkin vuoden maaliskuun 1 päivänä kaikkia tällaisia edeltävänä kalenterivuonna tehtyjä kulutukseen luovutuksia koskevien tietojen perusteella.
               3.   Valmisteveron erityisen osan on oltava 31 päivään joulukuuta 2013 asti vähintään 5 prosenttia ja korkeintaan 76,5 prosenttia kokonaisveromäärästä, joka syntyy yhdistämällä seuraavat:

                           a)

                           erityisvalmistevero;

                           b)

                           suhteellinen valmistevero ja arvonlisävero, joka kannetaan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.

                     4.   Savukkeiden valmisteveron on oltava 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen vähintään 7,5 prosenttia ja korkeintaan 76,5 prosenttia kokonaisveromäärästä, joka syntyy yhdistämällä seuraavat:

                           a)

                           erityisvalmistevero;

                           b)

                           suhteellinen valmistevero ja arvonlisävero, joka kannetaan vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta.

                     5.   Jos savukkeiden vähittäismyyntihinnan painotettu keskiarvo jäsenvaltiossa muuttuu tavalla, joka vaikuttaa kokonaisveromäärän prosenttiosuutena ilmaistuun valmisteveron erityiseen osaan siten, että se on alle 5 prosenttia tai 7,5 prosenttia kokonaisveromäärästä sen mukaan, kumpaa sovelletaan, tai yli 76,5 prosenttia kokonaisveromäärästä, kyseinen jäsenvaltio voi, poiketen siitä, mitä 3 ja 4 kohdassa säädetään, olla mukauttamatta erityisvalmisteveron määrää enintään muutoksen tapahtumisvuotta seuraavan toisen vuoden 1 päivään tammikuuta saakka.
               6.   Sen estämättä, mitä 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat jättää tullit savukkeista kannettavan suhteellisen valmisteveron laskentaperusteen ulkopuolelle.
               7.   Jollei 3, 4, 5 ja 6 kohdasta muuta johdu, jäsenvaltiot voivat kantaa savukkeista vähimmäisvalmisteveron.”

               8)

               Poistetaan 17 artikla.

         4 artikla
   Muutetaan direktiivi 2008/118/EY seuraavasti:
   Lisätään 46 artiklaan kohta seuraavasti:

      ”3.   Jäsenvaltiot, joita ei tarkoiteta direktiivin 92/79/ETY 2 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa, voivat soveltaa niiden savukkeiden osalta, joita saadaan tuoda niiden alueelle ilman enempien valmisteverojen maksamista, 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen vähintään 300 kappaleen määrällistä rajoitusta savukkeisiin, jotka on tuotu jäsenvaltiosta, joka soveltaa kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti sen 2 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan säännösten mukaisia valmisteveroja alhaisempia veroja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 32 artiklan soveltamista.
      Direktiivin 92/79/ETY 2 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetut jäsenvaltiot, jotka kantavat valmisteveroa vähintään 77 euroa 1 000 savukkeelta riippumatta vähittäismyyntihinnan painotetusta keskiarvosta, voivat 1 päivästä tammikuuta 2014 alkaen soveltaa vähintään 300 kappaleen määrällistä rajoitusta savukkeisiin, jotka on tuotu niiden alueelle ilman enempien valmisteverojen maksamista jäsenvaltiosta, joka soveltaa alhaisempaa valmisteveroa mainitun direktiivin 2 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.
      Jäsenvaltioiden, jotka soveltavat määrällistä rajoitusta tämän kohdan ensimmäisen ja toisen alakohdan mukaisesti, on ilmoitettava tästä komissiolle. Ne voivat toteuttaa tarvittavat tarkastukset edellyttäen, että nämä tarkastukset eivät vaikuta sisämarkkinoiden asianmukaiseen toimintaan.”

   5 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivästä tammikuuta 2011, jollei tässä direktiivissä toisin säädetä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina.
   6 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   7 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä helmikuuta 2010.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         E. SALGADO

      (1)  Lausunto 24. maaliskuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  EUVL C 228, 22.9.2009, s. 130.

      (3)  EYVL L 316, 31.10.1992, s 8.

      (4)  EYVL L 316, 31.10.1992, s. 10.

      (5)  EYVL L 291, 6.12.1995, s. 40.

      (6)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (7)  EUVL L 9, 14.1.2009, s. 12.

      (8)  EYVL L 291, 6.12.1995, s. 40.

      (9)  EUVL L 9, 14.1.2009, s. 12.”.

      (10)  EUVL L 9, 14.1.2009, s. 12.”.


Avis juridique important

|

31979L0923

Neuvoston direktiivi 79/923/ETY, annettu 30 päivänä lokakuuta 1979, simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta

Virallinen lehti nro L 281 , 10/11/1979 s. 0047 - 0052 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0200  Kreikank. erityispainos: Luku 15 Nide 1 s. 0230  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0200  Espanjank. erityispainos: Luku 15 Nide 2 s. 0156  Portugalink. erityispainos: Luku 15 Nide 2 s. 0156

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 30 päivänä lokakuuta 1979,simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta (79/923/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 ja 235 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäympäristön suojelu ja sen tilan parantaminen edellyttää konkreettisia toimenpiteitä, jotka on tarkoitettu vesien suojelemiseksi pilaantumiselta, simpukkavedet mukaan lukien,on tarpeen suojella eräitä simpukkakantoja erilaisilta haittavaikutuksilta, jotka aiheutuvat saastuttavien aineiden päästöistä mereen,Euroopan yhteisöjen toimintaohjelmissa ympärisötöalan toimenpiteiksi vuosilta 1973(4) ja 1975(5) säädetään, että laatutavoitteet on laadittava yhdessä vahvistamalla vaatimukset, jotka ympäristön on täytettävä, muun muassa on määritettävä vettä koskevat parametrit, simpukkavedet mukaan lukien,jäsenvaltioissa jo voimassa tai valmisteilla olevien simpukkavesien laatua koskevien säännösten väliset erot voivat luoda epätasa-arvoiset kilöpailuedellytykset ja siten vaikuttaa suoraan yhteismarkkinoiden toimintaan; sen vuoksi on tarpeen lähentää tämän alan lainsäädäntöjä perustamissopimuksen 100 artiklassa määrätyllä tavalla,vaikuttaa tarpeelliselta yhdistää tämä lainsäädäntöjen lähentäminen yhteisön toimiin, joilla pyritään saavuttamaan yksi yhteisön tavoitteista ympäristön suojelun ja elämänlaadun parantamisen alalla laaja-alaisempien sään nösten avulla; tässä yhteydessä on suotavaa antaa tiettyjä erityissäännöksiä; perustamissopimuksessa ei ole määräyksiä tähän tarvittavista erityisistä toimivaltuuksista, minkä vuoksi sovelletaan 235 artiklaa,tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on nimettävä ne vedet, joihin direktiiviä sovelletaan, ja vahvistettava raja-arvot tietyille parametreille; veden laadun on nimetyissä vesissä vastattava näitä arvoja kuuden vuoden kuluessa nimeämisestä,simpukkavesiltä vaaditun laadun tarkastamiseksi olisi otettava vähimmäismäärä näytteitä ja toteutettava liitteessä määrättyjä parametreja koskevat mittaukset; tällaista näytteenottoa voidaan vähentää tai siitä voidaan luopua mittaustulosten mukaan,jäsenvaltiot eivät kykene vaikuttamaan tiettyihin luonnon oloihin, ja sen vuoksi on tarpeen säätää, että eräissä tapauksissa on mahdollista poiketa tästä direktiivistä,tekniikan ja tieteen kehitys voi tehdä joidenkin liitteissä esitettyjen vaatimusten nopean mukauttamisen tarpeelliseksi; tätä varten olisi säädettävä vaadittujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi menettelystä, jonka perusteella jäsenvaltiot ja komissio voivat toimia kiinteästi yhteistyössä; tällaisen yhteistyön olisi tapahduttava suojelua ja parantamista edellyttävien makeiden vesien laadusta kalojen elämän turvaamiseksi 18 päivänä heinäkuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/659/ETY(6) artiklassa perustetun mukauttamista tekniikan ja tieteen kehitykseen käsittelevän komitean yhteydessä, jatällä direktiivillä yksin ei voida varmistaa simpukkatuotteiden kuluttajien suojelua; komission olisi tehtävä tätä koskevia ehdotuksia mahdollisimman pian,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämä direktiivi koskee simpukkavesien laatua, ja sitä sovelletaan rannikko- ja murtovesiin, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet suojelua tai parantamista tarvitseviksi, jotta mahdollistettaisiin simpukoiden (simpukat ja kotilot) elämä ja kasvu ja jotta edistettäisiin osaltaan suoraan ihmisten syötäväksi kelpaavien simpukkatuotteiden korkeaa laatua.2 artikla Jäsenvaltioiden nimeämiin vesiin sovellettavat parametrit on esitetty liitteessä.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava nimettyjä vesiä varten arvot liitteessä annetuille parametreille siinä määrin kuin arvot on annettu G sarakkeessa tai I sarakkeessa. Niiden on noudatettava näissä kahdessa sarakkeessa esitettyjä huomautuksia.2. Jäsenvaltiot eivät saa säätää liitteessä olevassa I sarakkeessa esitettyjä arvoja sallivampia arvoja, ja niiden on pyrittävä noudattamaan G sarakkeessa esitettyjä arvoja ottaen huomioon 8 artiklassa esitetty periaate.3. Jätevesien päästöihin, joita koskevat parametrit "organohalogenoidut aineet" ja "metallit", sovelletaan tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta saastumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY(7) mukaisesti jäsenvalötioiden säätämiä päästöstandardeja samanaikaisesti laatutavoitteiden ja muiden tästä direktiivistä johtuvien, erityisesti näytteenottoon liittyvien velvoitteiden kanssa.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on nimettävä simpukkavedet ensimmäisen kerran kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksiantamisesta.2. Jäsenvaltiot voivat myöhemmin nimetä lisää vesiä.3. Jäsenvaltiot voivat tarkistaa tiettyjen vesien nimeämistä erityisesti sellaisten tekijöiden perusteella, jotka eivät olleet ennakoitavissa nimeämisajankohtana, ottaen huomioon 8 artiklassa esitetty periaate.5 artikla Jäsenvaltiot laativat ohjelmia pilaantumisen vähentämiseksi ja sen varmistamiseksi, että nimetyt vedet täyttävät  kuuden vuoden kuluessa 4 artiklan mukaisesta nimeämisestä sekä jäsenvaltioiden 3 artiklan mukaisesti vahvistamat arvot että liitteessä olevan G ja I sarakkeen huomautukset.6 artikla 1. Edellä 5 artiklan täytäntöönpanoa varten nimettyjen vesien katsotaan täyttävän tämän direktiivin säännökset, jos tällaisista vesistä liitteessä määritellyn vähimmäistiheyden mukaisesti samasta näytteenottopisteestä kahdentoista kuukauden aikana otetut näytteet osoittavat, että ne täyttävät sekä jäsenvaltioiden 3 artiklan mukaisesti vahvistamat arvot että liitteessä olevan G ja I sarakkeen huomautukset seuraavasti:- 100 prosentissa näytteistä "organohalogenoidut aineet" ja "metallit" parametrien osalta,- 95 prosentissa näytteistä "suolapitoisuus" ja "liuennut happi" parametrien osalta,- 75 prosentissa näytteistä muiden kuin tässä liitteessä annettujen parametrien osalta.Jos 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti kaikkien liitteen parametrien näytteenottotiheys lukuun ottamatta "organohalogenoituja aineita" ja "metalleja" on pienempi kuin liitteessä mainittu, kaikkien näytteiden on täytettävä edellä mainitut arvot ja huomautukset.2. Tapaukset, joissa jäsenvaltioiden 3 artiklan mukaisesti vahvistamat arvot tai liitteessä olevan G ja I sarakkeen huomautukset eivät täyty, jätetään huomioon ottamatta 1 kohdassa säädettyjen prosenttiosuuksien laskennassa, kun niiden aiheuttaja on luonnonmullistus.7 artikla 1. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset suorittavat näytteenoton, jonka vähimmäistiheys on vahvistettu liitteessä.2. Kun toimivaltainen viranomainen toteaa, että nimettyjen vesien laatu on huomattavasti parempi kuin mitä 3 artiklan mukaisesti vahvistettujen arvojen ja liitteessä olevan G ja I sarakkeen huomautusten soveltamisen tuloksena saavutettaisiin, näytteenottotiheyttä voidaan vähentää. Kun pilaantumista tai veden laadun heikkenemisen uhkaa ei ole, kyseinen toimivaltainen viranomainen voi päättää, että näytteenotto ei ole tarpeen.3. Jos näytteet osoittavat, että jäsenvaltion 3 artiklan mukaisesti vahvistamaa arvoa tai liitteessä olevan G ja I sarakkeen huomautusta ei saavuteta, toimivaltainen viranomainen toteaa, johtuuko tämä sattumasta, luonnon ilmiöstä vai pilaantumisesta, ja toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet.4. Tarkan näytteenottopaikan, tämän paikan etäisyyden lähimpään kuormituslähteeseen ja näytteenottosyvyyden määrää kunkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomai nen erityisesti paikallisten ympäristöolojen perusteella.5. Tietyt vertailumenetelmät kyseisten parametrien arvon laskemiseksi on täsmennetty liitteessä. Muita menetelmiä käyttävien laboratorioiden on varmistettava, että saadut tulokset vastaavat liitteessä määriteltyjä tai ovat verrattavissa niihin.8 artikla Tämän direktiivin mukaisten toimenpiteiden täytäntöönpano ei missään tapauksessa saa suoraan tai välillisesti johtaa rannikko- ja murtovesien pilaantumisen lisääntymiseen.9 artikla Jäsenvaltiot voivat milloin tahansa vahvistaa nimetyille vesille tässä direktiivissä säädettyjä tiukemmat arvot. Ne voivat myös antaa säännöksiä, jotka liittyvät muihin kuin tässä direktiivissä säädettyihin parametreihin.10 artikla Kun jokin jäsenvaltio aikoo nimetä simpukkavesiä toisen jäsenvaltion rajan välittömästä läheisyydestä, nämä valtiot neuvottelevat keskenään, jotta voidaan määrittää ne vesialueet, joihin tätä direktiiviä voidaan soveltaa, ja yhteisistä laatutavoitteista aiheutuvat seuraukset; näistä tavoitteista päättää muodollisten neuvottelujen jälkeen kukin asianomainen jäsenvaltio. Komissio voi osallistua näihin keskusteluihin.11 artikla Jäsenvaltiot voivat poiketa tästä direktiivistä poikkeuksellisten sääolojen tai maantieteellisten olojen vuoksi.12 artikla Direktiivin 78/659/ETY 13 artiklassa perustettu komitea antaa sen 14 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti sellaiset muutokset, jotka ovat tarpeen parametrien Garvojen ja liitteen analyysimenetelmien mukauttamiseksi tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen. 13 artikla Jäsenvaltiot toimittavat tämän direktiivin soveltamiseksi komissiolle tietoja, jotka koskevat:- yhteenvedon muodossa 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti nimettyjä vesiä,- tiettyjen vesien nimeämisen peruuttamista 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti,- uusien parametrien vahvistamiseksi 9 artiklan mukaisesti annettuja säännöksiä.Kun jokin jäsenvaltio soveltaa 11 artiklan säädöksiä, se ilmoittaa asiasta komissiolle viipymättä ja kertoo poikkea man perusteet ja arvioidun keston.Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle sen perustellusta pyynnöstä yleisesti kaikki tämän direktiivin soveltamisessa tarvittavat tiedot.14 artikla 1. Jäsenvaltioiden on kuuden vuoden kuluttua 4 artiklan 1 kohdan mukaisesta ensimmäisestä nimeämisestä ja säännöllisin välein sen jälkeen toimitettava komissiolle yksityiskohtainen kertomus nimetyistä vesistä ja niiden perusominaisuuksista.2. Komissio julkaisee saadut tiedot kyseisen jäsenvaltion ennakkosuostumuksella.15 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kahden vuoden kuluessa sen tiedoksiantamisesta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle.16 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 30 päivänä lokakuuta 1979.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. O'KENNEDY (1) EYVL N:o C 283, 30.11.1976, s. 3(2) EYVL N:o C 133, 6.6.1977, s. 48(3) EYVL N:o C 114, 11.5.1977, s. 29(4) EYVL N:o C 112, 20.12.1973, s. 3(5) EYVL N:o C 139, 13.6.1977, s. 3(6) EYVL N:o L 222, 14.8.1978, s. 1(7) EYVL N:o L 129, 18.5.1976, s. 23LIITE SIMPUKKAVESILTÄ VAADITTAVA LAATU >TAULUKON PAIKKA>