Avis juridique important

|

31989L0519

Komission direktiivi 89/519/ETY, annettu 1 päivänä elokuuta 1989, lannoitteiden analyysi- ja näytteenottomenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/535/ETY täydentämisestä ja muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 265 , 12/09/1989 s. 0030 - 0047 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 19 s. 0093  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 19 s. 0093

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 1 päivänä elokuuta 1989,lannoitteiden analyysi- ja näytteenottomenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 77/535/ETY täydentämisestä ja muuttamisesta (89/519/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon jäsenvaltioiden lannoitteita koskevan lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/116/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 89/284/ETY(2), ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan,sekä katsoo, ettädirektiivissä 89/284/ETY täydennetään ja muutetaan direktiiviä 76/116/ETY lannoitteiden kalsium-, magnesium-, natrium- ja rikkipitoisuuksien osalta,komission direktiivissä 77/535/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/556/ETY(4), säädetään ETY-lannoitteiden virallisista tarkastusmenetelmistä, joilla tarkastetaan, onko yhteisön säännöksissä asetettuja lannoitteiden laatu- ja koostumusvaatimuksia noudatettu; kyseistä direktiiviä on tarpeen täydentää niin, että myös neuvoston direktiivissä 89/284/ETY mainitut lannoitteet voidaan tarkastaa; menetelmät 5.1, 5.2, 5.3 ja 5.4 on tarpeen korvata; liitteen II yleisiin määräyksiin on kaikissa menetelmissä sovellettavia lannoitteiden analysointimenetelmiä koskevia yleisiä määräyksiä, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat lannoitteita koskevien kaupan teknisten esteiden poistamiseksi laadittujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1 Lisätään direktiivin 77/535/ETY liitteessä II esitettyihin yleisiin määräyksiin tämän direktiivin liitteessä I esitetyt lannoitteiden analyysimenetelmiä koskevat yleiset määräykset.2 Lisätään direktiivin 77/535/ETY liitteeseen II tämän direktiivin liitteessä II esitetyt menetelmät 8.1 8.10.3 Poistetaan direktiivin 77/535/ETY liitteestä II menetelmät 5.1 5.4.2 artikla 1 Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä syyskuuta 1990 ja niiden on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle.Ensimmäisen alakohdan mukaisesti annetuissa säännöksissä on viitattava nimenomaan tähän direktiiviin.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 1 päivänä elokuuta 1989.Komission puolestaMartin BANGEMANNVarapuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 24, 30.1.1976, s. 21(2) EYVL N:o L 111, 22.4.1989, s. 34(3) EYVL N:o L 213, 22.8.1977, s. 1(4) EYVL N:o L 342, 4.12.1987, s. 32LIITE I "LANNOITTEIDEN ANALYSOINTIMENETELMIÄ KOSKEVAT YLEISET MÄÄRÄYKSET1 ReagenssitJollei analyysimenetelmän kohdalla muuta erityisesti määrätä, kaikkien reagenssien on oltava analyysilaatua (p. a.). Hivenaineita analysoitaessa reagenssien puhtaus on tarkistettava sokeakokeella. Saadusta tuloksesta riippuu, onko aineiden lisäpuhdistus tarpeen.2 VesiJollei analyysimenetelmien yhteydessä mainituissa liuotus-, laimennus-, huuhtelu- tai pesutoimenpiteissä tarkkaan ilmoiteta, millainen liuotin tai laimennusaine on, käytetään vettä. Yleensä vedessä ei saa olla mineraaleja tai sen pitää olla tislattua. Erikoistapauksissa, jotka mainitaan analyysimenetelmän yhteydessä, vesi on puhdistettava erityisin toimenpitein.3 LaboratoriovälineetOttaen huomioon tutkimuslaboratorioissa tavanomaisesti olevan laitteiston, analyysimenetelmien yhteydessä selostetaan vain muutamia välineitä tai laitteistoja koskevia erityisvaatimuksia. Välineiden on oltava täysin puhtaita, erityisesti pieniä määriä analysoitaessa. Laboratorion on varmistuttava siitä, että kaikkien käytettävien mitta-astioiden ja pipettien tarkkuus vastaa standardeja."LIITE II "Menetelmät 8TOISSIJAISET RAVINTEETMenetelmä 8.1KALSIUMIN, MAGNESIUMIN, NATRIUMIN JA SULFAATTIMUOTOISEN RIKIN KOKONAISMÄÄRÄN UUTTAMINEN1 SOVELTAMISALATässä asiakirjassa määritellään menetelmä kalsiumin, magnesiumin ja natriumin sekä sulfaattimuotoisen rikin kokonaismäärän uuttamiseksi niin, että samaa uutetta voidaan käyttää jokaisen vaaditun ravinteen määrittämiseen.2 KÄYTTÖALUETätä menetelmää sovelletaan ETY-lannoitteisiin, joista neuvoston direktiivin 89/284/ETY(1) mukaan on ilmoitettava kalsiumin, magnesiumin, natriumin ja sulfaattimuotoisen rikin kokonaismäärät.3 PERIAATELiuotus kiehuvaan, laimeaan kloorivetyhappoon.4 REAGENSSIT4.1 Laimennettu suolahappo:Yksi osa suolahappoa (tiheys = 1,18) sekä yksi osa vettä.5 VÄLINEETSähkölevy, jonka lämpöä voi säätää.6 NÄYTTEEN VALMISTAMINENKs. komission direktiivin 77/535/ETY menetelmä 1.7 MENETTELY7.1 NäyteKalsium, magnesium, natrium ja sulfaattimuotoinen rikki uutetaan viiden gramman näytteestä, joka on punnittu yhden milligramman tarkkuudella.Jos lannoite kuitenkin sisältää yli 15 % rikkiä (S) eli 37,5 % SO3:a ja yli 18,8 % kalsiumia (Ca) eli 26,3 % CaO:ta, kalsium ja rikki uutetaan gramman näytteestä, joka on punnittu yhden milligramman tarkkuudella. Näyte pannaan 600 ml:n dekantterilasiin.7.2 Liuoksen valmistaminenLisätään noin 400 millilitraa vettä ja varoen liuoksen suurta karbonaattimäärää 50 millilitraa laimennettua suolahappoa (4.1) vähän kerrallaan. Lämmitetään kiehumispisteeseen ja pidetään siinä 30 minuuttia. Annetaan jäähtyä ja sekoitetaan välillä.Dekantoidaan kvantitatiivisesti 500 ml:n mittapulloon. Täytetään vedellä merkkiin ja sekoitetaan.Suodatetaan kuivan suodattimen läpi kuivaan astiaan ja poistetaan ensimmäinen erä. Uutteen on oltava kokonaan läpinäkyvä.Suljetaan tulpalla, jos suodosta ei käytetä välittömästi.(1) EYVL n:o L 111, 22.4.1989, s. 34Menetelmä 8.2ERI MUODOISSA OLEVAN RIKIN KOKONAISMÄÄRÄN UUTTAMINEN1 SOVELTAMISALATässä asiakirjassa määritellään menetelmä, jolla uutetaan lannoitteessa alkuainemuodossa tai muina kemiallisina yhdisteinä esiintyvän rikin kokonaismäärä.2 KÄYTTÖALUETätä menetelmää sovelletaan ETY-lannoitteisiin, joista neuvoston direktiivin 89/284/ETY mukaan on ilmoitettava rikin eri muotojen kokonaismäärä (alkuaine, tiosulfaatti, sulfiitti, sulfaatti).3 PERIAATEAlkuainemuodossa oleva rikki muutetaan emäksisessä väliaineessa polysulfideiksi ja tiosulfaatiksi; nämä sekä mahdolliset sulfiitit hapetetaan vetyperoksidilla. Rikin eri muodot muutetaan näin sulfaatiksi, joka määritetään bariumsulfaattisaostuksella (menetelmä 8.9).4 REAGENSSIT4.1 Laimennettu suolahappo:Yksi mitta suolahappoa (tiheys = 1,18) sekä yksi mitta vettä.4.2 Natriumhydroksidiliuos, NaOH, vähintään 30 % (tiheys = 1,33).4.3 Vetyperoksidiliuos, 30 % paino/paino.4.4 Bariumkloridin vesiliuos BaCl2 2H2O, 122 grammaa/litra.5 VÄLINEETSähkölevy, jonka lämpöä voi säätää.6 NÄYTTEEN VALMISTAMINENKs. menetelmä 1.7 MENETTELY7.1 KoenäytePunnitaan yhden milligramman tarkkuudella lannoitetta määrä, joka sisältää 80 350 milligrammaa rikkiä (S) tai 200 875 milligrammaa SO3:a.Yleensä (kun S NUM>P1 - P0/>DEN>m x 100Uutetun rikin puhtaus (%) = >NUM>P2 - P3/>DEN>n × 100Puhdas S (%) lannoitteesta = >NUM>(P1 - P0) × (P2 - P3)/>DEN>m × n × 100jossa>TAULUKON PAIKKA>Menetelmä 8.6UUTETUN KALSIUMIN MANGANOMETRINEN MÄÄRITYS OKSALAATTINA SAOSTAMISEN JÄLKEEN1 SOVELTAMISALATässä asiakirjassa määritellään menetelmä lannoiteuutteissa olevan kalsiumin määrittämiseksi.2 KÄYTTÖALATätä menetelmää sovelletaan niihin ETY-lannoitteisiin, joita koskee neuvoston direktiivissä 89/284/ETY säädetty velvoite kokonais- ja/tai vesiliukoisen kalsiumin määrän ilmoittamisesta.3 PERIAATEAnalyysiliuoksen sisältämä kalsium saostetaan oksalaattina, joka määritetään kaliumpermangaatti- titrauksella4 REAGENSSIT4.1 Laimennettu suolahappo:Yksi osa suolahappoa (tiheys = 1,18) ja yksi osa vettä.4.2 1:10 laimennettu rikkihappo:yksi osa rikkihappoa (tiheys = 1,84) kymmeneen osaan vettä4.3 1:1 laimennettu ammoniakkiliuos:yksi osa ammoniakkia (tiheys = 0,88) ja yksi osa vettä4.4 Kylläinen ammoniakkioksalaattiliuos ((NH4)2 C2O4 H2O) ympäristön lämpötilassa (n. 40 g/l).4.5 Sitruunahappoliuos, 30 % (massa/tilavuus)4.6 Ammoniumkloridiliuos, 5 % (massa/tilavuus)4.7 Bromtymolisinistä 95 %:n etanolissa, 0,1 % (massa/tilavuus)4.8 Bromkresolivihreää 95 %:n etanolissa, 0,04 % (massa/tilavuus)4.9 Natriumpermanganaatti standardiliuoksena, 0,02 M.5 VÄLINEET5.1 Suodatinupokas, jossa lasisintteri, huokoisuudeltaan 5 20 ìm.5.2 Kuumavesihaude.6 ANALYSOITAVAN LIUOKSEN VALMISTAMINENPipetoidaan menetelmällä 8.1 tai 8.3 saatua uuteliuosta sellainen erä, joka sisältää 15 50 mg kalsiumia (= 21 70 mg CaO) 400 ml:n dekantterilasiin. Olkoon tämän erän tilavuus v2. Neutraloidaan tarvittaessa (indikaattori (4.7) muuttuu vihreästä siniseksi) muutamalla tipalla ammoniakkiliuosta (4.3).Lisätään yksi millilitra sitruunahappoliuosta (4.5) ja viisi millilitraa ammoniumkloridiliuosta (4.6).7 KALSIUMOKSALAATIN SAOSTAMINENLisätään n. 100 ml vettä. Kuumennetaan kiehuvaksi, lisätään 8 10 tippaa indikaattoriliuosta (4.8) ja, hitaasti, 50 ml ammoniumoksalaattiliuosta (4.4). Jos sakkaa muodostuu, se liuotetaan lisäämällä muutama tippa suolahappoa (4.1).Neutraloidaan erittäin hitaasti ammoniakkiliuoksella (4.3) koko ajan sekoittaen, kunnes pH on 4.4 4.6 (indikaattori (4.8) muuttuu vihreästä siniseksi). Dekantterilasi pannaan kiehuvaan vesihauteeseen (5.2) n. 30 minuutiksi.Dekantteri nostetaan pois hauteesta, jätetään odottamaan tunniksi ja suodatetaan upokkaaseen (5.1).8 OKSALAATTISAKAN TITRAUSDekantterilasia ja upokasta pestään kunnes ammoniumoksalaatin ylimäärä on täysin poistunut. (Tämä voidaan testata sillä, että pesuvedessä ei enää ole kloridia). Upokas pannaan 400 ml:n dekantterilasiin ja sakka liuotetaan 50 ml:aan kuumaa rikkihappoa (4.2). Dekantterilasiin lisätään vettä, niin että kokonaistilavuus on n. 100 ml. Lämmitetään 70 80 °C:een ja titrataan tipoittain permanganaattiliuoksella (4.9), kunnes vaaleanpunainen väri pysyy minuutin. Olkoon tämä tilavuus n.9 TULOSTEN ILMOITTAMINENLannoitteen kalsiumpitoisuus (Ca) on seuraava:Ca (%) = n × 0,2004 × >NUM>t/>DEN>0,02 × >NUM>v1/>DEN>v2 × mjossa>TAULUKON PAIKKA>CaO (%) = Ca (%) × 1,400Menetelmä 8.7MAGNESIUMIN MÄÄRITTÄMINEN ATOMIABSORPTIOSPEKTROFOTOMETRIALLA1 SOVELTAMISALATässä asiakirjassa määritellään menetelmä magnesiumin määrittämiseksi lannoiteuutteista.2 KÄYTTÖALATätä menetelmää sovelletaan alla seuraavin poikkeuksin menetelmillä 8.1 ja 8.3 saatuihin ETY-lannoitteiden uutteisiin, joita koskee velvoite kokonais- ja/tai vesiliukoisen kalsiumin määrän ilmoittamisesta:Toissijaisia ravinteita koskevan direktiivin (89/284/ETY) liitteessä luetellut lannoitteet:Tyyppi 4 (kieseriitti),Tyyppi 5 (magnesiumsulfaatti),Tyyppi 7 (kieseriitti, jossa kaliumsulfaattia),joihin sovelletaan menetelmää 8.8.Tämä menetelmä soveltuu kaikille lannoiteuutteille, jotka sisältävät magnesiumkompleksometristä määritystä häiritseviä alkuaineita.3 PERIAATEMagnesiumin määrittäminen atomiabsorptiospektrofotometrialla, kun uute on asianmukaisesti laimennettu.4 REAGENSSIT4.1 Suolahappo, 1 M liuos4.2 Suolahappo, 0,5 M liuos4.3 Magnesiumin standardiliuos, 1,00 mg/ml.4.3.1 Liuotetaan 1,013 g magnesiumsulfaattia (MgSO4, 7H2O) 100 ml:aan 0,5 M suolahappoliuosta (4.2).4.3.2 Ensimmäinen vaihtoehto: punnitaan 1,658 g magnesiumoksidia (MgO), joka on aiemmin kalsinoitu karbonaattien poistamiseksi dekantterilasiin, johon kaadetaan myös 100 ml vettä ja 120 ml 1 M suolahappoa (4.1). Kun se on liuennut, dekantoidaan kvantitatiivisesti 1 000 ml:n mittapulloon. Täytetään merkkiin ja sekoitetaan.4.3.3 Toinen vaihtoehto: valmiina ostettava standardiliuos.Laboratorio vastaa näiden liuosten testaamisesta.4.4 Strontiumkloridiliuos.Liuotetaan 75 g strontiumkloridia (SrCl2 6H2O) suolahappoliuokseen (4.2) ja lisätään samaa happoliuosta, kunnes kokonaistilavuus on 500 ml.5 VÄLINEETAtomiabsorbtiospektrofotometri, jossa magnesiumlamppu, säädetty arvoon 285,2 nm.Ilma-asetyleeniliekki.6 NÄYTTEEN VALMISTUSKs. menetelmät 8.1 ja 8.3.7 MENETTELY7.1 Jos lannoitteen ilmoitettu magnesiumpitoisuus (Mg) on yli 6 % (ts. 10 % magnesiumoksidina), pipetoidaan 25 ml (V1) uuteliuosta (6) 100 ml:n mittapulloon, joka täytetään vedellä merkkiin ja sekoitetaan. Laimennuskerroin on D1 = 100/V1.7.2 Pipetoidaan 10 ml uuteliuosta (6) tai liuosta (7.19) 200 ml:n mittapulloon. Täytetään 0,5 M suolahapolla merkkiin (4.2) ja sekoitetaan. Laimennuskerroin on 200/10.7.3 Laimennetaan tämä liuos (7.2) 0,5 M suolahappoliuoksella (4.2), jotta saadaan spektrofotometrin (5.1) optimaaliselle toiminta-alueelle sopiva pitoisuus. V2 on näytteen tilavuus 100 ml:ssa. Laimennuskerroin on D2 = 100/V2.Lopullisen laimennoksen pitää sisältää 10 % tilavuus/tilavuus strontiumkloridiliuosta (4.4).7.4 Sokealiuoksen valmistaminenValmistetaan sokealiuos toistamalla koko menettelytapa uuttamisesta asti (menetelmä 8.1 tai 8.3) niin että jätetään pois vain analysoitava lannoitenäyte.7.5 Kalibrointiliuosten valmistaminenLaimentamalla standardiliuosta (4.3) 0,5 M suolahapolla valmistetaan vähintään viisi erilaista kalibrointiliuosta, joiden pitoisuus on laitteen (5.1) optimaalisella mittausalueella.Näiden liuosten pitää sisältää 10 % tilavuus/tilavuus strontiumkloridiliuosta (4.4).7.6 MittaaminenSpektrometri (5.1) säädetään aallonpituudelle 285,2 nm.Suihkutetaan peräkkäin kalibrointiliuoksia (7.5), näyteliuosta (7.3) ja sokealiuosta (7.4). Instrumentti pestään huolellisesti seuraavaksi mitattavalla liuoksella.Tämä toimenpide toistetaan kolmesti kaikilla liuoksilla. Kalibrointikäyrä piirretään käyttäen kunkin kalibroinnin (7.5) ordinaattoina absorbanssin keskiarvoa ja abskissoina vastaavaa magnesiumin pitoisuutta ilmaistuna ìg/ml.Määritetään magnesiumin pitoisuus näytteessä (7.3), Xs ja nollaliuoksessa (7.4), Xb, vertaamalla kalibrointikäyrään.8 TULOSTEN ILMOITTAMINENLasketaan magnesiumin (Mg) tai magnesiumoksidin (MgO) määrä näytteessä kalibrointiliuosten perusteella ja ottaen huomioon sokeakokeen tulos.Magnesiumpitoisuus (Mg) prosentteina lannoitteesta onMg (%) = >NUM>(Xs × Xb) D1 (200/10) D2 500.100/>DEN>1000.1000 M>TAULUKON PAIKKA>MgO (%) = Mg (%)/0,6Menetelmä 8.8MAGNESIUMIN MÄÄRITYS KOMPLEKSOMETRISESTI1 SOVELTAMISALATässä asiakirjassa määritellään menetelmä magnesiumin määrittämiseksi lannoiteuutteista.2 KÄYTTÖALUETätä menetelmää sovelletaan seuraavassa lueteltujen ETY-lannoitteiden uutteisiin, joista on säädetty tehtäväksi kokonais- ja/tai vesiliukoisen magnesiumin määritys:- Direktiivissä 76/116/ETY luetellut lannoitteet: yksiravinteiset typpilannoitteet, tyyppi 1 b (kalsiummagnesiumnitraatti), tyyppi 7 (magnesiumsulfonitraatti), tyyppi 8 (magnesiumia sisältävät typpilannoitteet) ja yksiravinteiset kaliumlannoitteet, tyyppi 2 (rikastettu kainiitti), tyyppi 4, magnesiumia sisältävä kaliumkloridi), tyyppi 6 (magnesiumsuolaa sisältävä kaliumsulfaatti),- toissijaisia ravinteita koskevan direktiivin (89/284/ETY) liitteessä luetellut lannoitteet.3 PERIAATEMagnesium liuotetaan menetelmillä 8.1 ja/tai 8.3. Ensimmäinen titraus: ensin Ca:n ja Mg:n EDTA:lla, mukana Eriokromimusta T. Toinen titraus: Ca:n EDTA:lla, mukana calcein tai calcone-hiilihappo. Magnesium saadaan erotuksesta.4 REAGENSSIT4.1 Magnesium, 0,05 moolinen standardiliuos:4.1.1 Liuotetaan 1,232 g magnesiumsulfaattia (MgSO4 7H2O) 0,5 M suolahappoliuokseen (4.11) lisätään samaa happoa, kunnes liuosta on 100 ml.4.1.2 Vaihtoehto: punnitaan 2,016 g magnesiumoksidia, joka on aiemmin kalsinoitu karbonaattien poistamiseksi, dekantterilasiin, johon kaadetaan 100 ml vettä.Sekoitetaan joukkoon n. 120 ml n. 1 M suolahappoa (4.12). Liuotuksen jälkeen siirretään kvantitatiivisesti 1 000 ml:n mittapulloon. Täytetään merkkiin ja sekoitetaan.Yhden ml:n näitä liuoksia tulisi sisältää 1,216 mg Mg (= 2,016 mg MgO)Laboratorio vastaa tämän standardiliuoksen pitoisuuden testauksesta.4.2 0,05 moolinen EDTA-liuosPunnitaan 18,61 g etyleenidiamiinitetraetikkahapon dinatriumsuolaa (C10H14N2Na2O82H2O) 1 000 ml:n dekantterilasiin ja liuotetaan 600 800 ml:aan vettä. Liuos siirretään kvantitatiivisesti 1 000 ml:n mittapulloon. Täytetään merkkiin ja sekoitetaan. Tämä liuos tarkistetaan standardiliuokseen (4.1) nähden titraamalla jälkimmäisestä 20 ml:n näyte kohdassa 7.2 selostetun analyysimenetelmän mukaisesti.Yhden millilitran EDTA-liuosta tulisi vastata 1,216 mg Mg (= 2,016 mg MgO) ja 2,004 mg Ca (= 2,804 mg CaO) (Ks. huomautukset 10.1 ja 10.6).4.3 Kalsium, 0.05 moolinen standardiliuosPunnitaan 5,004 g kuivaa kalsiumkarbonaattia dekantterilasiin ja päälle kaadetaan 100 ml vettä. Joukkoon kaadetaan vähitellen 120 ml n. 1 M suolahappoa (4.12).Kuumennetaan kiehuvaksi, jotta hiilidioksidi poistuu, jäähdytetään, siirretään kvantitatiivisesti yhden litran mittapulloon, täytetään vedellä merkkiin ja sekoitetaan. Tämä liuos tarkistetaan EDTA-liuokseen (4.2) nähden analyysimenetelmän 7.3 mukaisesti. Yhden millilitran tätä liuosta tulisi sisältää 2,004 mg Ca (= 2,804 mg CaO) ja sen tulisi vastata 1 ml 0,05 moolista EDTA-liuosta (4.2).4.4 Calcein-indikaattoriHuhmaressa sekoitetaan huolellisesti 1 g calceinia ja 100 g natriumkloridia. Tätä seosta käytetään 10 mg. Indikaattori muuttuu vihreästä oranssiksi. Titrausta jatketaan, kunnes vihreä sävy on täysin hävinnyt.4.5 Calcon-hiilihappoindikaattoriLiuotetaan 400 mg calcon-karbonihappoa 100 ml:aan metanolia. Tämä liuos säilyy vain n. 4 viikkoa. Liuosta käytetään neljä tippaa. Indikaattori muuttuu punaisesta siniseksi. Titrausta jatketaan, kunnes sininen väri ei enää punerra.4.6 Eriokromimusta-T-indikaattoriLiuotetaan 300 mg Eriokromimusta-T:tä seokseen, jossa on 25 ml propanoli-1:a ja 15 ml trietanolamiinia. Liuos säilyy vain n. neljä viikkoa. Liuosta käytetään kolme tippaa. Indikaattori muuttuu punaisesta siniseksi, ja titrausta jatketaan, kunnes sininen väri ei enää punerra. Väri muuttuu vain silloin, kun mukana on magnesiumia. Tarvittaessa lisätään 1 ml standardiliuosta (4.1).4.7 KaliumsyanidiliuosKCN:n vesiliuos, jonka pitoisuus on 2 %. (Ei saa pipetoida suulla, ks. myös 10.7).4.8 Kaliumhydroksidi- ja kaliumsyanidiliuosLiuotetaan veteen 280 g KOH:ta ja 66 g KCN:ää, lisätään vettä, kunnes tilavuus on 1 l ja sekoitetaan.4.9 Puskuriliuos, jonka pH on 10,5Liuotetaan 500 ml:n mittapullossa 33 g ammoniumkloridia 200 ml:aan vettä, lisätään 250 ml ammoniakkia (tiheys = 0,91). Pullo täytetään vedellä merkkiin ja sekoitetaan. Liuoksen pH tarkistetaan säännöllisin väliajoin.4.10 Laimennettu suolahappo:yksi osa suolahappoa (tiheys = 1,18) ja yksi osa vettä.4.11 Suolahappoliuos, n. 0,5 M.4.12 Suolahappoliuos, n. 1 M.4.13 Natriumhydroksidiliuos, 5 M.5 VÄLINEET5.1 Magneettinen tai mekaaninen sekoitin.5.2 pH-mittari.6 VERTAILUKOESuoritetaan analyysi sellaisilla määrillä liuosta (4.1 ja 4.3), että Ca/Mg-suhde on suunnilleen sama kuin analysoitavassa liuoksessa. Tätä varten titrataan standardiliuoksen (4.3) (a)-arvo ja standardiliuoksen (4.1) (b-a)-arvo. (a) ja (b) ovat ne EDTA-liuoksen millilitramäärät, joita on käytetty analysoitavan liuoksen kahdessa titrauksessa. Menettelytapa on oikea vain, jos EDTA-liuokset, kalsium ja magnesium ovat täsmälleen vastaavat. Ellei näin ole, tarvitaan korjauksia.7 ANALYSOITAVAN LIUOKSEN VALMISTUSKs. menetelmät 8.1 ja 8.3.8 MÄÄRITYS8.1 Analyysiin pipetoidun liuosmäärän tulee, mikäli mahdollista, sisältää 9 18 mg magnesiumia (= 15 30 mg MgO).8.2 Titraus, jossa mukana Eriokromimusta-T.Pipetoidaan sopiva määrä (8.1) analysoitavaa liuosta 400 ml:n dekantterilasiin. Neutraloidaan liika happo 5 M natriumhydroksidiliuoksella (4.12) pH mittaria käyttäen. Laimennetaan vedellä n. 100 ml:ksi. Lisätään 5 ml puskuriliuosta (4.9). Mittarilla mitatun pH:n tulee olla 10,5 ± 0,1. Lisätään 2 ml kaliumsyanidiliuosta (4.7) ja kolme tippaa Eriokromimusta-T-indikaattoria (4.6). Titrataan EDTA-liuoksella (4.2) sekoittaen kevyesti sekoittimella (5.1) (ks. 10.2, 10.3 ja 10.4). Olkoon 'b` 0,05 moolisen EDTA-liuoksen määrä millilitroina.8.3 Titraus, jossa mukana calcein tai calcon-karbonihappo.Pipetoidaan sama määrä analyysiliuosta kun edellä (8.2) 400 ml:n dekantterilasiin. Neutraloidaan liika happo 5 M suolahappoliuoksella (4.13) pH-mittaria käyttäen. Laimennetaan vedellä n. 100 ml:ksi. Lisätään 10 ml KOH/KCN-liuosta (4.8) ja indikaattoria (4.4 tai 4.5). Sekoittaen kevyesti sekoittimella (5.1) titrataan EDTA-liuoksella (4.2) (ks. 10.2, 10.3 ja 10.4). Olkoon 'a` 0,05 moolisen EDTA-liuoksen määrä millilitroina.9 TULOSTEN ILMOITTAMINENETY-lannoitteille, joihin menetelmää sovelletaan (5 g lannoitetta 500 ml:ssa uutetta), pitoisuus on prosentteina:MgO (%) lannoitteessa = >NUM>(b - a) × T/>DEN>MMg (%) lannoitteessa = >NUM>(b - a) × T'/>DEN>Mjossa>TAULUKON PAIKKA>10 HUOMAUTUKSIA10.1 Stökiometrinen suhde EDTA:n ja metallin välillä on kompleksiometrisissä analyyseissa aina 1:1 riippumatta metallien valenssista ja huolimatta siitä, että EDTA:n valenssi on 4. EDTA-titrausliuos ja standardiliuokset ovat siksi molaarisia eivätkä normaalisia.10.2 Kompleksiometriset indikaattorit ovat usein herkkiä ilman vaikutukselle. Liuoksen väri saattaa hävitä titrattaessa. Tällöin lisätään pari tippaa indikaattoria. Tämä koskee etenkin Eriokromimustaa ja calcon-karbonihappoa.10.3 Metalli-indikaattorikompleksit ovat usein suhteellisen stabiileja ja värin muutos saattaa kestää jonkin aikaa. Sen vuoksi viimeiset EDTA-tipat on lisättävä hitaasti ja lisäksi on lisättävä tippa 0,05 moolista magnesium- (4.1) tai kalsiumliuosta (4.3), jolla varmistetaan, ettei väri ole jo muuttunut. Tämä koskee etenkin Eriokromi-magnesiumkompleksia.10.4 Indikaattorin värin muutosta ei pidä tarkkailla pystysuunnassa vaan vaakatasossa poikki koko liuoksen, ja dekantteri tulee sijoittaa valkeaa taustaa vastaan hyvin valaistuna. Indikaattorin muuttumista voidaan tarkkailla helposti myös, kun dekantterilasi on asetettu himmeälle lasilevylle, joka on valaistu alhaalta päin (25 W lampulla).10.5 Tämä analyysi edellyttää jonkin verran kokemusta. Vaikeaa on mm. standardiliuosten 4.1 ja 4.3 värimuutosten huomaaminen. On suositeltavaa, että määritykset tekee aina sama laboratoriokemisti.10.6 Jos käytetään valmista EDTA-liuosta, jonka pitoisuudesta on annettu takuu (esim. Titrisol, Normex), saattaa standardiliuosten 4.1, 4.2 ja 4.3 vastaavuuden tarkistus olla yksinkertaisempaa.10.7 Kaliumsyanidia sisältäviä liuoksia ei saa kaataa viemäriin, ennen kuin syanidi on muutettu vaarattomaksi yhdisteeksi, esim. hapettamalla se natriumhypokloriitilla ja tekemällä se sen jälkeen emäksiseksi.Menetelmä 8.9SULFAATTIEN MÄÄRITTÄMINEN1 SOVELTAMISALATässä asiakirjassa määritellään menetelmä liuoteuutteissa sulfaatteina esiintyvän rikin määrittämiseksi.2 KÄYTTÖALUETätä menetelmää sovelletaan menetelmien 8.1, 8.2, 8.3 ja 8.4 mukaan saaduissa uutteissa esiintyvään rikkiin.3 PERIAATEGravimetrinen määritys bariumsulfaattin4 REAGENSSIT4.1 Laimennettu suolahappo:Yksi osa suolahappoa (tiheys = 1,18) ja yksi osa vettä.4.2 Bariumkloridiliuos BaCl2 2H2O:122 g/l.4.3 Hopeanitraattiliuos: 5 g/l5 VÄLINEET5.1 Posliiniupokkaita5.2 Kuumavesihaude5.3 Kuivatusuuni, säädetty lämpöön 105 °C ± 1 °C.5.4 Sähköuuni, säädetty lämpöön 800 °C ± 50 °C.6 MENETTELY6.1 Näytteen valmistaminen liuoksestaPipetoidaan sellainen määrä kohdassa 2 mainitusta uuteliuoksesta, että se sisältää 20 100 mg S tai 50 250 mg SO3.Tämä liuos pannaan sopivan kokoiseen dekantterilasiin. Lisätään 20 ml laimennettua suolahappoa (4.1). Lisätään vettä, niin että liuosta saadaan n. 300 ml.6.2 SaostaminenLiuos kuumennetaan kiehuvaksi. Lisätään tipoittain n. 20 ml bariumkloridiliuosta (4.2) sekoittaen liuosta voimakkaasti. Keitetään muutaman minuutin ajan.Kellonlasilla peitetty dekantterilasi pannaan kiehuvaan vesihauteeseen (5.2) tunniksi. Annetaan seistä kuumana (± 60 °C), kunnes päällä oleva neste on kirkasta. Kirkas liuos dekantoidaan kvantitatiivisen, tuhkattoman suodatinpaperin läpi. Seos pestään useaan kertaan kuumalla vedellä. Sakkaa pestään suodattimessa, kunnes suodoksessa ei enää ole kloridia. Tämä voidaan tarkistaa hopeanitraattiliuoksella (4.3).6.3 Sakan hehkuttaminen ja punnitseminenSuodatinpaperi ja sakka pannaan posliiniupokkaaseen (5.1), joka on tätä ennen punnittu 0,1 mg:n tarkkuudella. Kuivataan uunissa (5.3) ja hehkutetaan n. puolen tunnin ajan 800 °C:ssa (5.4). Jäähdytetään eksikkaattorissa ja punnitaan 0,1 mg:n tarkkuudella.7 TULOSTEN ILMOITTAMINENYksi milligramma bariumsulfaattia vastaa 0,137 mg S:aa tai 0,343 mg SO3:a.Lannoitteen rikkipitoisuus prosentteina on seuraava:S (%) = w × 0,0137 × >NUM>V1/>DEN>v2 × mSO3 (%) = S (%) × 2,5missä>TAULUKON PAIKKA>Menetelmä 8.10UUTETUN NATRIUMIN MÄÄRITTÄMINEN1 SOVELTAMISALATässä asiakirjassa määritellään menettelytapa natriumin analysoimiseksi lannoiteuutteista.2 KÄYTTÖALUETätä menetelmää sovelletaan ETY-lannoitteisiin, joista on neuvoston direktiivillä 89/284/ETY määrätty ilmoittamaan natriumin määrä.3 PERIAATEKun menetelmällä 8.1 ja/tai 8.3 saatu uute on laimennettu sopivasti, liuoksen natriumpitoisuus määritetään liekkiemissiospektrofotometrialla.4 REAGENSSIT4.1 Laimennettu suolahappo:Yksi osa suolahappoa a. p. (tiheys 1,18) ja yksi osa vettä.4.2 Alumiininitraatti Al(NO3)3, 9H2O.4.3 Cesiumkloridi, CsCl.4.4 Vedetön natriumkloridi, NaCl.4.5 Cesiumkloridin ja alumiininitraatin liuos.Liuotetaan veteen 50 g cesiumkloridia (4.3) ja 250 g alumiininitraattia (4.2) 1 000 ml:n mittapullossa. Täytetään vedellä merkkiin ja sekoitetaan.4.6 Natriumin standardiliuos, jossa on 1 mg Na/ml.Liuotetaan veteen 2,542 g natriumkloridia (4.4) 1 000 ml:n mittapullossa. Lisätään 10 ml suolahappoa (4.1). Täytetään vedellä merkkiin ja sekoitetaan.5 VÄLINEETSpektrofotometri, jossa liekkiemissiolaite, säädetty aallonpituudelle 589,3 nm.6 KALIBROINTILIUOKSET6.1 Pipetoidaan 10 ml standardiliuosta (4.6) 250 ml:n mittapulloon. Täytetään merkkiin ja sekoitetaan. Liuoksen pitoisuus: 40 ìg/ml Na.6.2 Pipetoidaan 0, 5, 10, 15, 20, 25 ml väliliuosta (6.1) 100 ml:n mittapulloihin. Lisätään 10 ml liuosta (4.5). Täytetään merkkiin ja sekoitetaan. Liuosten pitoisuus 0, 2, 4, 6, 8, 10 ìg/ml Na.7 MITATTAVIEN LIUOSTEN VALMISTAMINENMenetelmien 8.1 tai 8.3 mukaisten uuteliuosten oletetun natriumpitoisuuden mukaan (5 g lannoitetta 500 ml:ssa) laimennetaan seuraavan taulukon mukaisesti:>TAULUKON PAIKKA>Laimennetaan vedellä välilaimennokseksi. Lopullista laimennusta varten lisätään 10 ml liuosta (4.5) 100 ml:n mittapullossa.1 g:n punnituksessa kerrotaan lopullisen laimennoksen tilavuus (V4) viidellä.8 MÄÄRITTÄMINENSäädetään spektrofotometri (5.1) aallonpituudella 589,3 nm tapahtuvaa mittausta varten.Laite kalibroidaan mittaamalla kalibrointiliuosten (6.2) vaste. Laitteen herkkyys on säädettävä sellaiseksi, että väkevin standardi on lähellä asteikon ylärajaa.Mitataan analysoitavan näyteliuoksen (7) vaste. Kaikki mittaukset toistetaan kolme kertaa.9 TULOSTEN ILMOITTAMINENPiirretään kalibrointikäyrä merkiten ordinaatalle kunkin kalibrointiliuoksen keskimääräinen vaste ja abskissalle vastaava pitoisuus (mikrogrammaa/ml). Lasketaan natriumin määrä standardiliuosten perusteella ottaen huomioon laimennusaste. Tulos ilmoitetaan prosentteina näytteestä.Natrium (Na) pitoisuus prosentteina lannoitteessa on seuraava:Na (%) = ×   >NUM>v3/>DEN>v4 >NUM>v1/>DEN>v2 >NUM>10-2/>DEN>mNa2O (%) = Na (%) × 1,348jossa>TAULUKON PAIKKA>"


Avis juridique important

|

31970L0157

Neuvoston direktiivi 70/157/ETY, annettu 6 päivänä helmikuuta 1970, moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 042 , 23/02/1970 s. 0016 - 0020 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 1 s. 0117  Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1970(I) s. 0095  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 1 s. 0117  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1970(I) s. 0111  - 0116 Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 1 s. 0061  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 1 s. 0189  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 1 s. 0189

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 6 päivänä helmikuuta 1970,moottoriajoneuvojen sallittua melutasoa ja pakojärjestelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (70/157/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettätekniset vaatimukset, jotka moottoriajoneuvojen on kansallisen lainsäädännön mukaan täytettävä, liittyvät muun muassa sallittuun melutasoon ja pakojärjestelmään, janämä vaatimukset eroavat jäsenvaltioittain; sen vuoksi on tarpeen, että jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko niiden voimassa olevien määräystensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti jotta ETY-tyyppihyväksyntää, josta säädetään moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä(3), voitaisiin soveltaa kaikkiin ajoneuvotyyppeihin,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tässä direktiivissä "ajoneuvolla" tarkoitetaan kaikkia tieliikenteeseen tarkoitettuja, korilla varustettuja tai ilman sitä olevia, vähintään nelipyöräisiä moottoriajoneuvoja, joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 25 km/h, lukuun ottamatta kiskoilla kulkevia ajoneuvoja, maataloustraktoreita ja -koneita sekä moottorityökoneita.2 artikla Jäsenvaltio ei saa evätä ajoneuvolta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää sallittuun melutasoon tai pakojärjestelmään liittyvistä syistä, jos sen melutaso ja pakojärjestelmä täyttävät tämän direktiivin liitteessä vahvistetut vaatimukset.3 artikla Tarvittavat muutokset liitteen vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen on tehtävä moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksynnästä annetun neuvoston direktiivin 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, lukuun ottamatta I.1 ja I.4.1.4 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 6 päivänä helmikuuta 1970.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. HARMEL(1) EYVL N:o C 160, 18.12.1969, s. 7(2) EYVL N:o C 48, 16.4.1969, s. 16(3) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1LIITE I SALLITUT MELUTASOTI.1 Raja-arvotTämän direktiivin 1 artiklassa tarkoitettujen ajoneuvojen melutaso ei saa tässä liitteessä määritellyissä olosuhteissa mitattuna ylittää seuraavia arvoja:>TAULUKON PAIKKA>I.2 MittauslaitteetAjoneuvojen tuottama melu on mitattava kansainvälisen sähköteknisen toimikunnan julkaisussa 179, 1. painos (1965), esitetyn mukaisella äänitasomittarilla.I.3 MittausolosuhteetMittaukset on tehtävä kuormaamattomilla ajoneuvoilla öriittävän hiljaisella ja avoimella paikalla (ympäristömelu ja tuulen ääni vähintään 10 dB(A) hiljaisemmat kuin mitattava melu).Mittausalue voi olla esimerkiksi avoin kenttä, jonka säde on 50 metriä ja jonka keskialue on käytännöllisesti katsoen vaakasuora ja säteeltään vähintään 20 metriä ja jonka päällyste on betonia, asfalttia tai vastaavaa materiaalia, eikä sen pinnalla saa olla irtonaista lunta, pitkää ruohoa, irtomaata tai tuhkaa.Testiradan pinta ei saa aiheuttaa tavanomaista voimakkaampaa rengasmelua. Tätä ehtoa sovelletaan ainoastaan öliikkuville ajoneuvoille tehtävissä melumittauksissa.Mittaus on suoritettava hyvällä säällä heikossa tuulessa. Ajoneuvon tai mikrofonin lähistöllä ei saa olla laitteiston lukemia ottavaa tarkkailijaa lukuun ottamatta ketään, sillä ajoneuvon tai mikrofonin lähellä olevat katsojat saattavat vaikuttaa huomattavasti laitteiston lukemiin. Merkittävät osoittimen heilahtelut, joilla ei näytä olevan yhöteyttä yleiseen melutasoon, on jätettävä huomiotta lukemia otettaessa.I.4 MittausmenetelmäI.4.1 Liikkeessä olevien ajoneuvojen melumittaus (tyyppihyväksyntää varten)Ajoneuvon molemmilta puolilta on suoritettava vähintään kaksi mittausta. Säätötarkoituksessa voidaan suorittaa edeltäviä mittauksia, mutta niitä ei oteta huomioon.Mikrofoni on sijoitettava 1,2 metrin korkeudelle maanpinnasta ja 7,5 metrin etäisyydelle ajoneuvon keskilinjan kulkureitistä CC, mitattuna tämän suoran normaalia PP' pitkin (kuva 1).Testiradalle on merkittävä suoran PP' kanssa yhdensuuntaiset ja siitä 10 metrin etäisyydellä eteen- ja taaksepäin sijaitsevat suorat AA' ja BB'. Ajoneuvon on lähestyttävä suoraa AA' tasaisella nopeudella jäljempänä määritellyllä tavalla. Tämän jälkeen kaasuläppä on avattava mahdollisimman nopeasti ja pidetään täysin auki, kunnes ajoneuvon takaosa(1) on ylittänyt linjan BB'; tämän jälkeen kaasuläppä on suljettava mahdollisimman nopeasti.Suurin mitattu melutaso katsotaan mittaustulokseksi.I.4.1.1 Ilman vaihteistoa olevat ajoneuvotAjoneuvon on lähestyttävä suoraa AA' tasaisella nopeudella, joka vastaa alhaisinta seuraavasta kolmesta nopeudesta:- moottorin kierrosnopeus, joka on kolme neljäsosaa siitä kierrosnopeudesta, jolla moottori kehittää suurimman tehonsa- moottorin kierrosnopeus, joka on kolme neljäsosaa kierroslukurajoittimen sallimasta suurimmasta kierrosnopeudesta;- 50 km/h.I.4.1.2 Käsivalintaisella vaihteistolla varustetut ajoneuvotVaihteita on käytettävä seuraavasti:I.4.1.2.1 - jos ajoneuvo on varustettu vaihteistolla, jossa on kaksi, kolme tai neljä vaihdetta eteenpäin, on käytettävä toista vaihdetta;I.4.1.2.2 - jos vaihteistossa on enemmän kuin neljä vaihdetta eteenpäin, on käytettävä kolmatta vaihdetta;I.4.1.2.3 - jos vaihteistossa on kaksi aluetta (jakovaihöteisto tai kaksinopeuksinen takaakseli), on käytettävä suurimman nopeuden antavaa välitystä.Ajoneuvon on lähestyttävä suoraa AA' tasaisella nopeudella, joka vastaa alhaisinta seuraavasta kolmesta nopeudesta:- moottorin kierrosnopeus, joka on kolme neljäsosaa siitä kierrosnopeudesta, jolla moottori kehittää suurimman tehonsa;- moottorin kierrosnopeus, joka on kolme neljäsosaa kierroslukurajoittimen sallimasta suurimmasta kierrosnopeudesta;- 50 km/h.I.4.1.3 Automaattivaihteistolla varustetut ajoneuvotAjoneuvon on lähestyttävä suoraa AA' tasaisella nopeudella, joka vastaa alhaisempaa seuraavasta kahdesta nopeudesta:- 50 km/h,- kolme neljäsosaa suurimmasta rakenteellisesta nopeudesta.Jos valitsimessa on eri asentoja, on käytettävä "tavallista" kaupunkiajoon tarkoitettua valitsimen aluetta.I.4.1.4 Tulosten tulkintaI.4.1.4.1 Mittauslaitteiden epätarkkuuksien huomioon ottamiseksi on vähennettävä jokaisesta mittarilukemasta 1 dB(A).I.4.1.4.2 Mittaukset on katsottava päteviksi, jos kahden peräkkäisen mittauksen ero samalta puolelta autoa on enintään 2 dB(A).I.4.1.4.3 Suurin mitattu melutaso katsotaan testitulokseksi. Jos tämä tulos ylittää ajoneuvoluokan sallitun melutason 1 dB(A):llä, suoritetaan kaksi lisämittausta. Näin saaduista neljästä mittaustuloksesta kolmen on oltava vahvistettujen raja-arvojen sisällä.>VIITTAUS FILMIIN> I.4.2 Paikallaan olevien ajoneuvojen melumittausI.4.2.1 Äänitasomittarin sijoitusMittaukset on tehtävä pisteessä X, esitetty kuvassa 2, 7 metrin etäisyydellä ajoneuvon lähimmästä pinnasta.Mikrofoni on asetettava 1,2 metriä maanpinnan yläpuolelle.I.4.2.2 Mittausten lukumääräMittauksia on tehtävä vähintään kaksi.I.4.2.3 Ajoneuvon testausolosuhteetIlman kierroslukusäädintä olevien ajoneuvojen moottoria on käytettävä nopeudella, joka on kolme neljäsosaa valmistajan ilmoittamasta suurimman tehon kierrosnopeudesta. Moottorin kierrosnopeus on mitattava erillisellä mittauslaitteella, esimerkiksi ajorullilla ja kierrosnopeusmittarilla. Jos moottori on varustettu kierroslukurajoittimella, joka estää suurimman tehon kierrosnopeuden ylittämisen, sitä on käytettävä tämän sallimalla suurimmalla nopeudella.Ennen mittauksia moottori on käytettävä tavanomaiseen käyntilämpötilaansa.I.4.2.4 Tulosten tulkintaKaikki mitatut melutasolukemat on kirjattava selosteeseen.Moottoritehon laskennassa käytetty menetelmä on myös esitettävä, jos mahdollista. Ajoneuvon kuormitustila on mainittava.Mittaukset on katsottava päteviksi, jos kahden peräkkäisen mittauksen ero samalta puolelta autoa on enintään 2 dB(A).Suurin mitattu luku katsotaan mittaustulokseksi.>VIITTAUS FILMIIN>II PAKOJÄRJESTELMÄ (ÄÄNENVAIMENNIN)II.1 Jos ajoneuvo on varustettu pakoäänien vaimentamiseksi suunnitellulla laitteella (äänenvaimennin), sovelletaan II kohdan vaatimuksia. Jos moottorin ilmanotto on varustettu ilmansuodattimella, joka on tarpeellinen sallitun melutason noudattamiseksi, suodatin katsotaan osaksi äänenvaimenninta, ja II kohdan vaatimuksia sovelletaan myös tähän suodattimeen.II.2 Ajoneuvon tyyppihyväksyntätodistukseen on liitettävä piirustus pakojärjestelmästä.II.3 Äänenvaimentimeen on merkittävä pysyvästi sen merkkiä ja tyyppiä koskevat tiedot siten, että ne ovat helposti luettavissa.II.4 Kuitumaisen vaimennusmateriaalin käyttö äänenvaimentimien rakenteessa on sallittua vain, jos seuraavat ehdot täytetään:II.4.1 Kuitumaista vaimennusmateriaalia ei saa asentaa öosiin, joiden läpi virtaa pakokaasua.II.4.2 Kuitumaisen vaimennusmateriaalin pysyminen paikallaan koko vaimentimen käyttöiän ajan on varmistettava sopivilla laitteilla.II.4.3 Kuitumaisen vaimennusmateriaalin on kestettävä vähintään 20 % korkeampaa lämpötilaa kuin mitä vaimentimen toimintalämpötila kuitumaisen vaimennusmateriaalin sijoitusalueella saattaa olla.(1) Jos ajoneuvossa on perävaunu tai puoliperäövaunu, näitä ei oteta huomioon määrättäessä milloin ajoneuvo ylittää suoran BB'.


Avis juridique important

|

31996L0011

Komission direktiivi 96/11/EY, annettu 5 päivänä maaliskuuta 1996, elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvista muovisista tarvikkeista annetun direktiivin 90/128/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 061 , 12/03/1996 s. 0026 - 0030

KOMISSION DIREKTIIVI 96/11/EY,annettu 5 päivänä maaliskuuta 1996,elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvista muovisista tarvikkeista annetun direktiivin 90/128/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvia tarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/109/ETY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan,on kuullut elintarvikealan tiedekomiteaa,sekä katsoo, ettäelintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvista muovisista tarvikkeista annetun komission direktiivin 90/128/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 95/3/EY (3), 3 artiklan 4 kohdassa säädetään, että 1 päivästä tammikuuta 1997 vain direktiivin 90/128/ETY liitteessä II olevassa A jaksossa lueteltuja monomeerejä ja muita lähtöaineita saa käyttää muovisten tarvikkeiden valmistuksessa jaksossa mainituin rajoituksin; voidaan kuitenkin päättää tämän aikarajan lykkäämisestä tietyissä perustelluissa tapauksissa tiettyjen aineiden osalta, joiden käyttöä voidaan jatkaa kansallisella tasolla liitteessä II olevan B jakson mukaisesti,tiettyjen aineiden osalta elintarvikealan tiedekomitean pyytämät tiedot on toimitettu, mutta niitä ei ole vielä arvioitu, niitä arvioidaan parhaillaan tai ne aiotaan arvioida, ja siksi niiden säilyttäminen luettelossa on perusteltua,tiettyjen aineiden osalta elintarvikealan tiedekomitealle toimitetut tiedot sallivat kyseisten aineiden sisällyttämisen yhteisön luetteloihin ilman erityisiä rajoituksia,tässä direktiivissä suunnitellut yhteisön toimenpiteet eivät ylitä sitä, mikä on tarpeen direktiivissä 89/109/ETY jo asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 90/128/ETY seuraavasti:1. Korvataan 3 artiklan 4 kohta seuraavasti:"4. Vain liitteessä II olevassa A jaksossa lueteltuja monomeereja ja muita lähtöaineita saa käyttää muovisten tarvikkeiden valmistukseen 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen jaksossa eritellyin rajoituksin. Liitteessä II olevassa B jaksossa luetellut aineet voidaan kuitenkin poistaa ennen edellä mainittua ajankohtaa, jos A jaksoon sisällyttämistä varten pyydettyjä tietoja ei toimiteta ajoissa elintarvikealan tiedekomitean arvioitaviksi."2. Muutetaan liite II seuraavasti:a) Lisätään tämän direktiivin liitteessä I mainitut aineet A jaksoon numerojärjestyksessä.b) Poistetaan tämän direktiivin liitteessä II mainitut aineet B jaksosta.3. Lisätään tämän direktiivin liitteessä III mainitut aineet direktiivin 90/128/ETY liitteeseen III numerojärjestyksessä.2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1997. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näitä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä sovelletaan seuraavasti:Jäsenvaltioiden on- sallittava tämän direktiivin mukaisten elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien muovisten tarvikkeiden kauppa ja käyttö 1 päivästä tammikuuta 1997;- kiellettävä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien muovisten tarvikkeiden, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, valmistus ja tuonti yhteisöön 1 päivästä tammikuuta 1999.2. Jäsenvaltioiden antamissa 1 kohdassa mainituissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 5 päivänä maaliskuuta 1996.Komission puolestaMartin BANGEMANNKomission jäsen(1) EYVL N:o L 40, 11.2.1989, s. 38(2) EYVL N:o L 75, 21.3.1990, s. 19(3) EYVL N:o L 41, 23.2.1995, s. 44LIITE I >TAULUKON PAIKKA>LIITE II >TAULUKON PAIKKA>LIITE III >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31993L0034

Neuvoston direktiivi 93/34/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen lakisääteisistä merkinnöistä

Virallinen lehti nro L 188 , 29/07/1993 s. 0038 - 0043 Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 4 s. 0244  Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 4 s. 0244

NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/34/ETY,annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993,kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen lakisääteisistä merkinnöistäEUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/61/ETY (),ottaa huomioon komission ehdotuksen (),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäsisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palveluiden ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan; tätä tarkoitusta varten on säädettävä aiheellisista toimenpiteistä,kaikissa jäsenvaltioissa kaksi- ja kolmipyöräisten ajoneuvojen on lakisääteisten merkintöjen osalta täytettävä tietyt pakollisin vaatimuksin vahvistetut tekniset ominaisuudet, jotka eroavat jäsenvaltioittain; näiden vaatimusten erilaisuus haittaa yhteisön sisäistä kauppaa,tällaiset sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan esteet voidaan poistaa, jos kaikki jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset kansallisten säännöstensä sijasta,on tarpeen laatia yhdenmukaistetut vaatimukset kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen lakisääteisille merkinnöille, jotta direktiivissä 92/61/ETY säädetyt tyyppihyväksyntää ja osan tyyppihyväksyntää koskevat menettelyt voidaan ottaa käyttöön jokaisen tällaisen ajoneuvotyypin osalta,tällä alalla ehdotetun toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi tässä direktiivissä tarkoitetut yhteisön toimenpiteet ovat tarpeellisia, peräti välttämättömiä, vahvistetun tavoitteen eli ajoneuvotyypin yhteisön tyyppihyväksynnän saavuttamiseksi; yksittäiset jäsenvaltiot eivät erikseen voi saavuttaa sitä riittävässä määrin, jatämä direktiivi ei estä tiettyjä jäsenvaltioita pitämästä syrjimättömällä perusteella voimassa kaksi- ja kolmipyöräisiin moottoriajoneuvoihin sovellettavia lakisääteisiä merkintöjä koskevia pakollisia erityisvaatimuksia liikkumissääntöjen soveltamistarkoituksia varten, jos nämä erityisvaatimukset koskevat ajoneuvojen käyttöä eivätkä edellytä niiden rakenteeseen muutoksia, jotka voisivat olla esteenä tämän ajoneuvotyypin yhteisön tyyppihyväksynnälle,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkien direktiivin 92/61/ETY 1 artiklassa määriteltyjen ajoneuvotyyppien lakisääteisiin merkintöihin.2 artikla Kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin lakisääteisten merkintöjen osalta osan tyyppihyväksynnän antamismenettely ja näiden ajoneuvojen vapaan liikkumisen edellytykset vahvistetaan direktiivin 92/61/ETY II ja III luvussa.3 artikla Tarvittavat muutokset liitteiden vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen annetaan direktiivin 70/156/ETY 13 artiklassa () säädettyä menettelyä noudattaen.4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on viimeistään 14 päivänä joulukuuta 1994 annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.Jäsenvaltiot eivät ensimmäisessä alakohdassa mainitusta päivämäärästä alkaen saa kieltää lakisääteisiin merkintöihin liittyvistä syistä tämän direktiivin mukaisten ajoneuvojen ensimmäistä kertaa liikkeelle laskemista.Niiden on sovellettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä 14 päivästä kesäkuuta 1995.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.6 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 14 päivänä kesäkuuta 1993.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. TRØJBORG() EYVL N:o L 225, 10.8.1992, s. 72() EYVL N:o C 293, 9.11.1992, s. 43() EYVL N:o C 337, 21.12.1992, s. 103 jaEYVL N:o C 176, 28.6.1993() EYVL N:o C 73, 15.3.1993, s. 22() EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/53/ETY (EYVL N:o L 225, 10.8.1992, s. 1).LIITE KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISTEN MOOTTORIAJONEUVOJEN LAKISÄÄTEISIÄMERKINTÖJÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET1 YLEISTÄ1.1 Kaikki ajoneuvot on varustettava kilvellä ja merkinnöillä, jotka ovat seuraavissa kohdissa esitettyjen vaatimusten mukaiset. Valmistajan tai tämän edustajan on kiinnitettävä kilpi ja merkinnät.2 VALMISTAJAN KILPI2.1 Lisäyksessä 1 esitetyn mallin mukainen valmistajan kilpi on kiinnitettävä tukevasti helposti luoksepäästävään paikkaan ajoneuvon sellaiseen osaan, jota ei tavallisesti vaihdeta ajoneuvon käytön aikana; kilven on oltava helposti luettava, ja siinä on oltava pysyvästi seuraavat tiedot luetellussa järjestyksessä:2.1.1 valmistajan nimi;2.1.2 tyyppihyväksyntänumero, sellaisena kuin se esitetään kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun direktiivin 92/61/ETY 8 artiklassa;2.1.3 ajoneuvon valmistenumero (VIN);2.1.4 äänitaso pysähdyksen aikana...dB(A) kierrosten minuutissa ollessa ...2.2 Edellä olevan 2.1.2 kohdan vaatimusten mukaista tyyppihyväksyntämerkkiä ja 2.1.4 kohdan vaatimusten mukaista äänitasoa pysähdyksen aikana ja kierroksia minuutissa ei ilmoiteta lakisääteisiä merkintöjä koskevassa osan tyyppihyväksynnässä. Nämä tiedot on kuitenkin merkittävä kaikkiin tyyppihyväksytyn tyypin mukaisesti tuotettuihin ajoneuvoihin.2.3 Valmistaja voi merkitä lisätietoja vahvistettujen merkintöjen alle tai sivuille kuitenkin niin, että tällainen merkintä jää ulkopuolelle selvästi merkitystä suorakulmiosta, joka saa sisältää ainoastaan 2.1.1  P 2.1.4 kohdassa vahvistetut tiedot (ks. lisäys 1).3 AJONEUVON VALMISTENUMEROAjoneuvon valmistenumero on valmistajan jokaiselle ajoneuvolle erikseen antama merkeistä koostuva yhdistelmä. Sen tarkoituksena on varmistaa, että jokainen ajoneuvo voidaan selvästi tunnistaa 30 vuoden ajan valmistajan välityksellä tarvitsematta turvautua muihin tietoihin. Ajoneuvon valmistenumeron on vastattava seuraavia vaatimuksia:3.1 Valmistenumero on merkittävä valmistajan kilpeen. Se on lisäksi merkittävä alustaan tai runkoon helposti luoksepäästävään paikkaan ajoneuvon oikeanpuoleiseen puoliskoon esimerkiksi takomalla tai meistämällä niin, ettei se häviä näkyvistä tai turmellu.3.1.1 Ajoneuvon valmistenumeron on oltava kolmiosainen seuraavasti:3.1.1.1 ensimmäisessä osassa on oltava ajoneuvon valmistajalle annettu koodi, jonka perusteella valmistaja voidaan tunnistaa. Sen valtion toimivaltaisten viranomaisten, jossa valmistajalla on pääasiallinen toimipaikka, on annettava kyseistä koodia varten kolme merkkiä (kirjainta tai numeroa), jotka on sovittu Kansainvälisen standardisointijärjestön (ISO) valtuuttaman laitoksen kanssa. Ensimmäinen merkki ilmoittaa maantieteellisen alueen, toinen alueeseen kuuluvan maan ja kolmas valmistajan. Jos valmistaja tuottaa alle 500 ajoneuvoa vuodessa, kolmannen merkin on aina oltava 9. Edellä tarkoitettujen viranomaisten on kyseisten valmistajien tunnistamiseksi annettava lisäksi kolmannen osan kolmas, neljäs ja viides merkki;3.1.1.2 toisessa osassa on oltava kuusi merkkiä (kirjaimia tai numeroita), joiden tarkoituksena on ilmoittaa ajoneuvon yleiset ominaisuudet (tyyppi, vaihtoehto ja muunnos), joissa kussakin voi olla kaksi merkkiä. Jos valmistaja ei käytä yhtä tai useampaa näistä merkeistä, käyttämättömät merkkipaikat on täytettävä aakkos- tai numeromerkeillä valmistajan valinnan mukaan;3.1.1.3 kolmannessa osassa on oltava kahdeksan merkkiä, joista neljän viimeisen merkin on oltava numeromerkkejä, ja sen on yhdessä kahden ensimmäisen osan kanssa muodostettava kokonaisuus, jonka perusteella tietty ajoneuvo voidaan selvästi tunnistaa. Jokainen tyhjä merkkipaikka on täytettävä nollalla, jotta merkkien vaadittu kokonaismäärä saadaan täyteen;3.1.2 Valmistenumeron on aina, kun se on mahdollista, oltava yksirivinen. Poikkeuksellisesti ja teknisten syiden niin vaatiessa numero voi kuitenkin olla kaksirivinen. Mitään osaa ei tällöin kuitenkaan saa jakaa kahdelle riville.Jokaisen rivin alku ja loppu on merkittävä tunnuksella, joka ei ole arabialainen numero eikä roomalainen iso kirjain ja jota ei voi sekoittaa kumpaankaan. Tästä vaatimuksesta voidaan poiketa, jos valmistajan kilven numero on yksirivinen. Tunnus voidaan sijoittaa lisäksi yhdelle riville tunnuksen kolmen eri osan väliin (3.1.1 kohta).Merkkien välillä ei saa olla tyhjiä välejä.4 MERKIT4.1 Edellä 2 ja 3 kohdassa vahvistettuihin merkintöihin on käytettävä latinalaisia kirjaimia ja arabialaisia numeroita. Edellä 2.1.1, 2.1.3 ja 3 kohdassa vahvistetuissa tiedoissa käytettyjen latinalaisten kirjainten on oltava isoja kirjaimia.4.2 Ajoneuvon valmistenumeron tiedoissa:4.2.1 kirjainten I, O ja Q, ajatusviivojen, tähtien ja muiden erityisten merkkien käyttö ei ole sallittua;4.2.2 kirjainten ja numeroiden vähimmäiskorkeus on:4.2.2.1 4 mm ajoneuvon alustassa, rungossa tai vastaavassa rakenteessa olevissa merkeissä;4.2.2.2 3 mm valmistajan kilvessä olevissa merkeissä.Lisäys 1Esimerkki valmistajan kilvestäAlla oleva esimerkki ei vaikuta valmistajan kilvissä ilmoitettaviin todellisiin tietoihin eikä kilven tai sen numeroiden tai kirjainten mittoihin; se on ainoastaan ohjeellinen.Edellä 2.3 kohdassa tarkoitettuja lisätietoja voidaan merkitä vahvistettujen tietojen alle tai sivulle alla olevaan suorakulmioon.STELLA FABRICA MOTOCICLIe3 53643 G S K L M 3 A C 8 B 1 2 0 0 0 080 dB (A)   3 750 t/mSelitys:Yllä olevan esimerkkikilven ajoneuvon on rakentanut "Stella Fabbrica Motocicli", ja se on tyyppihyväksytty numerolla 5364 Italiassa (e3).Valmistenumerossa (3GSKLM3AC8B120000) on seuraavat tiedot: P ensimmäinen osa (3GS):  P 3: maantieteellinen alue (Eurooppa),  P G: maantieteellisellä alueella oleva maa (Saksa),  P S: valmistaja (Stella Fabbrica Motocicli), P toinen osa (KLM3AC):  P KL: ajoneuvotyyppi,  P M3: vaihtoehto (ajoneuvon kori),  P AC: muunnos (ajoneuvon moottori), P kolmas osa (8B120000):  P 8B12: ajoneuvon tunnistaminen ja yhdistäminen kahden muun valmistenumeron osan kanssa,  P 0000: käyttämättömät merkkipaikat täytetään nollilla, jotta merkkien vaadittu kokonaismäärä saadaan täyteen.Äänitaso pysähdyksen aikana on 80 dB (A) 3 750 kierroksella minuutissa.Lisäys 2Ilmoituslomake kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin lakisääteisistä merkinnöistä(Liitetään osan tyyppihyväksyntähakemukseen, jos se esitetään erillään ajoneuvontyyppihyväksyntähakemuksesta.)Järjestysnumero (hakijan antama) Kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin lakisääteisiä merkintöjä koskevassa osan tyyppihyväksyntähakemuksessa on eriteltävä tiedot, jotka esitetään direktiivin 92/61/ETY liitteessä II olevan A osan seuraavissa kohdissa: P 0.1 P 0.2 P 0.4 0.6 P 9.3.1 9.3.3.Lisäys 2Viranomaisen nimiOsan tyyppihyväksyntätodistus kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin lakisääteisistämerkinnöistäMALLI :n teknisen tutkimuslaitoksen seloste N:o päiväys Osan tyyppihyväksyntänumero Laajennusnumero 1. Ajoneuvon tavaramerkki tai kaupallinen merkki 2. Ajoneuvotyyppi 3. Valmistajan nimi ja osoite 4. Valmistajan edustajan nimi ja osoite (tarvittaessa) 5. Päivä, jona ajoneuvo toimitettiin testattavaksi 6. Osan tyyppihyväksyntä annettu/evätty ():7. Paikka 8. Päiväys 9. Allekirjoitus


Avis juridique important

|

31978L0507

Komission direktiivi 78/507/ETY, annettu 19 päivänä toukokuuta 1978, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen lakisääteisiä kilpiä ja merkintöjä sekä niiden sijaintia ja kiinnitysmenetelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/114/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen

Virallinen lehti nro L 155 , 13/06/1978 s. 0031 - 0033 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 8 s. 0136  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 7 s. 0120  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 8 s. 0136  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 8 s. 0186  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 8 s. 0186

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 19 päivänä toukokuuta 1978,moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen lakisääteisiä kilpiä ja merkintöjä sekä niiden sijaintia ja kiinnitysmenetelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/114/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (78/507/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSION, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/156/ETY(1), sellaisena kuin se on muutettuna liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 11, 12 ja 13 artiklan,ottaa huomioon moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen lakisääteisiä kilpiä ja merkintöjä sekä niiden sijaintia ja kiinnitysmenetelmää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/114/ETY(2),sekä katsoo että,Kansainvälinen standardointijärjestö (ISO) on hyväksynyt kaksi kansainvälistä standardia, joiden avulla on mahdollista tunnistaa ajoneuvon valmistaja(3) ja ajoneuvo(4) yleismaailmallisen luokitusjärjestelmän mukaisesti; sen vuoksi on suotavaa sisällyttää tämä valmistajan tunnistusjärjestelmä direktiiviin 76/114/ETY ja samalla saattaa direktiivin vaatimukset ISO:n ajoneuvon tunnistusta käsittelevän standardin mukaisiksi, jatämän direktiivin säännökset ovat moottoriajoneuvoalan kaupan teknisten esteiden poistamiseksi annettujen direktiivien mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivin 76/114/ETY liitettä tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla1. Jäsenvaltio ei saa 1 päivästä lokakuuta 1978 alkaen lakisääteisiin kilpiin ja merkintöihin, niiden sijaintiin ja kiinnitysmenetelmään liittyvistä syistä:- evätä ajoneuvotyypiltä ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää tai kieltäytyä antamasta direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan 1 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettua asiakirjaa taikka- kieltää tällaisten ajoneuvojen ensimmäistä kertaa liikkeelle laskemista,jos tämäntyyppisiin ajoneuvoihin tarkoitetut lakisääteiset kilvet ja merkinnät, niiden sijainti ja kiinnitys vastaavat direktiivin 76/114/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vaatimuksia.2. Alkaen 1 päivästä lokakuuta 1981 jäsenvaltio,- ei saa enää antaa direktiivin 70/156/ETY 10 artiklan 1 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettua asiakirjaa ajoneuvotyypille, jonka lakisääteiset kilvet ja merkinnät, niiden sijainti ja kiinnitys eivät vastaa direktiivin 76/114/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vaatimuksia;- saa evätä kansallisen tyyppihyväksynnän ajoneuvotyypiltä, jonka lakisääteiset kilvet ja merkinnät, niiden sijainti ja kiinnitys eivät vastaa direktiivin 76/114/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vaatimuksia.3. Alkaen 1 päivästä lokakuuta 1981 jäsenvaltio saa kieltää sellaisten ajoneuvojen ensimmäistä kertaa liikkeelle laskemisen, joiden lakisääteiset kilvet ja merkinnät, niiden sijainti ja kiinnitys eivät ole direktiivin 76/114/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vaatimuksia.3 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan ennen 1 päivää lokakuuta 1978 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 19 päivänä toukokuuta 1978.Neuvoston puolestaÉtienne DAVIGNONKomission jäsen(1) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1(2) EYVL N:o L 24, 30.1.1976, s. 1(3) ISO standardi 3780, 1.2.1976(4) ISO standardi 3779, 15.6.1977LIITEMuutokset 18 päivänä joulukuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 76/114/ETY liitteeseenKorvataan 2.1.2 kohdassa:Ilmaisu "DK = Tanska" ilmaisulla "18 = Tanska".Korvataan huomautus(1) seuraavasti:"(1) Jos ajoneuvolle ei ole annettu ETY-tyyppihyväksyntää eikä sen vuoksi myöskään ETY-tyyppihyväksyntänumeroa, jäsenvaltio voi vaatia kansallisen tyyppihyväksyntänumeron merkitsemistä. Jos kansallinen tyyppihyväksyntänumero vaaditaan merkittäväksi, valmistaja voi sijoittaa sen joko valmistajan kilvestä erilliseen kilpeen tai valmistajan kilpeen."Korvataan 2.1.4, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.7 ja 2.1.8 kohdassa ilmaisu "paino" ilmaisulla "massa".Korvataan 3.1 kohta seuraavasti:3.1 Valmistenumero on merkittävä valmistajan kilpeen sekä lisäksi alustaan, runkoon tai muuhun vastaavaan rakenteeseen.3.1.1 Sen on oltava kolmiosainen:3.1.1.1 Ensimmäisessä osassa on oltava valmistajalle annettu koodi, jonka perusteella valmistaja voidaan tunnistaa. Sen valtion toimivaltaisten viranomaisten, jossa valmistajalla on pääasiallinen toimipaikka on annettava kyseistä koodia varten kolme kirjain- tai numeromerkkiä, jotka on sovittu kansainvälisen standardointijärjestön (ISO) valtuuttaman laitoksen kanssa. Ensimmäinen merkki ilmoittaa maantieteellisen alueen, toinen alueeseen kuuluvan maan ja kolmas valmistajan.Jos valmistaja tuottaa alle 500 ajoneuvoa vuodessa, kolmannen merkin on aina oltava "9". Edellä tarkoitettujen viranomaisten on kyseisten valmistajien tunnistamiseksi annettava lisäksi kolmannen osan kolmas, neljäs ja viides merkki.3.1.1.2 Toisessa osassa on oltava kuusi merkkiä (kirjaimia tai numeroita), joiden tarkoituksena on ilmoittaa ajoneuvon yleiset ominaisuudet. Jos valmistaja ei käytä yhtä tai useampaa näistä merkeistä, käyttämättömät merkkipaikat on täytettävä aakkos- tai numeromerkeillä valmistajan valinnan mukaan.3.1.1.3 Kolmannessa osassa on oltava kahdeksan merkkiä, joista neljän viimeisen merkin on oltava numeromerkkejä, ja sen on yhdessä kahden ensimmäisen osan kanssa muodostettava kokonaisuus, jonka perusteella tietty ajoneuvo voidaan selvästi tunnistaa. Jokainen tyhjä merkkipaikka on täytettävä nollalla, jotta kahdeksan merkin vaatimus tulee täytetyksi.3.1.2 Tunnusnumero on aina, kun se on mahdollista, oltava yksirivinen.Poikkeuksellisesti ja teknisten syiden niin vaatiessa tunnusnumero voi kuitenkin olla kaksirivinen. Mitään osaa ei tällöin kuitenkaan saa jakaa kahdelle riville. Jokaisen rivin alku ja loppu on merkittävä tunnuksella, joka ei ole arabialainen numero eikä roomalainen iso kirjain ja jota ei voi sekoittaa kumpaankaan. Tästä vaatimuksesta voidaan poiketa, jos kilpeen merkitty valmistajan tunnusnumero on yksirivinen. Tunnus voidaan sijoittaa lisäksi tunnusnumeron eri osien väliin, jos numero on yksirivinen (3.1.1 kohta).Merkkien välillä ei saa olla tyhjiä välejä.


Avis juridique important

|

31996L0064

Komission direktiivi 96/64/EY, annettu 2 päivänä lokakuuta 1996, moottoriajoneuvojen hinauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä neuvoston direktiivin 77/389/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 258 , 11/10/1996 s. 0026 - 0031

KOMISSION DIREKTIIVI 96/64/EY,annettu 2 päivänä lokakuuta 1996,moottoriajoneuvojen hinauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä neuvoston direktiivin 77/389/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon moottoriajoneuvojen hinauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/389/ETY (1) ja erityisesti sen 4 artiklan,sekä katsoo, ettädirektiivi 77/389/ETY on yksi direktiivillä 70/156/ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/27/EY (3), perustettua EY-tyyppihyväksyntämenettelyä koskevista erityisdirektiiveistä; siten direktiivin 70/156/ETY ajoneuvojärjestelmiä, osia ja erillisiä teknisiä yksiköitä koskevia säännöksiä sovelletaan tähän direktiiviin,erityisesti direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4 kohdassa ja 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jokaiseen erityisdirektiiviin on liitettävä ilmoituslomake, joka sisältää mainitun direktiivin liitteen I vastaavat osat sekä tyyppihyväksyntätodistus, joka perustuu mainitun direktiivin liitteeseen VI ja joka mahdollistaa tyyppihyväksynnän tietokoneellistamisen, jakyseiset muutokset liittyvät ainoastaan direktiiviin sisältyviin hallinnollisiin määräyksiin; sen vuoksi ei ole tarpeen mitätöidä direktiivin mukaisia, olemassa olevia hyväksyntöjä eikä estää kyseisten hyväksyntöjen kattamien uusien ajoneuvojen rekisteröintiä, myyntiä ja käyttöönottoa, jatämän direktiivin säännökset ovat direktiivillä 70/156/ETY perustetun mukauttamista tekniikan kehitykseen käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Muutetaan direktiivi 77/389/ETY seuraavasti:- Muutetaan 1 artiklaa seuraavasti:". . . lukuun ottamatta kiskoilla kulkevia ajoneuvoja, maa- ja metsätaloustraktoreita ja liikkuvia koneita.",- 2 artiklassa ilmaus `liitteessä` korvataan ilmaisulla `liitteessä II`,- 3 artiklassa ilmaus `liitteessä` korvataan ilmaisulla `liitteessä II`,- 4 artiklassa ilmaus `tämän liitteen` korvataan ilmaisulla `näiden liitteiden`.2. Direktiivin 77/389/ETY liitettä muutetaan tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla Alkaen 1 päivästä lokakuuta 1997 jäsenvaltiot- eivät enää saa myöntää direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaista EY-tyyppihyväksyntää uudelle ajoneuvotyypille, ja- voivat evätä kansallisen tyyppihyväksynnän uudelta ajoneuvotyypiltädieselmoottoreiden päästöihin liittyvistä syistä, jos se ei ole direktiivin 77/389/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, säännösten mukainen.Tämä direktiivi ei mitätöi direktiivin 77/389/ETY mukaisesti aikaisemmin myönnettyä hyväksyntää eikä estä kyseisten hyväksyntöjen laajentamista sellaisen direktiivin edellytysten mukaisesti, jonka mukaisesti ne on alun perin myönnetty.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivästä lokakuuta 1997. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.4 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 2 päivänä lokakuuta 1996.Komission puolestaMartin BANGEMANNKomission jäsen(1) EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 41(2) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1(3) EYVL N:o L 169, 8.7.1996, s. 1LIITE MUUTOKSET DIREKTIIVIN 77/389/ETY LIITTEESEEN 1. Luettelo liitteistä sijoitetaan artiklojen ja liitteiden väliin seuraavasti:"LUETTELO LIITTEISTÄLiite I: Tyyppihyväksyntää koskevat hallinnolliset määräyksetLisäys 1: IlmoituslomakeLisäys 2: TyyppihyväksyntätodistusLiite II: Hinauslaitteet"2. Lisätään uusi liite:"LIITE ITYYPPIHYVÄKSYNTÄÄ KOSKEVAT HALLINNOLLISET MÄÄRÄYKSET1. EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN1.1. Valmistajan on tehtävä ajoneuvotyypin hinauslaitteiden osalta direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4 kohdan mukainen EY-tyyppihyväksyntähakemus.1.2. Ilmoituslomakkeen malli esitetään lisäyksessä 1.1.3. Tyyppihyväksyntätestiä suorittavalle tekniselle tutkimuslaitokselle on toimitettava:1.3.1. hyväksytettävää ajoneuvotyyppiä edustava ajoneuvo.2. EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄMINEN2.1. Jos aiheelliset vaatimukset täytetään, EY-tyyppihyväksyntä annetaan direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 3 kohdan ja tarvittaessa 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti.2.2. EY-tyyppihyväksyntätodistuksen malli esitetään lisäyksessä 2.2.3. Tyyppihyväksyntänumero annetaan direktiivin 70/156/ETY liitteen VII mukaisesti jokaiselle hyväksytylle ajoneuvotyypille. Sama jäsenvaltio ei saa antaa samaa numeroa toiselle ajoneuvotyypille.3. TYYPIN JA TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MUUTOKSET3.1. Muutettaessa tämän direktiivin mukaisesti annettua tyyppiä ja tyyppihyväksyntää sovelletaan direktiivin 70/156/ETY 5 artiklan säännöksiä.4. TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS4.1. Tuotannon vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi tarkoitetut toimenpiteet toteutetaan direktiivin 70/156/ETY 10 artiklassa säädettyjen säännösten mukaisesti."3. Lisätään kaksi uutta lisäystä, lisäykset 1 ja 2, seuraavasti:"Lisäys 1>KAAVION ALKU>ILMOITUSLOMAKE N:o ........NEUVOSTON DIREKTIIVIN 70/156/ETY (*) LIITTEEN I MUKAAN AJONEUVON EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄSTÄ HINAUSLAITTEIDEN OSALTA(Direktiivi 77/389/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä . . /. . /EY)Seuraavat tiedot on tarvittaessa toimitettava kolmena kappaleena ja niihin on liitettävä sisällysluettelo. Mahdolliset piirustukset on toimitettava tarkoituksenmukaisessa mittakaavassa ja varustettuna riittävän yksityiskohtaisilla tiedoilla A4-kokoisina tai siihen kokoon taitettuina. Mahdollisten valokuvien on oltava riittävän yksityiskohtaisia.Jos järjestelmissä, osissa tai erillisissä teknisissä yksiköissä on sähköohjattuja toimintoja, tiedot niiden suoritusarvoista on toimitettava.0. YLEISTÄ0.1. Merkki (valmistajan toiminimi):0.2. Tyyppi ja myyntinimitys (myyntinimitykset):0.3. Tyypin tunnistustavat, jos ne on merkitty ajoneuvoon (b):0.3.1. Sijainti:0.4. Ajoneuvoluokka (c):0.5. Valmistajan nimi ja osoite:0.8. Kokoonpanotehtaan (-tehtaiden) osoite (osoitteet):1. AJONEUVON YLEISET RAKENTEELLISET OMINAISUUDET1.1. Valokuvat ja/tai piirustukset esimerkkiajoneuvosta:2. MASSAT JA MITAT (e) (kiloina ja millimetreinä)(tarvittaessa viitataan piirustukseen)2.8. Valmistajan ilmoittama suurin teknisesti sallittu massa (y) (kunkin muunnoksen suurin ja pienin massa):2.11.5. Ajoneuvo soveltuu/ei sovellu (1) kuorman hinaamiseen (direktiivin 77/389/ETY liitteessä II oleva 1.2. kohta)12. SEKALAISTA12.3. Hinauslaite(laitteet)12.3.1. Edessä: koukku/silmäke/muu (1)12.3.2. Takana: koukku/silmäke/muu/ei mitään (1)12.3.3. Piirustus tai valokuva ajoneuvon korin alustasta/alueesta, jossa näkyy hinauslaitteen(laitteiden) sijainti, rakenne ja asennus:Päivämäärä, Arkistonumero(*) Tässä ilmoituslomakkeessa käytetyt kohtien numerot ja alaviitteet vastaavat direktiivin 70/156/ETY liitteessä I olevia numeroja ja alakohtia. Tämän direktiivin kannalta tarpeettomat kohdat on jätetty pois.(1) Tarpeeton viivataan yli.>KAAVION LOOPU>Lisäys 2>KAAVION ALKU>MALLI[enimmäiskoko: A4 (210 × 297 mm)]EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUSViranomaisen leimaIlmoitus:- tyyppihyväksynnästä (1),- tyyppihyväksynnän laajennuksesta (1),- tyyppihyväksynnän epäämisestä (1),- tyyppihyväksynnän peruuttamisesta (1)ajoneuvon/osan/erillisen teknisen yksikön (1) tyypin osalta . . . . . direktiivin . . /. . /ETY mukaisesti, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä . . /. . / EY.Tyyppihyväksyntänumero:Perusteet laajennukselle:I JAKSO0.1. Merkki (valmistajan toiminimi):0.2. Tyyppi ja kaupallinen kuvaus (kaupalliset kuvaukset):0.3. Ajoneuvoon/osaan/erilliseen tekniseen yksikköön merkityt tyypin tunnistustavat (1) (2):0.3.1. Näiden merkintöjen sijainti:0.4. Ajoneuvoluokka (1) (3):0.5. Valmistajan nimi ja osoite:0.7. Osien ja erillisten teknisten yksiköiden osalta EY-tyyppihyväksyntämerkin sijainti ja kiinnitystapa:0.8. Kokoonpanotehtaan (-tehtaiden) osoite (osoitteet):II JAKSO1. Lisätiedot (tarvittaessa): ks. lisäys2. Testien suorittamisesta vastaava tutkimuslaitos:3. Testausselosteen päiväys:4. Testausselosteen numero:5. Huomautukset (jos niitä on): ks. lisäys6. Paikka:7. Päiväys:8. Allekirjoitus:9. Liitteenä luettelo toimivaltaisten viranomaisten hallussa olevista hyväksyntäasiakirjoista, jotka ovat pyynnöstä saatavissa.(1) Tarpeeton viivataan yli.(2) Jos tunnistustavat sisältävät merkkejä, joilla ei ole merkitystä tässä ilmoitusasiakirjassa tarkoitettujen ajoneuvojen, osien tai erillisen teknisen yksikön tyyppien kuvaamisessa, ne esitetään asiakirjoissa tunnuksella "?" (esim. ABC??123??).(3) Sellaisena kuin ne on määritelty direktiivin 70/156/ETY liitteessä II A.Lisäys ajoneuvotyypin tyyppihyväksyntätodistukseen N:o ........direktiivin 77/389/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä . . . /. . . /EY, mukaisen ajoneuvon tyyppihyväksynnän osalta1. Lisätiedot1.1. Sijainti:1.2. Kiinnitystapa:5. Huomautukset:>KAAVION LOOPU>"4. Nykyisestä liitteestä tulee liite II.1.2 kohdassa korvataan "liitteessä I" ilmauksella "liitteessä II A".


Avis juridique important

|

31987L0345

Neuvoston direktiivi 87/345/ETY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1987, arvopaperien viralliselle pörssilistalle ottamisen yhteydessä julkistettavan listalleottoesitteen laatimista, tarkastusta ja levittämistä koskevien vaatimusten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 80/390/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 185 , 04/07/1987 s. 0081 - 0083 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 2 s. 0165  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 2 s. 0165

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 22 päivänä kesäkuuta 1987,arvopaperien viralliselle pörssilistalle ottamisen yhteydessä julkistettavan listalleottoesitteen laatimista, tarkastusta ja levittämistä koskevien vaatimusten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 80/390/ETY muuttamisesta (87/345/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 54 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),sekä katsoo, ettäneuvosto on antanut 17 päivänä marraskuuta 1986 direktiivin 86/566/ETY 11 päivänä toukokuuta 1960 perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta annetun ensimmäisen direktiivin muuttamisesta (3); tämä johtaa todennäköisesti valtioiden väliset rajat ylittävien, viralliselle listalle ottamista koskevien hakemusten määrän kasvamiseen,direktiivin 80/390/ETY (4), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 82/148/ETY (5), 24 artiklan mukaan asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on oltava yhteistoiminnassa ja pyrittävä sopimaan yhdestä listalleottoesitteen tekstistä, jota käytetään kaikissa näissä jäsenvaltioissa, kun samoja arvopapereita otetaan eri jäsenvaltioissa sijaitsevien tai toimivien arvopaperipörssien viralliselle listalle,tuo säännös ei johda listalleottoesitteiden täydelliseen tunnustamiseen, minkä vuoksi on aiheellista muuttaa direktiiviä 80/390/ETY tällaisen tunnustamisen toteuttamisessa,vastavuoroinen tunnustaminen on tärkeä edistysaskel yhteisön sisämarkkinoiden toteuttamisessa,tässä yhteydessä on tarpeen mainita ne viranomaiset, joilla on toimivalta tarkastaa ja hyväksyä listalleottoesitteet silloin, kun viralliselle listalle ottamista haetaan samanaikaisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa,vastavuoroinen tunnustaminen voi olla tehokasta vain, jos direktiivi 80/390/ETY ja ne toiset direktiivit, joihin se liittyy, on sisällytetty sen jäsenvaltion kansalliseen lainsäädäntöön, jonka toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät listalleottoesitteen,listalleottoesitteiden vastavuoroinen tunnustaminen ei sellaisenaan perusta oikeutta saada arvopapereita otetuksi viralliselle listalle,on tarkoituksenmukaista luoda mahdollisuudet sille, että listalleottoesitteiden vastavuoroinen tunnustaminen ulotetaan koskemaan myös kolmansista maista olevia listalleottoesitteitä tekemällä tästä vastavuoroisuuden periaatetta noudattaen sopimuksia yhteisön ja kolmansien maiden välillä, jatulisi säätää Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan osalta siirtymäkaudesta näille jäsenvaltioille direktiivin 86/566/ETY 2 artiklan 2 kohdassa myönnettyjen määräaikojen huomioon ottamiseksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Korvataan direktiivin 80/390/ETY IV jakso seuraavilla jaksoilla, jolloin V ja VI jaksosta tulee vastaavasti VIII ja IX jakso, seuraavasti:"IV JAKSOToimivaltaisen viranomaisen määräytyminen24 artiklaJos samojen arvopaperien ottamista haetaan samanaikaisesti tai lyhyen ajanjakson kuluessa kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa sijaitsevien tai toimivien arvopaperipörssien viralliselle listalle ja jos liikkeeseenlaskijan sääntömääräinen kotipaikka on jossakin näistä jäsenvaltioista, listalleottoesite on laadittava tämän direktiivin mukaisesti siinä jäsenvaltiossa, jossa liikkeeseenlaskijalla on sääntömääräinen kotipaikka, ja tämän jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on hyväksyttävä listalleottoesite; jos liikkeeseenlaskijan sääntömääräinen kotipaikka ei ole missään näistä jäsenvaltioista, liikkeeseenlaskijan on valittava näistä jäsenvaltioista yksi, jonka lainsäädännön mukaisesti listalleottoesite laaditaan ja hyväksytään.V JAKSOVastavuoroinen tunnustaminen24 a artikla1. Kun listalleottoesite on hyväksytty 24 artiklan mukaisesti, se on mahdollisesti tarvittavien käännösten laatimisen jälkeen tunnustettava niissä toisissa jäsenvaltioissa, joissa viralliselle listalle ottamista haetaan, ilman että sille tulisi saada näiden valtioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksyminen ja että nämä enää voisivat vaatia lisätietojen sisällyttämistä siihen. Nämä toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin vaatia, että listalleottoesite sisältää tämän valtion, jossa arvopaperit otetaan viralliselle listalle, markkinoille ominaista tietoa erityisesti tuloverojärjestelmästä, liikkeeseenlaskijan edustajana tässä valtiossa maksuja välittävistä rahoituslaitoksista sekä tavasta, jolla sijoittajille tarkoitetut ilmoitukset julkistetaan.2. Edellä 24 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten hyväksymä listalleottoesite on tunnustettava toisessa jäsenvaltiossa, jossa hakemus viralliselle listalle ottamisesta tehdään, vaikka tämän direktiivin mukaisesti olisi tehty osittainen poikkeus tai myönnetty osittainen vapautus, edellyttäen kuitenkin, että:a) tällainen osittainen poikkeus tai vapautus on laadultaan tunnustettu myös tämän toisen jäsenvaltion säännöissä jab) tällaisen osittaisen poikkeuksen tai vapautuksen perusteena olevat seikat ovat olemassa myös tässä toisessa jäsenvaltiossa ja ettei tällaiseen poikkeukseen tai vapautukseen liity sellaisia ehtoja, joiden takia tämän toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät tekisi tällaista poikkeusta tai myöntäisi tällaista vapautusta.Vaikka a ja b alakohdassa säädetyt edellytykset eivät toteutuisi, asianomainen jäsenvaltio voi sallia sen, että sen toimivaltaiset viranomaiset tunnustavat listalleottoesitteen, jonka 24 artiklassa tarkoitetut toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet.3. Kun 24 artiklassa tarkoitetut toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät listalleottoesitteen, niiden on annettava todistus tästä hyväksymisestä niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, joissa viralliselle listalle ottamista haetaan. Todistuksessa on mainittava mahdollisesta poikkeuksesta tai vapautuksesta, joka on tehty tai myönnetty tämän direktiivin mukaisesti, sekä ilmoitettava tällaisen päätöksen perustelut.4. Kun hakemus viralliselle listalle ottamisesta tehdään, liikkeeseenlaskijan tulee toimittaa niiden toisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, joissa viralliselle listalle ottamista haetaan, sen listalleottoesitteen luonnos, jota se aikoo käyttää tässä valtiossa.5. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa tämän artiklan soveltamisen listalleottoesitteisiin, jotka koskevat liikkeeseenlaskijoita, joilla on sääntömääräinen kotipaikka jossakin jäsenvaltiossa.24 b artikla1. Jos arvopapereista, joiden ottamista haetaan samanaikaisesti tai lyhyen ajan kuluessa kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa sijaitsevien arvopaperipörssien viralliselle listalle, on tuossa valtiossa tehtävää listalleottohakemusta edeltäneiden kolmen kuukauden aikana julkisen tarjouksen yhteydessä laadittu 24 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten hyväksymä tarjousesite, se on mahdollisesti tarvittavien käännösten laatimisen jälkeen tunnustettava listalleottoesitteeksi niissä toisissa jäsenvaltioissa, joissa viralliselle listalle ottamista haetaan, ilman että sille tulisi saada näiden valtioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksyminen ja että nämä enää voisivat vaatia lisätietojen sisällyttämistä siihen. Nämä toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin vaatia, että listalleottoesite sisältää tämän valtion, jossa arvopaperit otetaan viralliselle listalle, markkinoille ominaista tietoa erityisesti tuloverojärjestelmästä, liikkeeseenlaskijan edustajana tässä valtiossa maksuja välittävistä rahoituslaitoksista sekä tavasta, jolla sijoittajille tarkoitetut ilmoitukset julkistetaan.2. Mitä 24 a artiklan 2, 3, 4 ja 5 kohdassa säädetään, sovelletaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa.3. Mitä 23 artiklassa säädetään, sovelletaan kaikkiin muutoksiin, jotka ilmenevät tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tarjousesitteen sisällöstä päättämisen ja arvopaperipörssissä käytävän kaupan aloittamisen välisenä aikana.VI JAKSOYhteistoiminta24 c artikla1. Toimivaltaisten viranomaisten on huolehdittava tehtäviensä suorittamiseksi tarpeellisesta keskinäisestä yhteistoiminnasta ja luovutettava toisilleen kaikki tätä varten tarpeelliset tiedot.2. Jos sellaisia arvopapereita, jotka tuottavat joko välittömästi tai tietyn ajan kuluttua oikeuden yhtiön pääomaan, koskeva hakemus viralliselle listalle ottamisesta tehdään yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa on niiden osakkeiden liikkeeseenlaskijan sääntömääräinen kotipaikka, joihin nämä arvopaperit oikeuttavat, ja jossa tämän liikkeeseenlaskijan osakkeet on jo otettu viralliselle listalle, voivat sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa viralliselle listalle ottamista haetaan, ratkaista asian vasta kuultuaan sen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia, jossa kyseessä olevien osakkeiden liikkeeseenlaskijalla on sääntömääräinen kotipaikka.3. Kun sellaisia arvopapereita haetaan viralliselle listalle, jotka on otettu listalle toisessa jäsenvaltiossa vähemmän kuin kuusi kuukautta aikaisemmin, hakemuksen vastaanottaneiden toimivaltaisten viranomaisten on otettava yhteys niihin toimivaltaisiin viranomaisiin, jotka ovat jo hyväksyneet arvopaperit viralliselle listalle, ja näiden arvopapereiden liikkeeseenlaskija on niin laajalti kuin mahdollista vapautettava uuden listalleottoesitteen laatimisesta lukuun ottamatta sitä vaatimusta, että esite saatetaan ajan tasalle, käännetään ja täydennetään asianomaisen jäsenvaltion yksilöllisten vaatimusten mukaiseksi.25 artikla1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kaikki, jotka ovat tai ovat olleet toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa, ovat salassapitovelvollisia. Tällä tarkoitetaan sitä, että näissä tehtävissä saatuja luottamuksellisia tietoja ei saa ilmaista toiselle henkilölle eikä viranomaiselle, ellei laissa toisin säädetä.2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei kuitenkaan estä eri jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia luovuttamasta toisilleen tietoja tämän direktiivin mukaisesti. Näin luovutettuja tietoja koskee salassapitovelvollisuus, jota sovelletaan tiedot vastaanottavien toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa oleviin tai olleisiin henkilöihin.3. Lukuun ottamatta tapauksia, joihin sovelletaan rikosoikeudellisia säännöksiä, saavat 24 c artiklan 1 kohdan mukaisesti tietoja vastaanottavat toimivaltaiset viranomaiset käyttää näitä tietoja ainoastaan tehtäviensä suorittamisen taikka niiden suorittamiseen liittyvän hallinnollisen muutoksenhaun tai oikeudenkäynnin yhteydessä.VII JAKSONeuvottelut kolmansien maiden kanssa25 a artiklaYhteisö voi perustamissopimuksen mukaisesti tehdä sopimuksen yhden tai useamman kolmannen maan kanssa vastavuoroisuuden periaatetta noudattaen sellaisen listalleottoesitteen, joka on laadittu ja tarkastettu kyseisen kolmannen maan tai kyseisten kolmansien maiden sääntöjen mukaisesti, tunnustamisesta tämän direktiivin vaatimukset täyttäväksi, jos nämä säännöt antavat sijoittajille vastaavan suojan kuin tämä direktiivi, vaikka ne poikkeaisivatkin tämän direktiivin säännöksistä."2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1990. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Espanjan kuningaskunnan osalta määräpäivänä on kuitenkin 1 päivä tammikuuta 1991 ja Portugalin tasavallan osalta 1 päivä tammikuuta 1992.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kirjallisina komissiolle.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 22 päivänä kesäkuuta 1987.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaL. TINDEMANS(1) EYVL N:o C 125, 11.5.1987, s. 173(2) EYVL N:o C 150, 9.6.1987, s. 18(3) EYVL N:o L 332, 26.11.1986, s. 22(4) EYVL N:o L 100, 17.4.1980, s. 1(5) EYVL N:o L 62, 5.3.1982, s. 22