title: Komission direktiivi 2006/37/EY, annettu  30 päivänä maaliskuuta 2006 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/46/EY liitteen II muuttamisesta tiettyjen aineiden lisäämiseksi   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               1.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 94/32

      KOMISSION DIREKTIIVI 2006/37/EY,
   annettu 30 päivänä maaliskuuta 2006,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/46/EY liitteen II muuttamisesta tiettyjen aineiden lisäämiseksi
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä kesäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/46/EY (1) ja erityisesti sen 4 artiklan 5 kohdan,
   on kuullut Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivissä 2002/46/EY määritellään ne vitamiinit ja kivennäisaineet sekä niistä jokaisen osalta ne muodot, joita voidaan käyttää ravintolisien valmistamisessa.

               (2)

               Direktiivin 2002/46/EY liitteisiin olisi sisällytettävä ne vitamiinit ja kivennäisaineet, jotka Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (jäljempänä ’viranomainen’) on arvioinut ja joiden tieteellinen arviointi on myönteinen.

               (3)

               Viranomainen on hiljattain tehnyt ja julkaissut myönteisen tieteellisen arvioinnin eräistä vitamiineista ja kivennäisaineista.

               (4)

               On aiheellista korvata luokan otsikko ”foolihappo”, jotta muiden folaattimuotojen sisällyttäminen direktiivin 2002/46/EY liitteeseen II tulisi otetuksi huomioon.

               (5)

               Direktiivi 2002/46/EY olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.

               (6)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 2002/46/EY liite II tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2007. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säädökset sekä niiden ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko kirjallisina komissiolle.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 30 päivänä maaliskuuta 2006.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 183, 12.7.2002, s. 51.

      LIITE
      Muutetaan direktiivin 2002/46/EY liite II seuraavasti:

                  1)

                  Osassa ”A. Vitamiinit”:

                              a)

                              korvataan otsikko ”10. FOOLIHAPPO” otsikolla ”10. FOLAATTI”;

                              b)

                              lisätään otsikon 10. FOLAATTI alle seuraava rivi:

                                          ”b)

                                          kalsium-L-metyylifolaatti”.

                  2)

                  Osassa ”B. Kivennäisaineet” lisätään ennen kuparikarbonaattia seuraava rivi:
                  ”ferrobisglysinaatti”.


Avis juridique important

|

31983L0183

Neuvoston direktiivi 83/183/ETY, annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983, luonnollisten henkilöiden henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessa maahantuonnissa jäsenvaltiosta sovellettavista verovapauksista

Virallinen lehti nro L 105 , 23/04/1983 s. 0064 - 0067 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0117  Espanjank. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0161  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0117  Portugalink. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0161

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983,luonnollisten henkilöiden henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessa maahantuonnissa jäsenvaltiosta sovellettavista verovapauksista (83/183/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäjäsenvaltioiden väestön saamiseksi paremmin tietoiseksi Euroopan yhteisön olemassaolosta olisi jatkettava luonnollisia henkilöitä suosivia toimia kotimarkkinoiden olosuhteita vastaavien olosuhteiden toteuttamiseksi yhteisössä,verotukselliset esteet, jotka rajoittavat luonnollisten henkilöiden henkilökohtaisen omaisuuden maahantuontia toisesta jäsenvaltiosta ovat omiaan haittaamaan henkilöiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä; nämä esteet on siis mahdollisimman suurelta osin poistettava ottamalla käyttöön verovapautuksia, janäitä verovapautuksia voidaan soveltaa ainoastaan tavaroiden maahantuonnissa muussa kuin kaupallisessa tarkoituksessa tai keinottelutarkoituksessa, ja näin ollen olisi vahvistettava niiden soveltamisen rajoitukset ja edellytykset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I OSASTO YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artiklaSoveltamisala1. Jäsenvaltioiden on jäljempänä tarkoitetuin edellytyksin ja jäljempänä tarkoitetuissa tapauksissa myönnettävä vapautus luonnollisen henkilön henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessa maahantuonnissa toisesta jäsenvaltiosta tavanomaisesti kannettavista liikevaihtoveroista, valmisteveroista ja muista kulutukseen kohdistuvista veroista.2. Tämä direktiivi ei koske tämän omaisuuden käytöstä maan alueella kannettavia erityisiä ja/tai kausiluonteisia maksuja ja veroja, kuten esimerkiksi autojen rekisteröinnissä kannettavia maksuja, tieliikennemaksuja ja televisiolupia.2 artiklaOmaisuutta koskevat edellytykset1. Tätä direktiiviä sovellettaessa "henkilökohtaisella omaisuudella" tarkoitetaan asianomaisten henkilökohtaiseen käyttöön tai näiden kotitalouksien tarpeisiin tarkoitettua omaisuutta. Tämän omaisuuden luonne tai määrä ei saa ilmentää mitään kaupallista tarkoitusta, eikä se saa olla direktiivin 77/388/ETY() 4 artiklassa tarkoitettuun taloudelliseen toimintaan tarkoitettua. Henkilökohtaista omaisuutta ovat kuitenkin myös asianomaisen teknisen tai vapaan ammatin harjoittamisessa tarvittavat työvälineet.2. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu vapautus on myönnettävä henkilökohtaiselle omaisuudelle, joka ona) hankittu jäsenvaltion kotimarkkinoiden yleisin verotusedellytyksin ja johon ei viennissä sovelleta liikevaihtoveroihin, valmisteveroihin tai muihin kulutukseen kohdistuviin veroihin liittyvää vapautusta tai palautusta. Tätä direktiiviä sovellettaessa nämä edellytykset täyttävänä pidetään myös omaisuutta, joka on hankittu direktiivin 77/388/ETY 15 artiklan 10 alakohdassa tarkoitetuin edellytyksin;b) tosiasiallisesti ollut asianomaisen käytössä siinä jäsenvaltiossa, josta se viedään, vähintään- kuusi kuukautta ennen asuinpaikan muutosta moottoriajoneuvojen (niiden perävaunut mukaan lukien), asuntovaunujen, matkailuautojen, huviveneiden ja yksityislentokoneiden osalta;- kolme kuukautta ennen asuinpaikan muutosta tai toisen asunnon perustamista muun omaisuuden osalta.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin pidentää edellä mainitut määräajat 12 kuukaudeksi a alakohdan toisessa virkkeessä tarkoitetun omaisuuden osalta.3. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava näyttöä siitä, että moottoriajoneuvot (niiden perävaunut mukaan lukien), asuntovaunut, matkailuautot, huviveneet ja yksityislentokoneet täyttävät 2 kohdassa tarkoitetut edellytykset. Muun omaisuuden osalta ne voivat vaatia vastaavaa näyttöä ainoastaan vakavasti epäillessään vilpillistä toimintaa.3 artiklaTuonnin edellytyksetOmaisuus voidaan tuoda maahan yhden tai useamman kerran 7, 8, 9 ja 10 artiklassa tarkoitettuina määräaikoina.4 artiklaTuonnin jälkeiset velvoitteetMaahantuotua omaisuutta saa luovuttaa, antaa vuokralle tai lainata 12 kuukauden aikana sen verottomasta maahantuonnista ainoastaan tuontijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten asianmukaisesti hyväksymissä tapauksissa.5 artiklaTiettyä omaisuutta koskevat erityisedellytykset1. Jäsenvaltiot voivat säätää, että direktiivin 69/169/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 82/443/ETY(), 4 artiklan 1 kohdassa lueteltuja tavaroita saa tuoda vapaasti ainoastaan mainitussa artiklassa jäsenvaltioiden välistä liikennettä varten säädettyinä määrinä.2. Ratsuhevosten, moottoriajoneuvojen (niiden perävaunut mukaan lukien), asuntovaunujen, matkailuautojen, huviveneiden ja yksityislentokoneiden tuonnissa voidaan myöntää verovapautus ainoastaan, jos luonnollinen henkilö muuttaa pysyvän asuinpaikkansa tuontijäsenvaltioon.6 artiklaAsuinpaikan määrittämistä koskevat yleiset määräykset1. Tätä direktiiviä sovellettaessa "pysyvällä asuinpaikalla" tarkoitetaan paikkaa, jossa henkilö asuu pysyvästi eli vähintään 185 päivää kalenterivuodessa henkilökohtaisten ja ammatillisten siteidensä vuoksi, tai jos on kyse henkilöstä, jolla ei ole ammatillisia siteitä, henkilön ja tämän asuinpaikan välisten tiiviiden henkilökohtaisten siteiden vuoksi.Jos henkilön ammatilliset siteet ovat muualla kuin tämän henkilökohtaiset siteet ja tämä sen vuoksi joutuu oleskelemaan vuorotellen kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa sijaitsevissa paikoissa, henkilön pysyvänä asuinpaikkana on pidettävä sitä, jossa tämän henkilökohtaiset siteet ovat, jos tämä palaa sinne säännöllisesti. Viimeksimainitun edellytyksen täyttymistä ei vaadita, jos henkilö oleskelee jäsenvaltiossa määräaikaisen tehtävän suorittamiseksi. Opiskelu yliopistossa tai koulussa ei ole pysyvän asuinpaikan muutosta.2. Luonnollisten henkilöiden on todistettava pysyvä asuinpaikkansa asianmukaisella tavalla, esimerkiksi henkilötodistuksellaan tai muulla voimassa olevalla asiakirjalla.3. Epäillessään 2 kohdan mukaisen pysyvää asuinpaikkaa koskevan ilmoituksen oikeellisuutta tai suorittaakseen tiettyjä erityistarkastuksia tuontijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia tarvittavia tietoja tai lisätodisteita.II OSASTO HENKILÖKOHTAISEN OMAISUUDEN MAAHANTUONTI PYSYVÄN ASUINPAIKAN MUUTON YHTEYDESSÄ 7 artikla1. Edellä 1 artiklassa säädetty verovapautus on myönnettävä 2 5 artiklassa säädetyin edellytyksin luonnollisen henkilön pysyvän asuinpaikan muutoksen yhteydessä maahantuomalle henkilökohtaiselle omaisuudelle.2. Viimeinen maahantuonti on suoritettava 12 kuukauden kuluessa pysyvän asuinpaikan muutosta.III OSASTO HENKILÖKOHTAISEN OMAISUUDEN MAAHANTUONTI TOISEN ASUNNON KALUSTAMISEN TAI SIELTÄ MUUTON YHTEYDESSÄ 8 artikla1. Edellä 1 artiklassa säädetty vapautus on myönnettävä 2 5 artiklassa säädetyin edellytyksin luonnollisen henkilön toisen asunnon kalustamisen yhteydessä maahantuodulle henkilökohtaiselle omaisuudelle.Vapautus voidaan myöntää ainoastaan, josi) kyseinen henkilö omistaa toisen asunnon tai on vuokrannut sen vähintään 12 kuukaudeksi,ii) maahantuotu omaisuus vastaa toisen asunnon tavanomaisia kalusteita.2. Vapautus on myönnettävä 1 kohdassa säädetyin edellytyksin myös omaisuuden maahantuonnissa pysyvään asuinpaikkaan tai muuhun toiseen asuntoon toisesta asunnosta muuton yhteydessä, jos omaisuus on tosiasiallisesti ollut asianomaisen omistuksessa ja tämän käytössä vähintään 12 kuukautta.Viimeinen maahantuonti on suoritettava 12 kuukauden kuluessa toisen asunnon muutosta.Edellä 4 artiklaa ei sovelleta omaisuuden jälleentuontiin.IV LUKU AVIOLIITON SOLMIMISEN JOHDOSTA MAAHANTUOTU OMAISUUS 9 artikla1. Poiketen siitä, mitä 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan toisessa luetelmakohdassa säädetään, jokainen henkilö voi avioliiton solmimisen yhteydessä tuoda 1 artiklassa tarkoitetuista veroista vapautettuna siihen jäsenvaltioon, johon aikoo muuttaa pysyvän asuinpaikkansa, henkilökohtaista omaisuutta, joka on hankittu tai siirtynyt tämän omistukseen vähemmän kuin kolme kuukautta aikaisemmin, seuraavin edellytyksin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden 2 5 artiklan säännösten soveltamista:a) maahantuonti on suoritettava ajanjaksona, joka alkaa kaksi kuukautta ennen aiottua avioliiton solmimispäivää ja päättyy neljä kuukautta avioliiton solmimispäivän jälkeen;b) asianomaisen on todistettava, että avioliitto on solmittu tai että avioliiton solmimisen edellyttämät viralliset toimenpiteet on aloitettu.2. Verosta on vapautettava myös tavanomaisesti avioliiton solmimisen johdosta annettavat lahjat, jotka 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttävä henkilö on saanut sellaisilta henkilöiltä, joiden pysyvä asuinpaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin tuontijäsenvaltiossa. Vapautusta on sovellettava lahjoihin, joiden yksikköarvo on enintään 200 ECUa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin myöntää vapautuksen 200 ECUa suuremman yksikköarvon osalta, jos kunkin verosta vapautetun lahjan arvo on enintään 1 000 ECUa.3. Jäsenvaltiot voivat asettaa vapautuksen edellytykseksi riittävän vakuuden antamisen, jos maahantuonti suoritetaan ennen avioliiton solmimispäivää.4. Jos luonnollinen henkilö ei neljän kuukauden kuluessa ilmoitetusta avioliiton solmimispäivästä todista avioliittoa solmituksi, verot on maksettava maahantuonnin päivänä.V LUKU PERINTÖNÄ SAADUN VAINAJALLE KUULUNEEN HENKILÖKOHTAISEN OMAISUUDEN MAAHANTUONTI 10 artikla1. Poiketen siitä, mitä 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa, 4 artiklassa ja 5 artiklan 2 kohdassa säädetään, jokainen henkilö, joka saa perintönä (causa mortis) jossakin jäsenvaltiossa sijaitsevaa vainajalle kuulunutta omaisuutta tai tämän henkilökohtaisen omaisuuden käyttöoikeuden, voi tuoda tätä omaisuutta 1 artiklassa tarkoitetuista veroista vapautettuna toiseen jäsenvaltioon, jossa henkilöllä on pysyvä asuinpaikka, seuraavin edellytyksin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden 2, 3 ja 5 artiklan säännösten soveltamista:a) luonnollisen henkilön on esitettävä tuontijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille vientijäsenvaltion notaarin tai muun toimivaltaisen viranomaisen antama todistus siitä, että maahantuotu omaisuus on saatu perintönä;b) tuonti on suoritettava kahden vuoden kuluessa omaisuuden siirtymisestä henkilön omistukseen.VI OSASTO LOPPUSÄÄNNÖKSET 11 artikla1. Jäsenvaltioiden on direktiivin 77/388/ETY 14 artiklan 2 kohdan soveltamiseksi annettujen yhteisön verotussäännösten voimaantuloon saakka pyrittävä vähentämään mahdollisimman paljon luonnollisten henkilöiden tässä direktiivissä säädetyin rajoituksin ja edellytyksin suorittamaan maahantuontiin liittyviä muodollisuuksia sekä välttämään tuontimuodollisuuksia, joihin liittyvät tarkastukset johtavat merkittävään kuormien avaamiseen rajoilla.2. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa ja/tai säätää sovellettaviksi vapautuksen myöntämisen edellytyksiä, jotka ovat vapaampia kuin tässä direktiivissä säädetyt edellytykset, lukuun ottamatta 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä.3. Jäsenvaltiot eivät tämän direktiivin perusteella voi soveltaa yhteisön alueella vähemmän edullisia verovapautuksia kuin ne, joita ne myöntävät luonnollisten henkilöiden henkilökohtaisen omaisuuden maahantuonnissa kolmannesta maasta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 2 kohdan soveltamista.12 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1984. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Helleenien tasavalta saa kuitenkin pitää voimassa nykyisin voimassa olevan verotusjärjestelmänsä yhteisen arvonlisäverojärjestelmän käyttöönottoon saakka edellyttäen, ettei se tällöin sovella kaksinkertaista verotusta.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa, erityisesti 11 artiklan 2 ja 3 kohdan soveltamisesta johtuvat, kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.3. Komissio antaa joka toinen vuosi jäsenvaltioita kuultuaan neuvostolle ja edustajakokoukselle kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta jäsenvaltioissa.13 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 28 päivänä maaliskuuta 1983.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. ERTL() EYVL N:o C 267, 21.11.1975, s. 11() EYVL N:o C 53, 8.3.1976, s. 39() EYVL N:o C 131, 12.6.1976, s. 49() EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1() EYVL N:o L 133, 4.6.1969, s. 6() EYVL N:o L 206, 14.7.1982, s. 35


Avis juridique important

|

31994L0022

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/22/EY, annettu 30 päivänä toukokuuta 1994, hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytyksistä

Virallinen lehti nro L 164 , 30/06/1994 s. 0003 - 0008 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 4 s. 0237  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 4 s. 0237

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 94/22/EY,annettu 30 päivänä toukokuuta 1994,hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytyksistä EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen, 66 ja 100 A artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3),sekä katsovat, ettäsisämarkkinat muodostuu alueesta, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, palvelujen, henkilöiden ja pääoman vapaa liikkuvuus on varmistettu; on tärkeää säätää sen toiminnalle tarvittavista toimenpiteistä,neuvosto on 16 päivänä syyskuuta 1986 (4) antamassaan päätöslauselmassa yksilöinyt yhteisön ja jäsenvaltioiden energiapolitiikan tavoitteeksi energia-alan sisämarkkinoiden, jolta kaupan esteet on poistettu, yhdentymisen laajentamisen tarkoituksenaan parantaa hankintavarmuutta, vähentää kustannuksia ja vahvistaa taloudellista kilpailukykyä,yhteisö on hiilivetyhankintansa osalta erittäin riippuvainen tuonnista; sen vuoksi on suotavaa edistää parhaita menetelmiä yhteisössä sijaitsevien varojen etsimiseksi, hyödyntämiseksi ja tuottamiseksi,jäsenvaltiot ovat täysivaltaisia alueellaan sijaitsevien hiilivetyvarojen osalta ja niillä on täysivaltaiset oikeudet niihin,yhteisö on allekirjoittanut Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen,olisi varmistettava syrjimätön osallistuminen hiilivetyjen etsintä-, hyödyntämis- ja tuotantotoimiin ja niiden toteuttamiseen sellaisin edellytyksin, jotka edistävät alan kilpailua ja samalla parhaiden mahdollisten menetelmien käyttämistä jäsenvaltioiden hiilivetyvarojen etsimisessä, hyödyntämisessä ja tuotannossa sekä vahvistavat yhdentymistä energia-alan sisämarkkinoilla,tätä varten on tarpeen ottaa käyttöön yhteiset säännöt sen varmistamiseksi, että hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon sovellettavat lupamenettelyt ovat avoimia kaikille yrityksille, joilla on tarvittavaa kapasiteettia; luvat on annettava puolueettomien ja julkaistujen arviointiperusteiden mukaisesti; kaikkien menettelyyn osallistuvien yritysten on lisäksi ennalta tiedettävä luvan antamisen edellytykset,jäsenvaltioille on jäätävä oikeus yleisen edun perusteella rajoittaa näiden toimien toteuttamista sekä pääsyä niihin sekä edellyttää toimien tai niihin pääsyn vastineeksi rahallista maksua tai maksua hiilivetyinä, jolloin kyseisen maksun yksityiskohdat on vahvistettava niin, ettei yritysten toimintaan puututa; tätä oikeutta on sovellettava ketään syrjimättä; tämän oikeuden käyttöön liittyviä velvoitteita lukuun ottamatta on toteutettava toimenpiteitä sen välttämiseksi, että yrityksille määrätään sellaisia edellytyksiä ja velvoitteita, jotka eivät ole perusteltuja kyseisten toimien asianmukaisen toteuttamisen kannalta; yritysten toimintaa on seurattava ainoastaan siltä osin kuin se on tarpeen sen varmistamiseksi, että ne noudattavat näitä velvoitteita ja edellytyksiä,luvan kattama alue ja luvan voimassaoloaika on rajoitettava sellaiseksi, että yksi yritys ei voi varata itselleen yksinoikeutta alueeseen, jolla useampi yritys suorittaisi etsintä-, hyödyntämis- ja tuotantotoimet tehokkaammin,jäsenvaltioiden yrityksille on myönnettävä kolmansissa maissa sama kohtelu, mikä kolmansille maille myönnetään tämän direktiivin mukaisesti yhteisössä; tätä varten olisi säädettävä menettelystä,tätä direktiiviä on sovellettava lupiin, jotka annetaan sen päivän jälkeen, johon mennessä jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset,vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyistä 17 päivänä syyskuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/531/ETY (5) ja vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/38/ETY (6) sovelletaan energia-alalla toimiviin yrityksiin tavaran-, rakennusurakoiden- ja palvelujenhankinnan osalta; direktiivin 90/531/ETY 3 artiklassa säädettyä vaihtoehtoista järjestelyä sovelletaan erityisesti edellytyksin, että luvat näitä järjestelyjä pyytävässä jäsenvaltiossa annetaan ketään syrjimättä ja avointa menettelyä noudattaen; jäsenvaltio täyttää tämän edellytyksen heti ja noudattaa sitä niin kauan kuin se noudattaa tämän direktiivin vaatimuksia; sen vuoksi on tarpeen muuttaa direktiiviä 90/531/ETY,direktiivin 90/531/ETY 36 artiklassa säädetään, että tämän direktiivin soveltamisalaa tarkastellaan neljän vuoden kuluessa uudelleen markkinoiden avautumisessa ja kilpailun tasossa tapahtuneen edistymisen osalta. Tämä tarkastelu ulottuu hiilivetyjen hyödyntämiseen ja tuotantoon, jaTanska on erityisasemassa, koska se on velvollinen aloittamaan neuvottelut 8 päivänä heinäkuuta 1962 annetun tiettyjä alueita koskevan toimiluvan voimassaoloajan päättyessä 8 päivänä heinäkuuta 2012 ja sille tullaan näin ollen antamaan näitä alueita koskeva poikkeus,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1. `toimivaltaisilla viranomaisilla` direktiivin 90/531/ETY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja viranomaisia, jotka vastaavat lupien antamisesta ja/tai niiden käytön valvomisesta;2. `yrityksellä` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai näiden henkilöiden ryhmää, joka hakee tai on omiaan hakemaan lupaa taikka pitää lupaa hallussaan;3. `luvalla` lakia, asetusta, hallinnollista määräystä tai sopimukseen perustuvaa määräystä taikka näihin perustuvaa säädöstä, joilla jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset valtuuttavat yrityksen käyttämään tietyllä maantieteellisellä alueella, omaan lukuun ja omalla riskillä, yksinoikeutta hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon. Lupa voidaan antaa erikseen yhdelle tai useammalle toimelle tai yhtaikaa usealle toimelle.4. `julkisella yrityksellä` direktiivin 90/531/ETY 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua julkista yritystä.2 artikla 1. Jäsenvaltioille jää edelleen oikeus määrittää alueellaan olevat alueet, joilla hiilivetyjen etsintää, hyödyntämistä ja tuotantoa voidaan harjoittaa.2. Jäsenvaltioiden on aina, kun alue avataan 1 kohdassa tarkoitettuun käyttöön, valvottava, ettei edellä tarkoitettujen toimien harjoittamisessa tai niihin pääsyssä syrjitä mitään yritystä.Jäsenvaltio voi kuitenkin kansalliseen turvallisuuteen perustuvista syistä kieltää pääsyn näihin toimiin tai niiden harjoittamiseen yritykseltä, joka on tosiasiallisesti kolmannen maan tai kolmannen maan kansalaisten määräysvallassa.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että luvat annetaan noudattaen menettelyä, jonka mukaan kaikki kiinnostuneet osapuolet voivat jättää hakemuksen 2 tai 3 kohdan mukaisesti.2. Edellä tarkoitettu menettely aloitetaan:a) toimivaltaisten viranomaisten aloitteesta julkaisemalla Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä hakemuspyyntöilmoitus vähintään 90 päivää ennen hakemusten viimeistä jättöpäivää; taib) julkaisemalla Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä hakemuspyyntöilmoitus sen jälkeen kun jokin yritys on jättänyt hakemuksen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta, mitä 2 artiklan 1 kohdassa säädetään. Muiden yritysten on jätettävä hakemuksensa vähintään 90 päivän kuluessa edellä tarkoitetusta julkaisemispäivästä.Ilmoituksessa on eriteltävä lupatyyppi ja maantieteellinen alue, jota tai jonka osaa hakemus koskee tai on koskenut, sekä suunniteltu luvanantamispäivä tai määräaika, johon mennessä lupa aiotaan antaa.Jos etusija annetaan yrityksille, jotka ovat luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, tästä on oltava maininta ilmoituksessa.3. Jäsenvaltiot voivat antaa luvan noudattamatta 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä, jos lupahakemus koskee aluetta,a) joka on pysyvästi käytettävissä,taib) johon on aiemmin sovellettu 2 kohdan mukaista menettelyä, joka ei ole johtanut luvan antamiseen;taic) josta jokin yritys on luopunut ja joka ei ilman eri toimenpiteitä kuulu a kohdan soveltamisalaan.Jäsenvaltion, joka haluaa soveltaa tätä kohtaa, on kolmen kuukauden kuluessa tämän direktiivin antopäivästä tai viipymättä, jos jäsenvaltio ei ole vielä aloittanut tällaista menettelyä, huolehdittava, että Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistaan ilmoitus, josta käyvät ilmi ne kyseisen jäsenvaltion alueella olevat alueet, johon tätä kohtaa voi soveltaa, ja paikka, josta saa asiaa koskevia yksityiskohtaisia tietoja. Edellä tarkoitettuja tietoja koskevista kaikista tärkeistä muutoksista on julkaistava lisäilmoitus. Tämän kohdan mukaisesti tehtyjä lupahakemuksia voidaan kuitenkin käsitellä vasta sen jälkeen, kun tässä säännöksessä tarkoitettu asiaa koskeva ilmoitus on tehty.4. Jäsenvaltio voi olla soveltamatta 1 kohdan säännöksiä, jos ja siltä osin kuin maantieteelliseltä tai tuotannolliselta kannalta on perusteltua antaa lupa viereisen alueen luvanhaltijalle. Tällöin kyseisen jäsenvaltion on varmistettava, että kaikkien viereisten alueiden luvanhaltijoilla on mahdollisuus jättää hakemus ja että niillä on riittävästi aikaa tehdä se.5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuna luvan antamisena ei pidetä:a) luvan antamista ainoastaan sen vuoksi, että voimassaolevan luvan haltijana olevan yrityksen nimi, omistaja tai kokoonpano on muuttunut tai lupa on siirretty;b) luvan antamista yritykselle, jolla on toisenlainen lupa ja tämän viimeksi mainitun luvan hallussa pitäminen sisältää oikeuden antaa edellä tarkoitettu lupa;c) toimivaltaisten viranomaisten jonkin luvan puitteissa tekemää päätöstä (riippumatta siitä, onko kyseinen lupa annettu ennen 14 artiklassa vahvistettua päivää), joka koskee toimien aloittamista, keskeyttämistä, jatkamista tai lopettamista taikka luvan voimassaoloajan pidentämistä.6. Sen estämättä mitä 2 kohdassa tarkoitettujen menettelyjen aloittamisesta säädetään jäsenvaltioilla on edelleen oikeus evätä lupien antaminen, jos samalla valvotaan, ettei tämän oikeuden käyttöön sisälly syrjintää yritysten välillä.4 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:a) alueen pinta-ala määritellään niin, ettei se ole suurempi kuin teknisesti ja taloudellisesti parhaan toimien toteuttamisen kannalta on perusteltua, jos maantieteellisten alueiden määrittely ei ole tulosta alueen ennalta suoritetusta geometrisestä jakamisesta. Sen vuoksi jos luvat annetaan 3 artiklan 2 kohdassa vahvistettua menettelyä noudattaen, on laadittava puolueettomat arviointiperusteet, jotka on ennen hakemusten jättämistä annettava yrityksille tiedoksi;b) lupa on voimassa enintään sen ajan, joka on tarpeen luvan kohteena olevien toimien moitteetonta toteuttamista varten. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin pidentää luvan voimassaoloaikaa, jos annettu aika ei riitä kyseisen toimen moitteettomaan toteuttamiseen ja jos toteuttaminen on tapahtunut luvan mukaisesti;c) yrityksillä on yksinoikeus luvan kohteena olevaan maantieteelliseen alueeseen ainoastaan niin kauan kuin toimien moitteettoman toteuttamisen kannalta on tarpeen.5 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että1. luvat annetaan kaikissa tapauksissa seuraavien arviointiperusteiden perusteella:a) yritysten tekninen ja taloudellinen toimintakyky,jab) tapa, jolla etsintä-, hyödyntämis- ja tuotantotoimet kyseisellä maantieteellisellä alueella aiotaan toteuttaa;sekä tarvittaessac) hinta, jonka yritys on valmis maksamaan luvasta, jos lupa on myynnissä;d) muu asianmukainen puolueeton arviointiperuste, jota voidaan soveltaa ketään syrjimättä lopullisen valinnan tekemiseksi sellaisen kahden tai useamman hakijan kesken, jotka ovat a ja b kohdassa ja tarvittaessa c kohdassa tarkoitettujen arviointiperusteiden soveltamisen jälkeen tasavertaisessa asemassa.Arvioidessaan hakemuksia toimivaltaiset viranomaiset voivat ottaa huomioon myös tehokkaaseen ja vastuulliseen toimintaan liittyvät puutteet, joita hakijoissa on osoittautunut heidän toimiessaan aiemmin saamiensa lupien nojalla.Määritellessään mahdollisten luvan saajina olevien yritysten kokoonpanoa toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä puolueettomia arviointiperusteita, joilla ei syrjitä ketään.Määritellessään mahdollisten luvan saajina olevien yritysten toiminnan luonnetta toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä puolueettomia arviointiperusteita, joilla ei syrjitä ketään.Arviointiperusteet on laadittava ja julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ennen sen kauden alkua, jolloin hakemukset on jätettävä. Jäsenvaltiot, jotka ovat jo julkaisseet arviointiperusteensa omissa virallisissa lehdissään, voivat julkaista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ainoastaan viittaukset julkaisemiseen niiden omassa virallisessa lehdessä. Kaikki arviointiperusteiden muutokset on kuitenkin julkaistava kokonaisuudessaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä;2. toimien toteuttamista ja lopettamista koskevat edellytykset ja vaatimukset, joita hakemusten jättöaikana voimassa olevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaan sovelletaan kuhunkin lupatyyppiin ja jotka ilmenevät itse luvasta tai on hyväksyttävä ennen luvan antamista, on laadittava, ja niiden on oltava koko ajan niiden yritysten saatavilla, joita asia koskee. Edellä 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa ne voidaan toimittaa saataville vasta päivänä, josta alkaen lupahakemuksia voidaan jättää;3. kaikki menettelyn aikana edellytyksiin ja vaatimuksiin tehtävät muutokset on ilmoitettava kaikille yrityksille, joita asia koskee;4. tässä artiklassa tarkoitettuja arviointiperusteita, edellytyksiä ja vaatimuksia on sovellettava ketään syrjimättä;5. kaikille yrityksille, joiden lupahakemus hylätään, ilmoitetaan niiden halutessa päätöksen perustelut.6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on valvottava 2 kohtaa soveltamalla tai maksamalla rahana tai hiilivetyinä, että 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen edellytysten ja vaatimusten sekä yksittäiseen lupaan liittyvien erinäisten velvoitteiden perusteena on yksinomaan tarve varmistaa, että lupahakemuksen kohteena olevalla alueella suoritettavat toimet toteutetaan moitteettomasti.2. Jäsenvaltiot voivat määrätä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimien toteuttamiselle edellytyksiä ja vaatimuksia siltä osin kuin se on perusteltua kansallisen turvallisuuden, yleisen järjestyksen, kansanterveyden, liikenneturvallisuuden, ympäristönsuojelun, biologisten varojen suojelun ja taiteellisesti, historiallisesti ja arkeologisesti arvokkaiden kansallisaarteiden suojelun, yritysten ja niiden työntekijöiden turvallisuuden, hiilivetyvarojen järkevän käytön (esimerkiksi hiilivetyvarojen hyödyntämisasteen tai niiden uusiutumisen optimoinnin) tai verotulojen varmistamisen kannalta.3. Jäsenvaltioiden on vahvistettava 1 kohdassa tarkoitettujen suoritusten maksamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, mukaan lukien valtion osallistumista koskevat vaatimukset niin, että yritysten toiminnallinen itsenäisyys taataan.Jos luvan antamisen edellytyksenä on valtion osallistuminen toimiin ja jos tätä osallistumista hoitamaan on nimetty oikeushenkilö tai jos valtio itse hoitaa osallistumisen, tätä oikeushenkilöä tai valtiota ei kuitenkaan saa estää käyttämästä osallistumiseen liittyviä oikeuksia ja täyttämästä siihen liittyviä velvoitteita suhteessa osallistumisen laajuuteen edellyttäen, että oikeushenkilö tai valtio ei pidä hallussaan tietoja eikä käytä äänioikeutta yritysten hankintalähteitä koskevassa päätöksenteossa ja että valtio tai oikeushenkilö yhdessä yhden tai useamman julkisen yrityksen kanssa ei käytä enemmistöä äänioikeudesta muita asioita koskevassa päätöksenteossa ja että oikeushenkilö ja valtio käyttävät äänioikeuttaan ainoastaan avointen ja puolueettomien periaatteiden mukaisesti ja ketään syrjimättä ja että ne eivät estä yritystä tekemästä toimintaa koskevia päätöksiään tavanomaisten kaupallisten periaatteiden mukaisesti.Edellisen alakohdan säännöksillä ei kuitenkaan estetä oikeushenkilöä tai valtiota vastustamasta sellaista luvanhaltijoiden päätöstä, jossa ei ole noudatettu lupaan sisältyviä hyödyntämisen rajoittamista ja valtion taloudellisten etujen suojelua koskevia edellytyksiä ja vaatimuksia.Päätöksen vastustamista koskevaa oikeutta on käytettävä ketään syrjimättä, erityisesti investointipäätösten ja yritysten hankintalähteiden osalta. Jos valtion osallistumista toimintaan hoitaa oikeushenkilö, joka on samalla luvanhaltija, jäsenvaltion on toteutettava toimenpiteitä, jotka velvoittavat kyseistä oikeushenkilöä pitämään erillistä tiliä kaupallisesta toiminnastaan ja toiminnastaan valtion osallistumisen hoitajana ja joilla taataan, että valtion osallistumisesta vastuussa oleva oikeushenkilö ei toimita tietoja omaan lukuun luvanhaltijana toimivalle oikeushenkilölle. Jos valtion osallistumisesta vastuussa oleva oikeushenkilö toimii kuitenkin luvanhaltijana toimivan oikeushenkilön neuvonantajana, ensin mainittu voi antaa neuvonantajan työn hoitamiseksi tarvittavia tietoja. Kaikille niille luvanhaltijoille, joita tieto koskee, on ennalta ilmoitettava tällä tavalla toimitettavat tiedot, ja niille on annettava riittävästi aikaa vastustaa tietojen antamista.4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luvanhaltijoina olevia yrityksiä valvotaan ainoastaan siinä määrin kuin on tarpeen 1 kohdassa tarkoitettujen edellytysten, vaatimusten ja velvoitteiden noudattamisen varmistamiseksi. Jäsenvaltioiden on erityisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yrityksiä ei vaadita lailla, asetuksella, hallinnollisella määräyksellä eikä sopimuksella tai sitoumuksella toimittamaan tietoja nykyisistä tai suunnitelluista hankintalähteistään, paitsi toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä ja yksinomaan perustamissopimuksen 36 artiklassa määrätyistä syistä.7 artikla Jäsenvaltioiden, joita asia koskee, on 1 päivään tammikuuta 1997 mennessä poistettava ne lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, joissa varataan yhdelle ainoalle yritykselle oikeus lupiin tietyllä maantieteellisellä alueella jäsenvaltiossa rajoittamatta yksittäisiä lupia koskevia tai niihin sisältyviä määräyksiä taikka 3 artiklan 5 kohdan b alakohdan säännöksiä.8 artikla 1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista tietoonsa tulleista yleisistä vaikeuksista, joita yritykset ovat joutuneet tosiasiallisesti tai oikeudellisesti kohtaamaan pääsyssä hiilivetyjen etsintä-, hyödyntämis- ja tuotantotoimiin sekä niiden toteuttamisessa kolmansissa maissa. Jäsenvaltioiden ja komission on valvottava liikesalaisuuden noudattamista.2. Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle 31 päivään joulukuuta 1994 mennessä ja sen jälkeen säännöllisesti kertomuksen yritysten asemasta kolmansissa maissa sekä näiden maiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa 3 artiklan mukaisesti mahdollisesti käytyjen neuvottelujen alustavasta tilanteesta.3. Jos komissio 2 kohdassa tarkoitettujen kertomusten tai muiden tietojen perusteella toteaa, että kolmas maa ei myönnä yhteisön yrityksille 1 kohdassa tarkoitettuihin toimiin pääsyssä tai niiden toteuttamisessa samaa kohtelua, minkä yhteisö myöntää kolmansien maiden yrityksille, komissio voi tehdä neuvostolle ehdotuksia tarvittavan neuvotteluvaltuuden saamiseksi sitä varten, että yhteisön yrityksille saataisiin samat kilpailumahdollisuudet. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.4. Komissio voi milloin vain 3 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa ehdottaa, että neuvosto antaa yhdelle tai useammalle jäsenvaltioille luvan evätä lupa sellaiselta yritykseltä, joka on tosiasiallisesti kyseisen kolmannen maan tai kolmannen maan kansalaisen määräysvallassa.Komissio voi antaa edellä tarkoitetun ehdotuksen omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä.Neuvosto ratkaisee asian viipymättä määräenemmistöllä.5. Tämän artiklan mukaiset toimenpiteet toteutetaan rajoittamatta hiilivetyjen etsintä-, hyödyntämis- ja tuotantotoimiin pääsyä ja niiden toteuttamista koskevista kansainvälisistä sopimuksista johtuvia yhteisön velvoitteita.9 artikla Jokaisen jäsenvaltion on julkaistava ja toimitettava komission tiedoksi vuosikertomus, jossa on oltava tiedot etsintä-, hyödyntämis- ja tuotantotoimille avatuista maantieteellisistä alueista, annetuista luvista, luvanhaltijoina olevista yrityksistä ja niiden kokoonpanosta sekä arviot kyseisen jäsenvaltion alueella olevista varoista.Tällä säännöksellä ei velvoiteta jäsenvaltioita julkaisemaan luonteeltaan liikesalaisuuden piiriin kuuluvia tietoja.10 artikla Jäsenvaltioiden on viimeistään 1 päivänä toukokuuta 1995 ilmoitettava komissiolle luettelo toimivaltaisista viranomaisista. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä kaikista luetteloon myöhemmin tehtävistä muutoksista. Komissio julkaisee toimivaltaisista viranomaisista tehdyn luettelon ja luetteloon tehtävät muutokset Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.11 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan lupiin, jotka annetaan 14 artiklassa vahvistetusta päivästä alkaen.12 artikla Lisätään direktiivin 90/531/ETY 3 artiklaan kohta seuraavasti:"5. Mitä tulee maantieteellisten alueiden hyödyntämiseen öljyn tai kaasun etsimiseksi tai tuottamiseksi, jäsenvaltioiden on siitä päivästä, jona ne noudattavat hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytyksistä 30 päivänä toukokuuta annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 94/22/EY (7*), sovellettava 1-4 kohtaa seuraavasti:a) edellä 1 kohdassa vahvistetut edellytykset katsotaan täytetyiksi edellä tarkoitetusta päivästä alkaen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta, mitä 3 kohdassa säädetään;b) edellä tarkoitetusta päivästä alkaen 4 kohdassa tarkoitetun jäsenvaltion on annettava tiedoksi ainoastaan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen edellytysten noudattamiseen liittyvät säännökset."13 artikla Edellä 3 ja 5 artiklaa ei sovelleta Tanskan ennen 31 päivää joulukuuta 2012 antamiin uusiin lupiin alueille, joiden 8 päivänä heinäkuuta 1962 annetun luvan voimassaolo päättyy 8 päivänä heinäkuuta 2012. Uudet luvat on annettava puolueettomien arviointiperusteiden mukaan ketään syrjimättä.Tätä artiklaa ei sen vuoksi voida pitää ennakkotapauksena jäsenvaltioille.14 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1995. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Kun jäsenvaltiot antavat 1 alakohdassa tarkoitettuja säädöksiä, niissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.15 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.16 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 30 päivänä toukokuuta 1994.Euroopan parlamentin puolesta Puhemies E. KLEPSCH	Neuvoston puolesta Puheenjohtaja C. SIMITIS(1) EYVL N:o C 139, 2.6.1992, s. 12(2) EYVL N:o C 19, 25.1.1993, s. 128(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 18 päivänä marraskuuta 1992 (EYVL N:o C 337, 21.12.1992, s. 145). Neuvoston yhteinen kanta, annettu 22 päivänä joulukuuta 1993 (EYVL N:o C 101, 9.4.1994, s. 14) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 9 päivänä maaliskuuta 1994.(4) EYVL N:o C 241, 25.9.1986, s. 1(5) EYVL N:o L 297, 29.10.1990, s. 1(6) EYVL N:o L 199, 9.8.1993, s. 84(7*) EYVL N:o L 164, 30.6.1994, s. 3


Avis juridique important

|

31992L0033

Neuvoston direktiivi 92/33/ETY, annettu 28 päivänä huhtikuuta 1992, vihannesten lisäys- ja taimiaineiston, lukuun ottamatta siemeniä, pitämisestä kaupan

Virallinen lehti nro L 157 , 10/06/1992 s. 0001 - 0009 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 42 s. 0107  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 42 s. 0107

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/33/ETY,annettu 28 päivänä huhtikuuta 1992,vihannesten lisäys- ja taimiaineiston, lukuun ottamatta siemeniä, pitämisestä kaupan EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettävihannestuotannolla on tärkeä asema yhteisön maataloudessa,vihannesten viljelyssä tyydyttävät tulokset riippuvat paljolti paitsi vihannesten siementen pitämisestä kaupan 29 päivänä syyskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/458/ETY(4) soveltamisalaan kuuluvien siementen, myös vihannesten taimien ja niiden lisäykseen käytettävän aineiston laadusta ja terveydestä; tämän vuoksi tietyt jäsenvaltiot ovat antaneet säännöksiä markkinoille saatettujen vihannesten lisäys- ja taimiaineiston laadun ja terveyden takaamiseksi,vihannesten lisäys- ja taimiaineiston erilainen kohtelu eri jäsenvaltioissa voi lisätä kaupan esteitä ja siten estää näiden tuotteiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä; sisämarkkinoiden toteuttamiseksi nämä esteet on syytä poistaa vahvistamalla yhteisön säännökset, jotka korvaavat jäsenvaltioiden säännökset,yhdenmukaisten vaatimusten luominen yhteisön tasolla takaa sen, että ostajat saavat koko yhteisön alueella tervettä ja hyvälaatuista vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa,näiden yhdenmukaisten vaatimusten on kasvien terveyden osalta oltava suojatoimenpiteistä kasveille ja kasvituotteille haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseksi 21 päivänä joulukuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 77/93/ETY(5) mukaiset,yhteisön sääntöjä ei ole tarkoituksenmukaista soveltaa vihannesten taimien ja lisäysaineiston pitämiseen kaupan, jos voidaan osoittaa, että nämä kasvit ja aineisto on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin, koska näissä maissa voimassa olevat säännökset voivat poiketa tämän direktiivin säännöksistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 77/93/ETY kasvien terveyttä koskevien säännösten soveltamista,kasvien terveyttä ja laatua koskevien vaatimusten vahvistaminen kullekin vihanneskasvisuvulle ja -lajille edellyttää pitkäjänteistä ja perusteellista teknistä ja tieteellistä tutkimusta; tätä varten olisi vahvistettava menettely,vihannesten taimien tai lisäysaineiston toimittajien on ensisijaisesti varmistettava, että heidän tuotteensa ovat tämän direktiivin säännösten mukaiset,jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on valvottava ja tarkastuksella varmistettava, että toimittajat noudattavat näitä säännöksiä,olisi otettava käyttöön yhteisön valvontatoimenpiteet tämän direktiivin vaatimusten yhdenmukaisen soveltamisen takaamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa,vihannesten lisäys- ja taimiaineiston ostajien edun mukaista on, että lajikkeiden nimet ovat tunnetut ja niiden tunnistettavuus turvataan,tätä tarkoitusta varten olisi säädettävä, jos mahdollista, vihannesten siementen kaupan pitämistä varten vahvistettujen lajikeasioita koskevien sääntöjen soveltamisesta,vihannesten lisäys- ja taimiaineiston tunnistettavuuden ja asianmukaisen kaupan pitämisen varmistamiseksi on tärkeää antaa yhteisön säännöt erien erottamisesta ja merkitsemisestä; etiketeissä olisi ilmoitettava tarvittavat tiedot sekä virallista tarkastusta että käyttäjää varten,väliaikaisten saantivaikeuksien varalta olisi annettava sääntöjä, jotka mahdollistavat tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia lievemmät vaatimukset täyttävien vihannesten lisäys- ja taimiaineiston pitämisen kaupan,edellytysten yhdenmukaistamiseksi jäsenvaltioita olisi ensimmäiseksi kiellettävä asettamasta muita kuin tässä direktiivissä säädettyjä edellytyksiä tai rajoituksia liitteessä II tarkoitettujen sukujen ja lajien, joista laaditaan liiteluettelo, pitämiselle kaupan,olisi säädettävä mahdollisuudesta saattaa kolmansissa maissa tuotettujen vihannesten lisäys- ja taimiaineistojen kaupan pitäminen yhteisössä luvanvaraiseksi, jos niistä kaikissa tapauksissa voidaan antaa samat takeet kuin yhteisössä tuotetuista vihannesten lisäys- ja taimiaineistoista, jotka ovat yhteisön säännösten mukaiset,jäsenvaltioissa käytettävien teknisten tarkastusmenetelmien yhdenmukaistamiseksi sekä yhteisössä ja kolmansissa maissa tuotettujen vihannesten lisäys- ja taimiaineistojen vertaamiseksi keskenään on syytä järjestää vertailukokeita, jotta voidaan todeta, ovatko nämä tuotteet tämän direktiivin säännösten mukaiset, jatämän direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon helpottamiseksi komission tehtäväksi olisi annettava toimenpiteiden vahvistaminen tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi ja sen liitteen muuttamiseksi sekä menettelyn vahvistaminen tiiviin yhteistyön luomiseksi komission ja jäsenvaltioiden välille maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevässä pysyvässä komiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Tämä direktiivi koskee vihannesten lisäys- ja taimiaineiston, lukuun ottamatta siemeniä, pitämistä kaupan yhteisössä.2 Liitteessä II lueteltuja sukuja ja lajeja sekä niiden hybridejä koskevat 2-20 ja 24 artikla.Edellä mainitut artiklat koskevat myös muiden sukujen, lajien tai niiden hybridien perusrunkoja ja muita kasvinosia, jos näiden sukujen, lajien tai niiden hybridien aineistoa on vartettu tai on tarkoitus varttaa niihin.3 Muutokset liitteen II sukujen ja lajien luetteloon tehdään 22 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.2 artikla Tämä direktiivi ei koske lisäys- ja taimiaineistoja, jotka todistetusti on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin, jos ne ovat asianmukaisesti sellaisiksi tunnistettavissa ja jos ne pidetään riittävästi erillään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivissä 77/93/ETY vahvistettujen kasvien terveyttä koskevien sääntöjen noudattamista.Erityisesti tunnistamista ja eristämistä koskevat toimenpiteet ensimmäisen kohdan soveltamiseksi toteutetaan 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.3 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `lisäysaineistolla` kasvin osia ja kaikkea kasviaineistoa, perusrungot mukaan luettuna, jotka on tarkoitettu vihannesten lisäykseen ja tuotantoon;b) `taimiaineistolla` sellaisia kokonaisia kasveja tai kasvinosia, vartetuilla kasveilla varttamisoksa mukaan lukien, jotka on tarkoitettu istutettaviksi vihannestuotantoa varten;c) `toimittajalla` luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka harjoittaa ammattimaisesti ainakin yhtä seuraavista vihannesten lisäys- tai taimiaineistoon liittyvistä toiminnoista: lisäys, tuotanto, ylläpito ja/tai käsittely sekä pitäminen kaupan;d) `pitämisellä kaupan` vihannesten lisäys- tai taimiaineiston pitämistä saatavilla tai varastossa, pitämistä myytävänä tai tarjoamista myytäväksi, varsinaista myyntiä ja/tai toimittamista toiselle henkilölle missä tahansa muodossa,e) `vastuussa olevalla virallisella toimielimellä`:i) jäsenvaltion asettamaa tai nimeämää kansallisen hallituksen valvonnassa olevaa yhtä keskusviranomaista, joka on vastuussa laatuun liittyvistä kysymyksistä;ii) mitä tahansa valtion viranomaista, joka on asetettu:- kansallisella tasolla tai- alueellisella tasolla kansallisten viranomaisten valvonnassa kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön asettamissa rajoissa.Edellä i ja ii alakohdassa tarkoitetut toimielimet voivat kansallisen lainsäädännön mukaisesti siirtää tässä direktiivissä tarkoitetut tehtävänsä alaisenaan ja valvonnassaan suoritettaviksi jollekin julkis- tai yksityisoikeudelliselle oikeushenkilölle, joka virallisesti hyväksyttyjen sääntöjensä mukaisesti hoitaa yksinomaan erityisiä julkisia tehtäviä, jos tämä oikeushenkilö tai sen jäsenet eivät saa mitään henkilökohtaista etua toteuttamistaan toimenpiteistä.Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että ii ja i kohdassa tarkoitetut toimielimet toimivat tiiviissä yhteistyössä.Lisäksi voidaan 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen hyväksyä muu i ja ii alakohdassa tarkoitetun toimielimen puolesta asetettu mainitun toimielimen alaisena ja valvonnassa toimiva oikeushenkilö, jos tämä oikeushenkilö ei saa mitään henkilökohtaista etua toteuttamistaan toimenpiteistä.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vastuussa olevat viralliset toimielimensä. Komissio toimittaa nämä tiedot muille jäsenvaltioille;f) `virallisilla toimenpiteillä` vastuussa olevien virallisten toimielimien toimenpiteitä;g) `virallisella tarkastuksella` vastuussa olevan virallisen toimielimen tarkastusta;h) `virallisella ilmoituksella` vastuussa olevan toimielimen tekemää tai sen vastuulla tehtyä ilmoitusta;i) `erällä` yhden tuotteen tiettyä yksikkömäärää, joka voidaan tunnistaa koostumuksensa ja alkuperänsä tasalaatuisuuden perusteella;j) `laboratoriolla` julkis- tai yksityisoikeudellista laitosta, joka suorittaa määrityksiä ja tekee asianmukaisen diagnoosin, joka mahdollistaa tuottajalle tuotteiden laadun valvonnan.4 artikla Kullekin liitteessä II mainitulle suvulle tai lajille sekä muiden sukujen tai lajien perusrungoille, jos näiden sukujen tai lajien aineistoa on vartettu tai on tarkoitus varttaa näihin, vahvistetaan 22 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen liitteessä I liiteluettelo, jossa viitataan tähän sukuun tai lajiin sovellettaviin, direktiivissä 77/93/ETY säädettyihin kasvien terveyttä koskeviin vaatimuksiin ja määritellääni) vaatimukset, jotka vihannesten taimiaineiston on täytettävä erityisesti sadon laadun ja puhtauden sekä tarvittaessa lajikeominaisuuksien osalta. Nämä vaatimukset on liitettävä liitteessä I olevaan A osaan;ii) vaatimukset, jotka vihannesten lisäysaineiston on täytettävä erityisesti käytetyn lisäysmenetelmän, kasvuston puhtauden ja tarvittaessa lajikeominaisuuksien osalta. Nämä vaatimukset liitetään liitteessä I olevaan B osaan.5 artikla 1 Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toimittajat toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset täyttyvät vihannesten lisäys- ja taimiaineiston tuotannon ja kaupan pitämisen kaikissa vaiheissa.2 Tätä 1 kohdassa mainittua tarkoitusta varten toimittajien on joko itse suoritettava tai annettava hyväksytyn toisen toimittajan tai vastuussa olevan virallisen toimielimen suorittaa tarkastusta seuraavien periaatteiden mukaan:- tuotantoprosessin kriittisten kohtien tunnistaminen käytettävien tuotantomenetelmien osalta;- ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen kriittisten kohtien valvonta- ja tarkastusmenetelmien kehittäminen ja käyttöönotto;- näytteenotto vastuussa olevan virallisen toimielimen hyväksymän laboratorion suorittamaa määritystä varten tässä direktiivissä määriteltyjen vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi;- kirjallisen tai muun pysyvän rekisterin pitäminen vastuussa olevaa virallista toimielintä varten ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetuista tiedoista sekä lisäys- ja taimiaineiston tuotannosta ja pitämisestä kaupan. Nämä asiakirjat ja rekisterit on säilytettävä vähintään yhden vuoden ajan.Niiden toimittajien, joiden toiminta tällä alalla rajoittuu oman yrityksen ulkopuolella tuotettujen ja pakattujen vihannesten lisäys- ja taimiaineiston välittämiseen, on kuitenkin ainoastaan pidettävä kirjallista tai muuta pysyvää rekisteriä näiden tuotteiden ostoista ja myynneistä ja/tai toimituksista.Tämä kohta ei koske toimittajia, joiden toiminta rajoittuu vihannesten lisäys- ja taimiaineiston vähäisten määrien toimittamiseen muille kuin ammattimaisille lopullisille käyttäjille.3 Jos 1 kohdassa tarkoitettujen toimittajien itsensä suorittaman tarkastuksen tulokset tai heidän käytettävissään olevat tiedot osoittavat, että vähintään yhtä direktiivin 77/93/ETY tarkoittamaa haitallista organismia esiintyy tai että 4 artiklassa tarkoitetuissa liiteluetteloissa eriteltyjä organismeja on enemmän kuin vaatimuksissa sallitaan, toimittajien on viipymättä ilmoitettava tästä vastuussa olevalle viralliselle toimielimelle ja toteutettava tämän osoittamat tai mitkä tahansa muut tarvittavat toimenpiteet kyseisten haitallisten organismien leviämisvaaran vähentämiseksi. Toimittajien on pidettävä kirjaa kaikista haitallisten organismien esiintymisistä tiloissaan sekä asiaa koskevien toimenpiteiden toteuttamisesta.4 Yksityiskohtaiset säännöt 2 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi vahvistetaan 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.6 artikla 1 Vastuussa olevan virallisen toimielimen on hyväksyttävä toimittajat todettuaan niiden tuotantomenetelmien ja laitosten olevan niiden harjoittamia toimintoja koskevilta osiltaan tämän direktiivin vaatimusten mukaiset. Hyväksyminen on uusittava, jos toimittaja päättää harjoittaa muita kuin hyväksyttyjä toimintoja.2 Vastuussa olevan virallisen toimielimen on hyväksyttävä laboratoriot todettuaan näiden laboratorioiden, käytettävien menetelmien ja laitosten olevan harjoitettavan tarkastustoiminnan osalta tämän direktiivin 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen eriteltyjen vaatimuksien mukaisia. Hyväksyminen on uusittava, jos laboratorio päättää harjoittaa muuta kuin hyväksyttyjä toimintoja.3 Vastuussa olevan virallisen toimielimen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia ei noudateta. Sen on tämän vuoksi otettava huomioon erityisesti 7 artiklan mukaisesti suoritetun tarkastuksen tulokset.4 Toimittajien, laitosten ja laboratorioiden säännöllisestä valvonnasta ja tarkastuksesta vastaa joko välittömästi tai välillisesti vastuussa oleva virallinen toimielin, jolla on aina oltava esteetön pääsy kaikkiin laitosten tiloihin tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi. Valvonnan ja tarkastuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan tarvittaessa 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Jos nämä valvonta ja tarkastus osoittavat, että tämän direktiivin vaatimuksia ei noudateta, vastuussa olevan virallisen toimielimen on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet.7 artikla 1 Komission asiantuntijat voivat yhteistyössä jäsenvaltioiden vastuussa olevien virallisten toimielinten kanssa tarvittaessa suorittaa tarkastusta paikalla tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi ja erityisesti sen tarkistamiseksi, täyttävätkö toimittajat tosiasiallisesti tämän direktiivin vaatimukset. Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus suoritetaan, on annettava asiantuntijalle kaikki tehtävän suorittamisessa tarvittava apu. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille tarkastuksen tulokset.2 Yksityiskohtaiset säännöt 1 kohdan soveltamiseksi annetaan 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.8 artikla 1 Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa saavat pitää kaupan ainoastaan hyväksytyt toimittajat sillä edellytyksellä, että tuotteet täyttävät 4 artiklassa tarkoitetussa liiteluettelossa esitetyt vaatimukset.2 Edellä 1 kohta ei koske vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja, jotka on tarkoitettu:a) kokeisiin tai tieteellisiin tarkoituksiintaib) valintatyöhöntaikkac) toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on säilyttää geneettinen monimuotoisuus,sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 77/93/ETY säännösten soveltamista.Yksityiskohtaiset säännöt a ja b alakohdan soveltamiseksi vahvistetaan tarvittaessa 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Yksityiskohtaiset säännöt c kohdan soveltamiseksi vahvistetaan samaa menettelyä noudattaen, jos mahdollista 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä.9 artikla 1 Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja, jotka kuuluvat liitteessä II lueteltuihin sukuihin ja lajeihin sekä direktiivin 70/458/ETY soveltamisalaan, saa pitää kaupan yhteisössä ainoastaan, jos ne ovat mainitun direktiivin mukaisesti hyväksyttyä lajiketta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan soveltamista.2 Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja, jotka kuuluvat liitteessä II lueteltuihin sukuihin ja lajeihin mutta eivät direktiivin 70/458/ETY soveltamisalaan, saa pitää kaupan yhteisössä ainoastaan, jos ne ovat lajiketta, joka on virallisesti hyväksytty vähintään yhdessä jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan ja tämän artiklan 3 ja 4 kohdan soveltamista.Hyväksymisen edellytyksiin sovelletaan mainitun direktiivin 4 ja 5 artiklan ja 10 artiklan 3 kohdan säännöksiä.Hyväksymiseen ja ylläpitoon liittyviin menettelyihin ja muodollisuuksiin sovelletaan soveltuvin osin mainitun direktiivin 3 artiklan 2 ja 4 kohtaa, 6, 7, 8 artiklaa, 10 artiklan 1, 2 ja 4 kohtaa sekä 11-15 artiklaa.Kasvuvaiheessa kertyneet epävirallisten kokeiden tulokset sekä käytännön tiedot voidaan ottaa huomioon kaikissa tapauksissa.3 Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 2 kohdassa tarkoitettujen sukujen tai lajien lajikkeiden virallinen hyväksyminen, joka on myönnetty ennen 1 päivää tammikuuta 1993 muiden kuin direktiivin 70/458/ETY periaatteiden mukaisesti tai sillä perusteella, että niiden aineistoa on pidetty kaupan jäsenvaltioiden alueella ennen edellä mainittua päivää, päättyy viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1998, jolleivät kyseiset lajikkeet ole 1 kohdan mukaisesti hyväksyttyjä tuona päivänä.4 Lajikkeet, jotka on virallisesti hyväksytty 2 ja 3 kohdan mukaisesti, on lisättävä direktiivin 70/458/ETY 17 artiklassa tarkoitettuun vihanneslajien yleiseen lajikeluetteloon. Mainitun direktiivin 16 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 17, 18 ja 19 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.Edellä mainitussa julkaisussa nimetään erillisellä viittauksella ne lajikkeet, jotka on hyväksytty 3 kohdan mukaisesti.10 artikla 1 Vihannesten lisäys- ja taimiaineisto on pidettävä toisistaan erillään sekä kasvu- että nostovaiheessa samoin kuin otettaessa emoaineistosta varttamisoksia.2 Jos eri alkuperää olevia vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja yhdistetään tai sekoitetaan keskenään pakkaamisen, varastoinnin, kuljetuksen tai toimitusten aikana, toimittajan on pidettävä kirjaa seuraavista tiedoista: erän kokoonpano sekä kunkin sen osan alkuperä.3 Jäsenvaltioiden on varmistettava virallisin tarkastuksin, että 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia noudatetaan.11 artikla 1 Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa saa pitää kaupan ainoastaan riittävän tasalaatuisina erinä ja jos sen todetaan olevan tämän direktiivin säännösten mukaista ja se varustetaan asiakirjalla, jonka toimittaja on laatinut 4 artiklassa tarkoitetussa liiteluettelossa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan 2 kohdan soveltamista. Jos asiakirja sisältää virallisen lausunnon, sen on erotuttava selvästi asiakirjan muusta sisällöstä.Vihannesten lisäys- ja taimiaineiston merkitsemistä ja/tai sulkemista sekä pakkaamista koskevat vaatimukset on esitettävä 4 artiklassa tarkoitetussa liiteluettelossa.2 Vaadituksi päällysmerkinnäksi riittävät asianmukaiset tiedot tuotteesta, kun kyseessä on vihannesten lisäys- ja taimiaineiston vähittäismyynti muille kuin ammattimaisille lopullisille käyttäjille.12 artikla Jäsenvaltiot voivat vapauttaa:- noudattamasta 11 artiklaa ne pientuottajat, joiden vihannesten lisäys- ja taimiaineiston tuotannon ja myynnin on tarkoitus palvella paikallisilla markkinoilla sellaisten henkilöiden lopullista käyttöä, jotka eivät ammattimaisesti toimi kasvintuotannossa (paikallinen kauppa),- jäljempänä 18 artiklassa säädetyistä valvonnasta ja virallisesta tarkastuksesta vapautuksen saaneiden henkilöiden tuottamien vihannesten lisäys- ja taimiaineiston paikallisen kaupan.Noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä annetaan täytäntöönpanosta yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen vapautusten muita, erityisesti pienten tuottajien ja paikallisten markkinoiden käsitteisiin liittyviä edellytyksiä sekä näihin edellytyksiin liittyviä menettelyjä.13 artikla Jos tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset täyttävien vihannesten lisäys- ja taimiaineiston saannissa on väliaikaisia vaikeuksia, voidaan 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen toteuttaa toimenpiteet lievemmät vaatimukset täyttävien vihannesten lisäys- ja taimiaineiston pitämisestä kaupan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 77/93/ETY kasvien terveyttä koskevien sääntöjen soveltamista.14 artikla 1 Tämän direktiivin vaatimukset ja edellytykset täyttävää vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa eivät koske muut kuin tässä direktiivissä säädetyt toimittajaa, kasvien terveyttä, kasvualustaa ja tarkastuksen yksityiskohtaisia sääntöjä koskevat kaupan pitämisen rajoitukset.2 Sellaisen vihanneslajikkeen lisäys- ja taimiaineistoa, joka sisältyy vihanneslajien yleiseen lajikeluetteloon, eivät koske mitkään muut kuin tässä direktiivissä säädetyt tai tarkoitetut lajiketta koskevat kaupan pitämisen rajoitukset.15 artikla Jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä asettamasta liitteessä II tarkoitettujen tuotteiden pitämiselle kaupan tiukempia edellytyksiä tai rajoituksia kuin 4 artiklassa tarkoitetuissa liiteluetteloissa määrätään tai niiden puuttuessa tiukempia kuin ne, jotka ovat voimassa tämän direktiivin antamispäivänä.16 artikla 1 Noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä päätetään, vastaavatko vihannesten lisäys- ja taimiaineistot, jotka tuotetaan kolmannessa maassa ja joista on samat takeet toimittajan velvoitteita, tunnistettavuutta, ominaisuuksia, kasvien terveyttä, kasvualustaa, pakkaamista, tarkastuksen yksityiskohtaisia sääntöjä, merkitsemistä ja sulkemista koskevilta osin, yhteisössä tuotettuja tämän direktiivin vaatimukset ja edellytykset täyttäviä vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja kaikilta näiltä osin.2 Jäsenvaltiot voivat ennen 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen tekemistä 1 päivään tammikuuta 1993 soveltaa kolmansista maista tapahtuvaan vihannesten lisäys- ja taimiaineiston tuontiin edellytyksiä, jotka vastaavat vähintään 4 artiklassa tarkoitetuissa liiteluetteloissa joko väliaikaisesti tai pysyvästi määriteltyjä edellytyksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 77/93/ETY säännösten soveltamista. Jos näitä edellytyksiä ei ole vahvistettu mainituissa liiteluetteloissa, tuontiin on sovellettava edellytyksiä, jotka vastaavat vähintään kyseisessä jäsenvaltiossa tapahtuvaan tuotantoon sovellettavia edellytyksiä.Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua päivää voidaan ennen 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen tekemistä siirtää myöhäisemmäksi kolmansien maiden osalta 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja, jotka jäsenvaltio tuo maahan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tekemänsä päätöksen perusteella, eivät koske 1 kohdassa tarkoitettuja seikkoja koskevat rajoitukset pidettäessä niitä kaupan toisessa jäsenvaltiossa.17 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa tuotettaessa ja pidettäessä kaupan ne tarkastetaan virallisesti ainakin pistokokein, jotta varmistetaan tämän direktiivin vaatimusten ja edellytysten noudattaminen.18 artikla Yksityiskohtaiset säännöt 5 artiklassa säädetyn tarkastuksen sekä 10 ja 17 artiklassa säädetyn virallisen tarkastuksen, näytteenottomenetelmät mukaan lukien, täytäntöönpanosta vahvistetaan tarvittaessa 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.19 artikla 1 Jos 6 artiklan 4 kohdassa säädetyissä valvonnassa ja tarkastuksessa, 17 artiklassa säädetyssä virallisessa tarkastuksessa tai 20 artiklassa tarkoitetuissa kokeissa todetaan, että vihannesten lisäys- ja taimiaineisto ei täytä tämän direktiivin vaatimuksia, jäsenvaltion vastuussa olevan virallisen toimielimen on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne ovat tämän direktiivin säännösten mukaiset tai jos se ei ole mahdollista, kiellettävä kyseisen vihannesten lisäys- ja taimiaineiston pitäminen kaupan yhteisössä.2 Jos todetaan, että tietyn toimittajan kaupan pitämä vihannesten lisäys- ja taimiaineisto ei ole tämän direktiivin vaatimusten ja edellytysten mukaista, kyseisen jäsenvaltion on huolehdittava, että tätä toimittajaa vastaan toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet. Jos toimittajaa kielletään pitämästä kaupan vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa, jäsenvaltion on annettava tästä tieto komissiolle ja jäsenvaltioiden toimivaltaisille kansallisille toimielimille.3 Toimenpiteet, jotka toteutetaan 2 kohdan mukaisesti, on peruutettava heti, kun riittävällä varmuudella voidaan osoittaa, että toimittajan kaupan pidettäväksi tarkoitettu vihannesten lisäys- tai taimiaineisto täyttää tulevaisuudessa tämän direktiivin vaatimukset ja edellytykset.20 artikla 1 Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa, myös kasvien terveyttä, koskevien tämän direktiivin vaatimusten ja muiden edellytysten noudattamisen varmistamiseksi jäsenvaltioissa on suoritettava näytteiden perusteella kokeita tai tarvittaessa määrityksiä. Komissio voi tarkastuttaa kokeet jäsenvaltioiden ja komission edustajilla.2 Noudattaen 21 artiklassa säädettyä menettelyä voidaan päättää, onko tarpeen suorittaa yhteisön kokeita ja määrityksiä samoin tarkoituksin kuin 1 kohdassa. Komissio voi tarkastuttaa yhteisön kokeet jäsenvaltioiden ja komission edustajilla.3 Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja kokeita tai määrityksiä on käytettävä vihannesten lisäys- ja taimiaineiston teknisten tarkastusmenetelmien yhdenmukaistamiseen. Niistä on laadittava kertomukset, jotka toimitetaan luottamuksellisina jäsenvaltioille ja komissiolle.4 Komissio huolehtii tarvittaessa, että yksityiskohtaiset säännöt 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen kokeiden yhteensovittamiseksi, toimeenpanemiseksi ja tarkastamiseksi sekä koetulosten arvioimiseksi vahvistetaan 21 artiklan mukaisesti perustetussa komiteassa. Kasvien terveyteen liittyvistä ongelmista komissio ilmoittaa kasvien terveyttä käsittelevälle pysyvälle komitealle. Tarvittaessa annetaan erityisiä yksityiskohtaisia sääntöjä. Kokeisiin sisällytetään myös kolmansissa maissa tuotetut vihannesten lisäys- ja taimiaineistot.21 artikla 1 Komissiota avustaa komitea nimeltään "maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevä pysyvä komitea", jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2 Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan edellä mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3 Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi.Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä.Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin edellisessä kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa.22 artikla 1 Komissiota avustaa komitea nimeltään "maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevä pysyvä komitea", jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2 Komission edustaja tekee komissiolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3 Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.Jos ehdotetut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.23 artikla Muutokset 4 artiklassa tarkoitettuihin liiteluetteloihin sekä tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten annettuihin vaatimuksiin ja yksityiskohtaisiin sääntöihin tehdään 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.24 artikla 1 Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden alueella tuotetut, kaupan pidettäviksi tarkoitetut vihannesten lisäys- ja taimiaineistot ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaiset.2 Jos virallisessa tarkastuksessa todetaan, että vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa ei voida pitää kaupan, koska kasvien terveyttä koskeva vaatimus ei täyty, kyseisen jäsenvaltion on toteutettava asianmukaiset viralliset toimenpiteet tästä kasvien terveydelle aiheutuvien vaarojen poistamiseksi.25 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2 Kun 4 artiklassa tarkoitettua liiteluetteloa laaditaan, on kullekin liitteessä II tarkoitetulle suvulle tai lajille vahvistettava 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen päivä, jona 5-11, 14, 15, 17, 19 ja 24 artikla pannaan täytäntöön.26 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 28 päivänä huhtikuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaArlindo MARQUES CUNHA(1) EYVL N:o C 46, 27.2.1990, s. 4 jaEYVL N:o C 296, 15.11.1991, s. 10(2) EYVL N:o C 240, 16.9.1991, s. 193(3) EYVL N:o C 182, 23.7.1990, s. 19(4) EYVL N:o L 225, 12.10.1970, s. 7. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 90/654/ETY (EYVL N:o L 353, 17.12.1990, s. 48)(5) EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 20. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 92/10/ETY (EYVL N:o L 70, 17.3.1992, s. 27)LIITE I Vaatimukset, jotka vahvistetaan 4 artiklan mukaisesti A kohta Vaatimukset, jotka vihannesten taimiaineiston on täytettävä.B kohta Direktiivissä 70/458/ETY luettelemattomia sukuja ja lajeja koskevat liiteluettelot, joissa esitetään vaatimukset, jotka lisäysaineiston on täytettävä.LIITE II Luettelo 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista suvuista ja lajeista - Allium ascalonicum salottisipuli- Allium cepa L. ruokasipuli- Allium fistulosum L. pillisipuli- Allium porrum L. purjo- Allium sativum valkosipuli- Anthriscus cerefolium (L.) Hoffm. maustekirveli- Apium graveolens L. selleri- Asparagus officinalis L. parsa- Beta vulgaris L. var. vulgaris lehtimangoldi- Beta vulgaris L. var. conditiva Alef. punajuurikas- Brassica oleracea L. convar. acephala (DC) Alef. var.sabellica L. lehtikaali- Brassica oleracea L. convar.botrytis (L.) Alef. varbotrytis L. kukkakaali- Brassica oleracea L. convar.botrytis (L.) var.cymosa Duch. parsakaali- Brassica oleracea L. convar.var.gemmifera DC ruusukaali- Brassica oleracea L. convar.capitata (L.) Alef. var.sabauda L. kurttukaali- Brassica oleracea L. convar.capitata (L.) Alef. var.alba DC valkokaali- Brassica oleracea L. convar.capitata (L.) Alef. var.rubra DC punakaali- Brassica oleracea L. convar.acephala (DC) Alef. var.gongylodes kyssäkaali- Brassica pekinensis L. kiinankaali- Brassica rapa L. var.rapa nauris- Capsicum annuum L. paprika- Cichorium endivia L. kähärä- ja siloendiivi- Cichorium intybus L. (partim) witloof-sikuri- Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai vesimeloni- Cucumis melo L. meloni- Cucumis sativus L. kurkku- Cucurbita maxima Duchesne jättikurpitsa- Cucurbita pepo L. kurpitsa- Cynara cardunculus kardoni- Cynara scolymus latva-artisokka- Daucus carota L. porkkana- Foeniculum vulgare P. Mill. venkoli- Lactuca sativa L. salaatti- Lycopersicon lycopersicum (L.) Karsten ex Farw. tomaatti- Petroselinum crispum (Mill.) Nyman ex A. W. Hill persilja- Phaseolus coccineus L. ruusupapu- Phaseolus vulgaris L. tarhapapu- Pisum sativum L. (partim) herne, ei rehuherne- Raphanus sativus L. retiisi, retikka- Rheum raparperi- Scorzonera hispanica L. mustajuuri- Solanum melongena L. munakoiso- Spinacia oleracea L. pinaatti- Valerianella locusta (L.) Laterr. vuonankaali- Vicia faba L. (partim) härkäpapu