title: NEUVOSTON DIREKTIIVI 2004/75/EY, ANNETTU 29.4.2004, DIREKTIIVIN 2003/96/EY MUUTTAMISESTA SILTÄ OSIN KUIN SE KOSKEE KYPROKSEN MAHDOLLISUUTTA SOVELTAA VÄLIAIKAISIA VEROVAPAUTUKSIA TAI VERONALENNUKSIA ENERGIATUOTTEISIIN JA SÄHKÖÖN

text:
30.4.2004        FI           Euroopan unionin virallinen lehti                         L 157 100
_______________________________________________________________________________
                           NEUVOSTON DIREKTIIVI 2004/75/EY,
                                       annettu 29.4.2004,
                 direktiivin 2003/96/EY muuttamisesta siltä osin kuin se koskee
                 Kyproksen mahdollisuutta soveltaa väliaikaisia verovapautuksia
                         tai veronalennuksia energiatuotteisiin ja sähköön
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 artiklan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon1,
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon2,
1
      Lausunto annettu 20. huhtikuuta 2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
2
      Lausunto annettu 31. maaliskuuta 2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
 ---pagebreak--- 30.4.2004           FI          Euroopan unionin virallinen lehti                           L 157 101
_______________________________________________________________________________
sekä katsoo seuraavaa:
1)    Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä
      lokakuuta 2003 annetulla neuvoston direktiivillä 2003/96/EY1 korvattiin 1 päivästä
      tammikuuta 2004 alkaen kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta
      19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/81/ETY2 ja kivennäisöljyjen
      valmisteverojen määrien lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston
      direktiivi 92/82/ETY3. Ensin mainitussa direktiivissä määritellään energiatuotteisiin ja
      sähköön sovellettavat verorakenteet ja -tasot.
2)    Direktiivin 2003/96/EY mukaiset vähimmäisverokannat voivat aiheuttaa vakavia taloudellisia
      ja sosiaalisia vaikeuksia tietyille jäsenvaltioille, muun muassa Kyprokselle, kun otetaan
      huomioon niiden aiemmin soveltamat verrattain alhaiset valmisteverotasot, taloudessa
      meneillään oleva siirtymävaihe, suhteellisen alhainen tulotaso ja rajalliset mahdollisuudet
      korvata ylimääräinen verorasitus muita veroja alentamalla. Etenkin hintojen nousulla, joka
      direktiivin 2003/96/EY mukaisten vähimmäisverokantojen soveltamisesta seuraisi, olisi
      kyseisten valtioiden kansalaisten ja talouden kannalta epäedullisia vaikutuksia, ja esimerkiksi
      pienten ja keskisuurten yritysten verorasitus nousisi kohtuuttomaksi.
1
      EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51.
2
      EYVL L 316, 31.10.1992, s. 12. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
      direktiivillä 2003/96/EY.
3
      EYVL L 316, 31.10.1992, s. 19. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna
      direktiivillä 2003/96/EY.
 ---pagebreak--- 30.4.2004          FI            Euroopan unionin virallinen lehti                            L 157 102
_______________________________________________________________________________
3)    Kyprokselle olisi näin ollen annettava lupa soveltaa tilapäisesti ylimääräisiä verovapautuksia
      tai veronalennuksia, jos toimenpiteet eivät vaaranna sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa
      eivätkä johda kilpailun vääristymiseen. Lisäksi niiden periaatteiden mukaan, joita noudattaen
      siirtymäkaudet direktiivillä 2003/96/EY alun perin myönnettiin, kaikki tällaiset toimenpiteet
      olisi suunniteltava siten, että verokannat lähentyvät asteittain yhteisössä sovellettavia
      vähimmäisverokantoja.
4)    Tällä direktiivillä ei rajoiteta yhteismarkkinoiden toiminnan vääristymiin liittyvien EY:n
      perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklaan perustuvien menettelyjen ratkaisujen soveltamista.
      Se ei vapauta jäsenvaltioita velvollisuudesta ilmoittaa komissiolle mahdollisista valtiontuista
      perustamissopimuksen 88 artiklan mukaisesti.
5)    Direktiivin 2003/96/EY 30 artiklan sanamuotoa olisi selvennettävä.
6)    Tämän direktiivin säännöksiä on sovellettava uusien jäsenvaltioiden liittymispäivästä alkaen.
      Asian kiireellisyyden vuoksi on aiheellista poiketa kansallisten kansanedustuslaitosten
      asemasta Euroopan unionissa tehdyn pöytäkirjan I.3 kohdassa säädetystä kuuden viikon
      määräajasta.
7)    Sen vuoksi direktiivi 2003/96/EY olisi muutettava vastaavasti,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
 ---pagebreak--- 30.4.2004           FI           Euroopan unionin virallinen lehti                         L 157 103
_______________________________________________________________________________
                                                1 artikla
Muutetaan direktiivi 2003/96/EY seuraavasti:
1)     Lisätään artikla seuraavasti:
"18 b artikla
1.     Sen estämättä, mitä 2 kohdassa siirtymäkausista säädetään, ja etenkin hintojen epävakauden
välttämiseksi jäsenvaltioille, joilla on vaikeuksia uusien verotuksen vähimmäistasojen
soveltamisessa, myönnetään 1 päivään tammikuuta 2007 saakka kestävä siirtymäkausi edellyttäen,
että tästä ei aiheudu merkittävää kilpailun vääristymistä.
2.     Kyproksen tasavallalle voidaan myöntää siirtymäkausi 1 päivään tammikuuta 2008, jotta se
voi saattaa polttoaineena käytettävän kaasuöljyn ja lentopetrolin kansallisen verokannan uudelle
vähimmäistasolle eli 302 euroon 1 000 litralta, ja siirtymäkausi 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se
voi saattaa vähimmäisverokannan 330 euroon 1 000 litralta. Polttoaineena käytettävään kaasuöljyyn
ja lentopetroliin sovellettavan verokannan on 1 päivästä toukokuuta 2004 oltava kuitenkin
vähintään 245 euroa 1 000 litralta.
Kyproksen tasavallalle voidaan myöntää siirtymäkausi 1 päivään tammikuuta 2010, jotta se voi
saattaa polttoaineena käytettävän lyijyttömän bensiinin kansallisen verokannan uudelle
vähimmäistasolle, joka on 359 euroa 1 000 litralta. Lyijyttömään bensiiniin sovellettavan
verokannan on 1 päivästä toukokuuta 2004 oltava kuitenkin vähintään 287 euroa 1 000 litralta.
 ---pagebreak--- 30.4.2004           FI           Euroopan unionin virallinen lehti                              L 157 104
_______________________________________________________________________________
3.     Jäsenvaltioiden on vahvistettujen siirtymäkausien kuluessa asteittain pienennettävä
käyttämiensä verotasojen ja uusien vähimmäisverotasojen välistä eroa. Jos kansallisen verotason ja
vähimmäistason välinen ero ei ylitä kolmea prosenttia kyseisestä vähimmäistasosta, asianomainen
jäsenvaltio voi kuitenkin mukauttaa kansallisen tasonsa vasta siirtymäkauden lopussa."
2)     Lisätään 30 artiklaan kohta seuraavasti:
"Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän direktiiviin."
                                                  2 artikla
1.     Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja
hallinnolliset määräykset voimaan tämän direktiivin voimaantulopäivästä alkaen. Niiden on
viipymättä toimitettava komissiolle nämä säännökset kirjallisina sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä
direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä
tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten
viittaukset tehdään.
2.     Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa
keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
 ---pagebreak--- 30.4.2004         FI           Euroopan unionin virallinen lehti                            L 157 105
_______________________________________________________________________________
                                                3 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan,
Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymissopimuksen voimaantulopäivänä ja edellyttäen, että
liittymissopimus tulee voimaan. Jäsenvaltioiden on saatettava direktiivi osaksi kansallista
lainsäädäntöään samana päivänä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
                                                4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Luxemburgissa 29.4.2004
                                                             Neuvoston puolesta
                                                                Puheenjohtaja
                                                              M. McDOWELL
                                    =====================


Avis juridique important

|

31984L0360

Neuvoston direktiivi 84/360/ETY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1984, teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä

Virallinen lehti nro L 188 , 16/07/1984 s. 0020 - 0025 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 4 s. 0199  Espanjank. erityispainos: Luku 15 Nide 5 s. 0043  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 4 s. 0199  Portugalink. erityispainos: Luku 15 Nide 5 s. 0043

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 28 päivänä kesäkuuta 1984,teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä (84/360/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 ja 235 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisöjen toimintaohjelmissa ympäristöalan toimenpiteiksi vuosilta 1973(4), 1977(5) ja 1983(6) korostetaan ilman pilaantumisen ehkäisemisen ja ilman epäpuhtauksien vähentämisen tärkeyttä,erityisesti vuosien 1973 ja 1977 toimintaohjelmissa ei edellytetä ainoastaan ilman pilaantumisen ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheuttamien vaarojen objektiivista arviointia, vaan myös laatutavoitteiden ja laatustandardien vahvistamista erityisesti eräille vaarallisimpina pidetyille ilman epäpuhtauksille,neuvosto on jo antanut useita direktiivejä näiden ohjelmien mukaisesti,lisäksi yhteisö on päätöksen 81/462/ETY(7) mukaan osapuolena valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevassa yleissopimuksessa,vuoden 1983 toimintaohjelmassa, jonka yleiset suuntaviivat Euroopan yhteisöjen neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden edustajat ovat hyväksyneet, esitetään, että komissio jatkaa ponnistelujaan ilman laatua koskevien standardien antamiseksi ja että säädetään tietyn laatuisia lähteitä koskevista asianmukaisista päästöstandardeista,kaikissa jäsenvaltioissa on lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä kiinteiden teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä; useat jäsenvaltiot ovat muuttamassa nykyisiä säännöksiään,eri jäsenvaltioissa nykyisin voimassa tai muutettavina olevien, teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämistä koskevien säännösten väliset eroavaisuudet voivat luoda erilaisia kilpailun edellytyksiä ja siten vaikuttaa suoraan yhteismarkkinoiden toimintaan; sen vuoksi tämän alan lainsäädännön lähentäminen on tarpeen perustamissopimuksen 100 artiklassa määrätyllä tavalla,yhteisön keskeisiin tehtäviin kuuluu edistää taloudellisen toiminnan yhtenäistä kehitystä sekä koko yhteisössä jatkuvaa ja tasapainoista kasvua; näitä tehtäviä ei voida suorittaa pilaantumisen ja haittojen vastaisten tai elämisen laatua ja ympäristön suojelua kehittävien pyrkimysten puuttuessa,yhteisön tulisi ja täytyy auttaa tehostamaan toimenpiteitä kiinteiden teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi jäsenvaltioissa,tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi luotava tietyt periaatteet, joiden tavoitteena on teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi suunniteltujen erilaisten toimenpiteiden ja menettelyjen täytäntöönpano,yhteisön pyrkimykset näiden periaatteiden käyttöönottamiseksi voivat olla vain asteittaisia, ottaen huomioon erilaisten kansallisten politiikkojen perustana olevien tilanteiden ja niihin liittyvien perusperiaatteiden monitahoisuus,aluksi olisi luotava yleinen järjestelmä, joka antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden tarvittaessa mukauttaa nykyiset sääntönsä yhteisön tasolla hyväksyttyjen periaatteiden mukaisiksi; jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi otettava käyttöön ennakkolupajärjestelmä ilman pilaantumista mahdollisesti aiheuttavien teollisuuslaitosten toimintaa ja niihin tehtäviä olennaisia muutoksia varten,toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät saa myöntää tällaista lupaa, elleitietyjä edellytyksiä täytetä; nimittäin että kaikki asianmukaiset toimenpiteet on suoritetten ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi ja että laitoksen toiminta ei aiheuta merkittävää ilman pilaantumista,tulisi olla mahdollista soveltaa erityissäännöksiä erityisen pilaantuneilla alueilla ja erityistä suojelua tarvitsevilla alueilla,lupamenettelyihin ja päästöjen määrittelyyn sovellettavien sääntöjen on täytettävä tietyt vaatimukset,tietyissä tilanteissa toimivaltaisen viranomaisen on tutkittava, onko tarvetta asettaa lisävaatimuksia, jotka eivät kuitenkaan saa aiheuttaa kohtuuttomia kustannuksia kyseiselle yritykselle,tämän direktiivin mukaisesti annettuja säännöksiä on sovellettava nykyisiin laitoksiin asteittain tekniset tekijät ja taloudelliset vaikutukset huomioon ottaen, jaon säädettävä jäsenvaltioiden keskinäisestä ja jäsenvaltioiden ja komission välisestä yhteistyöstä ilman pilaantumisen ehkäisemistä ja vähentämistä varten tarkoitettujen toimien täytäntöönpanon helpottamiseksi ja puhdistustekniikan kehittämiseksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämän direktiivin tarkoituksena on säätää jatkotoimenpiteistä ja menettelyistä, jotka on tarkoitettu ehkäisemään tai vähentämään teollisuuslaitosten, erityisesti liitteessä I lueteltuihin ryhmiin kuuluvien, aiheuttamaa ilman pilaantumista yhteisössä.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1. "ilman pilaantumisella" ihmisen suoran tai välillisen toiminnan kautta ilmaan päässeitä aineita tai päässyttä energiaa, joista tai josta on seurauksena senlaatuisia vahingollisia vaikutuksia, että ne vaarantavat ihmisten terveyttä, vahingoittavat luonnonvaroja ja luonnonjärjestelmiä ja aineellista omaisuutta sekä huonontavat tai häiritsevät ympäristön laatua tai muuta ympäristön oikeutettua käyttämistä;2. "laitoksella" kaikkia tehtaita tai muita kiinteitä teollisuuslaitoksia, joita käytetään teollisiin tai yleisiin palvelutarkoituksiin ja jotka voivat aiheuttaa ilman pilaantumista;3. "olemassa olevalla laitoksella" laitosta, joka on toiminnassa tai joka on rakennettu tai hyväksytty ennen 1 päivää heinäkuuta 1987;4. "ilman laadun raja-arvolla" ilmassa tiettynä aikana olevien epäpuhtauksien pitoisuutta, jota ei saa ylittää;5. "päästöraja-arvolla" pilaavien aineiden pitoisuutta tai määrää tai molempia, jota laitosten päästöt eivät saa ylittää tietyssä aikayksikössä.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liitteessä I lueteltuihin ryhmiin kuuluvien laitosten toimintaa varten on oltava toimivaltaisen viranomaisen ennakkolupa. Luvan edellyttämien vaatimusten täyttäminen on otettava huomioon laitoksen suunnitteluvaiheessa.2. Lupa on anottava myös silloin, kun liitteessä I lueteltuihin ryhmiin kuuluvia laitoksia muutetaan olennaisesti, tai kun kyseessä on laitos, joka muutosten jälkeen kuuluu noihin luokkiin.3. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että muidenkin laitosten toimintaa varten on oltava lupa tai, jos kansallisessa lainsäädännössä niin säädetään, siitä on tehtävä ennakkoilmoitus.4 artikla Lupa voidaan myöntää, tämän kuitenkaan rajoittamatta muissa kuin tässä direktiivissä tarkoitettuja päämääriä varten annetuissa kansallisissa ja yhteisön säännöksissä asetettujen vaatimusten noudattamista, vain, jos toimivaltainen viranomainen on vakuuttunut siitä, että:1. kaikki asianmukaiset toimenpiteet ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi on toteutettu, mukaan lukien parhaan saatavilla olevan tekniikan käyttäminen, edellyttäen, että tällaisten toimien toteuttaminen ei aiheuta kohtuuttomia kustannuksia;2. laitoksen käyttö ja erityisesti sen liitteessä II tarkoitettujen aineiden päästöt eivät aiheuta merkittävää ilman pilaantumista;3. mitkään sovellettavat päästöraja-arvot eivät ylity;4. kaikki sovellettavat ilman laadun raja-arvot on otettu huomioon.5 artikla Jäsenvaltiot voivat:- määritellä erityisen pilaantuneita alueita, joille voidaan määrätä 4 artiklassa tarkoitettuja päästörajaarvoja tiukemmat raja-arvot;- määritellä erityisesti suojeltavia alueita, joille voidaan määrätä 4 artiklassa tarkoitettuja ilman laadun rajaarvoja ja päästöraja-arvoja tiukemmat raja-arvot;- päättää, että edellä mainituille alueille ei saa rakentaa tai että niillä ei saa toimia tiettyihin liitteessä I oleviin ryhmiin kuuluvia laitoksia, elleivät tietyt erityisedellytykset täyty.6 artikla Lupahakemukseen on sisällyttävä kuvaus laitoksesta sekä tiedot, jotka ovat tarpeen päätettäessä luvan antamisesta 3 ja 4 artiklan mukaisesti.7 artikla Jollei liikesalaisuutta koskevista säännöksistä tai määräyksistä muuta johdu, jäsenvaltioiden on luovutettava toisilleen ja komissiolle tietoja toimenpiteistä ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi, teknisistä prosesseista ja laitteista sekä ilman laadun ja päästöjen raja-arvoista.8 artikla 1. Neuvosto vahvistaa yksimielisesti komission ehdotuksesta tarvittaessa päästöjen raja-arvot, jotka perustuvat parhaaseen saatavilla olevaan tekniikkaan, joka ei aiheuta kohtuuttomia kustannuksia, ottaen huomioon kyseisten päästöjen laadun, määrät ja haitallisunden.2. Neuvosto määrittää yksimielisesti komission ehdotuksesta sopivat mittaus- ja arviointimenetelmät.9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että lupahakemukset ja toimivaltaisten viranomaisten päätökset ovat yleisesti saatavilla kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti.2. Edellä 1 kohtaa sovelletaan rajoittamatta erityisien, kansallisten tai yhteisön säädösten, jotka koskevat julkisten ja yksityisten töiden ympäristövaikutusten arviointia, tai liikesalaisuutta koskevien säännösten soveltamista.10 artikla Jäsenvaltioiden on annettava muille asianomaisille jäsenvaltioille niiden kahdenvälisiä, tarpeellisia neuvotteluja varten samat tiedot, jotka ne antavat omille kansalaisilleen.11 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että laitosten päästöt määritellään 4 artiklassa tarkoitettujen velvoitteiden noudattamisen valvontaa varten. Toimivaltaisten viranomaisten on hyväksyttävä määritysmenetelmät.12 artikla Jäsenvaltioiden on seurattava parhaan saatavilla olevan tekniikan ja ympäristön tilan kehitystä.Tämän seurannan perusteella niiden on tarvittaessa asetettava tämän direktiivin mukaisesti luvan saaneille laitoksille asianmukaisia ehtoja ottaen huomioon toisaalta tämän kehityksen, toisaalta, ettei kyseisille laitoksille aiheudu erityisesti kyseiseen ryhmään kuuluvien laitosten taloudelliseen tilanteeseen nähden kohtuuttomia kustannuksia.13 artikla Parhaan saatavilla olevan tekniikan ja ympäristön tilan kehitystä koskevan seurannan perusteella jäsenvaltioiden on sovellettava politiikkoja ja strategioita, mukaan luettuna asianmukaiset toimenpiteet, liitteessä I esitettyihin ryhmiin kuuluvien nykyisten laitosten asteittaiseksi mukauttamiseksi parhaaseen saatavilla olevaan tekniikkaan, ottaen huomioon erityisesti:- laitoksen tekniset ominaisuudet;- sen käyttöaste ja jäljellä oleva käyttöaika;- sen aiheuttamien päästöjen laatu ja määrä;- ettei kyseiselle laitokselle aiheudu erityisesti kyseiseen ryhmään kuuluvien laitosten taloudelliseen tilanteeseen nähden kohtuuttomia kustannuksia.14 artikla Jäsenvaltiot voivat ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi antaa ötässä direktiivissä säädettyjä tiukempia säännöksiä.15 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta maanpuolustusta palveleviin teollisuuslaitoksiin.16 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1987.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.17 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 28 päivänä kesäkuuta 1984.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaH. BOUCHARDEAU(1) EYVL N:o C 139, 27.5.1983, s. 5(2) EYVL N:o C 342, 19.12.1983, s. 160(3) EYVL N:o C 23, 30.1.1984, s. 27(4) EYVL N:o C 112, 20.12.1973, s. 1(5) EYVL N:o C 139, 13.6.1977, s. 1(6) EYVL N:o C 46, 17.2.1983, s. 1(7) EYVL N:o L 171, 27.6.1981, s. 11LIITE I LAITOSTEN RYHMÄT(1),jotka kuuluvat 3 artiklan alaan1. Energiateollisuus1.1 Koksaamot1.2 Öljynjalostamot (pois luettuna yritykset, jotka valmistavat vain voiteluaineita raakaöljystä)1.3 Hiilen kaasutus- ja nesteyttämislaitokset1.4 Lämpövoimalat (pois luettuna ydinvoimalat) ja muut polttolaitokset, joiden nimellinen lämpöteho on yli 50 MW2. Metallien tuotanto ja käsittely2.1 Pasutuslaitokset ja sintraamot, joiden kapasiteetti on yli 1 000 tonnia rikastetta vuodessa2.2 Yhdistetyt rauta- ja terästehtaat2.3 Rautametallivalimot, joiden sulatuskapasiteetti on yli 5 tonnia2.4 Muita kuin rautametalleja jalostavat ja sulattavat laitokset, joiden laitteiden kokonaiskapasiteetti on raskaiden metallien osalta yli 1 tonni ja kevyiden metallien osalta yli 0,5 tonnia3. Metallittomien mineraalituotteiden valmistus3.1 Sementti- ja kalkkitehtaat3.2 Asbestin tuotanto- ja käsittelylaitokset sekä asbestipohjaisia tuotteita valmistavat laitokset3.3 Lasi- tai mineraalivillatehtaat3.4 Lasin (tavallisen ja erikoisen) tuotantolaitokset, joiden kapasiteetti on yli 5 000 tonnia vuodessa3.5 Karkean keramiikan, erityisesti tulenkestävien tiilten, kivitavaraputkien sekä julkisivu-, lattia- ja kattotiilten valmistuslaitokset4. Kemian teollisuus4.1 Olefiineja, olefiinien johdannaisia, monomeerejä ja polymeerejä valmistavat kemialliset laitokset4.2 Muita orgaanisia välituotteita valmistavat kemialliset laitokset4.3 Epäorgaanisia peruskemikaaleja valmistavat laitokset5. Jätteiden hävitys5.1 Myrkyllisten ja vaarallisten jätteiden polttamolaitokset5.2 Muiden kiinteiden ja nestemäisten jätteiden polttolaitokset6. Muut teollisuudetSelluloosatehtaat, joiden kapasiteetti vuodessa on 25 000 tonnia tai enemmän(1) Tässä liitteessä vahvistetut raja arvot viittaavat tuotantokapasiteetteihin.LIITE II TÄRKEIMPIEN PILAAVIEN AINEIDEN LUETTELO(4 artiklan 2 alakohdan mukaisesti)1. Rikkidioksidi ja muut rikkiyhdisteet2. Typen oksidit ja muut typpiyhdisteet3. Hiilimonoksidi4. Orgaaniset yhdisteet, erityisesti hiilivedyt (paitsi metaani)5. Raskasmetallit ja niiden yhdisteet6. Hiukkaset; asbesti (hiukkaset ja kuidut), lasi- ja mineraalikuidut7. Kloori ja sen yhdisteet8. Fluori ja sen yhdisteet


Avis juridique important

|

31992L0081

Neuvoston direktiivi 92/81/ETY, annettu 19 päivänä lokakuuta 1992, kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta

Virallinen lehti nro L 316 , 31/10/1992 s. 0012 - 0015 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0091  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 2 s. 0091

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/81/ETY,annettu 19 päivänä lokakuuta 1992,kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisestaEUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettädirektiivissä 92/12/ETY() vahvistetaan valmisteveron alaisia tuotteita koskevan yleisen järjestelmän säännöt,direktiivissä 92/82/ETY() vahvistetaan tiettyjen kivennäisöljyjen valmisteverojen vähimmäismääriä koskevat säännökset,sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi on vahvistettava yhteiset määritelmät kaikille kivennäisöljyjen ryhmään kuuluville tuotteille, jotka ovat valmisteverojen yleisen valvontajärjestelmän alaisia,on tarkoituksenmukaista, että nämä määritelmät perustuvat tämän direktiivin antamisen ajankohtana voimassa olevan yhdistetyn nimikkeistön määritelmiin,yhteisön tasolla on säädettävä tietyistä pakollisista verovapautuksista,on kuitenkin annettava jäsenvaltioiden halutessaan soveltaa alueillaan tiettyjä muita verovapautuksia tai alennettuja verojen määriä, jos tämä ei vääristä kilpailua,on säädettävä menettelystä, jolla sallitaan muiden verovapautuksien tai alennettujen verojen määrien käyttöönotto, jaon luotava kaikkien tässä direktiivissä säädettyjen verovapautuksien tai alennettujen verojen määrien tarkistusmenettely, jolla voidaan todeta, ovatko ne edelleen sopusoinnussa sisämarkkinoiden toimivuuden kanssa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I. Soveltamisala 1 artikla1. Jäsenvaltioiden on kannettava kivennäisöljyistä yhdenmukaistettua valmisteveroa tämän direktiivin mukaisesti.2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valmisteverojensa määrät kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä annetun direktiivin 92/82/ETY mukaisesti.2 artikla1. Tässä direktiivissä kivennäisöljyllä tarkoitetaan:a) CN-koodiin 2706 kuuluvia tuotteita;b) CN-koodeihin 2707 10, 2707 20, 2707 30, 2707 50, 2707 91 00 ja 2707 99 (paitsi 2707 99 30, 2707 99 50 ja 2707 99 70) kuuluvia tuotteita;c) CN-koodiin 2709 kuuluvia tuotteita;d) CN-koodiin 2710 kuuluvia tuotteita;e) CN-koodiin 2711 kuuluvia tuotteita, kemiallisesti puhtaat metaani ja propaani mukaan luettuina, mutta maakaasua lukuun ottamatta;f) CN-koodeihin 2712 10, 2712 20 00, 2712 90 31, 2712 90 33, 2712 90 39 ja 2712 90 90 kuuluvia tuotteita;g) CN-koodiin 2713 kuuluvia tuotteita, lukuun ottamatta hartsimaisia tuotteita, käytettyä valkaisumaata, happamia jätteitä ja emäksisiä jätteitä;h) CN-koodiin 2715 kuuluvia tuotteita;i) CN-koodiin 2901 kuuluvia tuotteita;j) CN-koodeihin 2902 11 00, 2902 19 90, 2902 20, 2902 30, 2902 41 00, 2902 42 00, 2902 43 00 ja 2902 44 kuuluvia tuotteita;k) CN-koodiin 3403 11 00 ja 3403 19 kuuluvia tuotteita;l) CN-koodiin 3811 kuuluvia tuotteita;m) CN-koodiin 3817 kuuluvia tuotteita.2. Muiden kivennäisöljyjen kuin niiden, joiden valmisteveron taso vahvistetaan direktiivissä 92/82/ETY, on oltava valmisteveron alaisia, jos ne on tarkoitettu käytettäviksi tai niitä myydään taikka käytetään lämmityspolttoaineina tai moottoripolttoaineina. Kannettavan valmisteveron määrä on vahvistettava käyttötarkoituksen mukaan vastaavan lämmityspolttoaineen tai moottoripolttoaineen valmisteveron määrän suuruiseksi.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen valmisteveron alaisten tuotteiden lisäksi kaikkia tuotteita, jotka on tarkoitettu käytettäviksi tai joita myydään taikka käytetään moottoripolttoaineina, lisäaineina tai moottoripolttoaineiden tilavuutta lisäävinä aineina, on verotettava moottoripolttoaineiden tavoin. Kaikkien muiden lämmitykseen käytettäviksi tarkoitettujen, myytävien tai käytettävien hiilivetyjen, lukuun ottamatta kivihiiltä, ruskohiiltä, turvetta tai muita vastaavia kiinteitä hiilivetyjä taikka maakaasua, valmisteveron määrän on oltava vastaavan kivennäisöljyn valmisteveron määrän suuruinen.Kivihiiltä, ruskohiiltä, turvetta tai muuta vastaavaa kiinteää hiilivetyä taikka maakaasua voidaan kuitenkin verottaa direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti.4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut yhdistetyn nimikkeistön koodit ovat tämän direktiivin antamisen ajankohtana voimassa olevan yhdistetyn koodiston koodit.II. Valmisteveron määrän vahvistaminen 3 artikla1. Kussakin jäsenvaltiossa kivennäisöljyistä on kannettava erityisvalmisteveroa, joka on laskettava 1 000 litralle 15 °C:n lämpötilassa olevaa tuotetta. Raskaina polttoöljyinä käytettävien 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden sekä nesteytetyn maaöljykaasun ja metaanin erityisvalmistevero on kuitenkin laskettava 1 000 kilogrammalle tuotetta.2. Laskiessaan erityisvalmisteveroa raskaille polttoöljyille, nesteytetylle maaöljykaasulle ja metaanille jäsenvaltiot voivat poiketa 1 kohdassa säädetystä menetelmästä. Tällöin niiden on laskettava erityisvalmisteveron määrä suhteessa tuotteiden määriin.4 artikla1. Sen lisäksi, mitä veron aiheuttavan tosiseikan määritelmän sisältävissä yleisissä säännöksissä sekä direktiivissä 92/12/ETY olevissa valmisteveron maksamista koskevissa säännöksissä säädetään, kivennäisöljyjen valmistevero on kannettava myös jonkin tämän direktiivin 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun veron aiheuttavan tosiseikan toteutuessa.2. Jäsenvaltiot voivat myös säätää, että kivennäisöljyistä on kannettava valmisteveroa, jos todetaan, että niiden käyttö ei täytä tai on lakannut täyttämästä jotakin kansallisissa säännöksissä alennetun veron määrän tai verovapautuksen soveltamiseksi vahvistetuista käyttöön liittyvistä edellytyksistä.3. Kivennäisöljyjen kulutusta kivennäisöljyjä tuottavan laitoksen alueella ei ole pidettävä valmisteveron aiheuttavana tosiseikkana, jos se liittyy tämän tuotannon tarkoituksiin.Jos tämä kulutus kuitenkin liittyy muihin kuin tämän tuotannon tarkoituksiin ja erityisesti ajoneuvojen käyttöön, sitä on pidettävä valmisteveron aiheuttavana tosiseikkana.5 artikla1. Laitosta, jossa valmistetaan tai erityisin menetelmin käsitellään 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tuotteita yhdistetyn nimikkeistön 27 luvun 4 lisähuomautuksen mukaisesti, on pidettävä kivennäisöljyjä tuottavana laitoksena, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 artiklan soveltamista.2. Jäsenvaltioiden ei tarvitse pitää "kivennäisöljyjä tuottavina laitoksina" laitoksia, joissa valmistetaan ainoastaan kivennäisöljyjä, joiden valmisteveron tasoa ei vahvisteta direktiivissä 92/82/ETY, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivissä 92/12/ETY vahvistettujen liikkuvuutta koskevien sääntöjen soveltamista.6 artiklaJäsenvaltioiden ei tarvitse pitää "kivennäisöljyjen tuotantona":a) toimintoja, joiden yhteydessä saadaan sivutuotteina pieniä määriä kivennäisöljyjä;b) toimintoja, joilla kivennäisöljyn käyttäjä tekee mahdolliseksi sen käyttämisen uudelleen omassa yrityksessään, jos tästä öljystä jo maksetut valmisteverojen määrät eivät ole alhaisempia kuin se valmisteveron määrä, joka kannettaisiin, jos uudelleen käytetystä öljystä kannettaisiin toistamiseen valmistevero;c) toimintaa, jossa sekoitetaan tuotantolaitoksen tai tullivaraston ulkopuolella kivennäisöljyjä muihin kivennäisöljyihin taikka muihin aineisiin, jos:i) ainesten valmistevero on jo maksettujaii) maksettu valmisteveron määrä ei ole alhaisempi kuin se valmisteveron määrä, joka kannettaisiin sekoituksesta.Ensimmäistä edellytystä ei sovelleta, jos sekoitus vapautetaan valmisteverosta tietyn käyttötarkoituksen perusteella.7 artiklaJos yhtä tai useampaa valmisteveron määrää muutetaan, kulutukseen luovutettuihin kivennäisöljyeriin voidaan soveltaa valmisteverojen korotuksia tai alennuksia.8 artikla1. Sen lisäksi, mitä direktiivissä 92/12/ETY säädetään yleisesti valmisteveron alaisten tuotteiden vapauttamisesta valmisteverosta tiettyjen käyttötarkoitusten perusteella, jäsenvaltioiden on vapautettava yhdenmukaistetusta valmisteverosta jäljempänä luetellut tuotteet edellytyksin, jotka jäsenvaltioiden on vahvistettava verovapautuksien oikean ja selkeän soveltamisen varmistamiseksi sekä veropetosten, veron kiertämisen tai muiden väärinkäytösten estämiseksi,a) kivennäisöljyt, joita käytetään muutoin kuin moottori- tai lämmityspolttoaineina;b) kivennäisöljyt, jotka toimitetaan käytettäviksi moottoripolttoaineina muussa ilmailussa kuin yksityisessä huvi-ilmailussa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön säännösten soveltamista.Tässä direktiivissä "yksityisellä huvi-ilmailulla" tarkoitetaan ilma-aluksen käyttöä, jota luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö suorittaa sen omistajana, vuokraajana tai sen muulla tavoin käyttöönsä saaneena muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin ja erityisesti muihin tarkoituksiin kuin vastiketta vastaan tai julkisten viranomaisten tarkoituksiin tapahtuviin henkilöiden tai tavaroiden kuljetuksiin taikka palvelujen suorituksiin.Jäsenvaltiot voivat rajoittaa tämän vapautuksen soveltamisen lentopetrolien toimituksiin (CN-koodi 2710 00 51);c) kivennäisöljyt, jotka toimitetaan käytettäviksi moottoripolttoaineina yhteisön aluevesillä muilla kuin yksityisillä huvialuksilla tapahtuvassa vesiliikenteessä (kalastus mukaan luettuna).Tässä direktiivissä "yksityisellä huvialuksella" tarkoitetaan alusta, jota luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö käyttää sen omistajana, vuokraajana tai sen muulla tavoin käyttöönsä saaneena muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin ja erityisesti muihin tarkoituksiin kuin vastiketta vastaan tai julkisten viranomaisten tarkoituksiin tapahtuviin matkustajien tai tavaroiden kuljetuksiin taikka palvelujen suorituksiin.2. Jäsenvaltiot voivat soveltaa täydellisiä tai osittaisia valmisteveron määrää koskevia vapautuksia tai alennuksia kivennäisöljyihin, joita käytetään verovalvonnassa:a) sähköntuotannossa sekä yhdistetyissä sähkö- ja lämpövoimalaitoksissa;b) liikennöitäessä liikenteelle avatuilla sisävesillä muutoin kuin huvialuksilla;c) kuljetettaessa henkilöitä ja tavaroita rautateitse;d) kokeiluhankkeissa, joiden tarkoituksena on vähemmän saastuttavien tuotteiden, erityisesti uusiutuvista luonnonvaroista saatavien polttoaineiden, teknologinen kehittäminen;e) valmistettaessa, asennettaessa, kokeiltaessa ja huollettaessa ilma- ja vesialuksia;f) yksinomaan maataloudessa tai puutarhataloudessa sekä metsänhoidossa ja sisävesikalastuksessa;g) liikennöintikelpoisten vesistöjen ja satamien ruoppauksessa,sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön säännösten soveltamista.3. Jäsenvaltiot voivat myös soveltaa verovalvonnassa käytettäviin kaasuöljyyn ja/tai nesteytettyyn maaöljykaasuun ja/tai metaaniin ja/tai lentopetroliin alennettua valmisteveron määrää, joka ei saa olla alhaisempi kuin kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämisestä annetussa direktiivissä 92/82/ETY vahvistettu valmisteveron vähimmäismäärä, kaikkien tai joidenkin seuraavien teollisuuden ja kaupan käyttötarkoitusten osalta:a) kiinteästi asennetut moottorit;b) rakennusteollisuudessa, maa- ja vesirakentamisessa sekä julkisissa rakennusurakoissa käytettävät materiaalit ja koneet;c) muussa kuin tieliikenteessä käytettäviksi tarkoitetut ajoneuvot tai ajoneuvot, joiden käyttö pääasiassa julkisilla teillä ei ole sallittu.4. Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön täydentäviä verovapautuksia tai veronalennuksia erityisistä poliittisista syistä.Jäsenvaltion, joka haluaa toteuttaa tällaisen toimenpiteen, on ilmoitettava asiasta komissiolle ja annettava tälle myös kaikki asiaan liittyvät tai tarvittavat tiedot. Komissio ilmoittaa ehdotetusta toimenpiteestä muille jäsenvaltioille kuukauden kuluessa.Neuvoston on katsottava sallineen ehdotetun verovapautuksen tai veronalennuksen, jos kahden kuukauden kuluessa siitä päivästä, jolloin muille jäsenvaltioille on ilmoitettu asiasta toisen alakohdan mukaisesti, komissio tai yksikään jäsenvaltio ei ole pyytänyt neuvostoa tutkimaan asiaa.5. Jos komissio katsoo, ettei 4 kohdassa tarkoitettuja verovapautuksia tai veronalennuksia enää voida soveltaa, erityisesti epärehellisen kilpailun tai sisämarkkinoiden toiminnan vääristymisen vuoksi taikka yhteisön ympäristönsuojelupolitiikkaan liittyvistä syistä, se tekee neuvostolle aiheelliset ehdotukset. Neuvosto päättää asiasta yksimielisesti näiden ehdotusten perusteella.6. Joka tapauksessa ja viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1996 neuvosto tarkistaa 4 kohdassa tarkoitettuja verovapautuksia tai veronalennuksia koskevan tilanteen komission kertomuksen perusteella sekä päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan, onko nämä verovapautukset tai veronalennukset kokonaan tai osittain poistettava taikka onko niitä kokonaan tai osittain muutettava tai laajennettava.7. Viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997 neuvosto tarkistaa 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetut verovapautukset komission kertomuksen perusteella, ottaen huomioon kyseisiin kuljetustapoihin liittyvät ulkoiset kustannukset ja ympäristövaikutukset, sekä päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta, onko nämä verovapautukset poistettava tai onko niitä muutettava.8. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa 4 kohdassa tarkoitetut valmisteveron määrää koskevat vapautukset tai alennukset palauttamalla jo maksetun valmisteveron.III. Valvonta 9 artiklaViimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992 neuvosto antaa yksimielisesti komission ehdotuksesta valmisteverosta vapautettujen tai määrältään alennetun valmisteveron alaisten lämmityspolttoaineina tai moottoripolttoaineina käytettävien kivennäisöljyjen värjäämistä ja merkitsemistä koskevat yhteisön säännökset.IV. Loppusäännökset 10 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.11 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 19 päivänä lokakuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. COPE() EYVL N:o C 322, 21.12.1990, s. 18() EYVL N:o C 183, 15.7.1991, s. 289() EYVL N:o C 69, 18.3.1991, s. 25() EYVL N:o L 76, 23.3.1992, s. 1() EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 19


Avis juridique important

|

31962L2005

Ensimmäinen neuvoston direktiivi, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1962, yhteisistä säännöistä harjoitettaessa kansainvälistä liikennettä (maanteiden tavaraliikenne toisen lukuun)

Virallinen lehti nro 070 , 06/08/1962 s. 2005 - 2006 Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 1 s. 0030  Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1959-1962 s. 0237  Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 1 s. 0030  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1959-1962 s. 0267  Kreikank. erityispainos: Luku 07 Nide 1 s. 0028  Espanjank. erityispainos: Luku 07 Nide 1 s. 0055  Portugalink. erityispainos: Luku 07 Nide 1 s. 0055

ENSIMMÄINEN NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 23 päivänä heinäkuuta 1962,yhteisistä säännöistä harjoitettaessa kansainvälistä liikennettä (maanteiden tavaraliikenne toisen lukuun)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan 1 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,sekä katsoo, ettäyhteisen liikennepolitiikan toteuttamiseen kuuluu muun muassa, että annetaan yhteiset säännöt, joita sovelletaan maanteiden kansainväliseen tavaraliikenteeseen jäsenvaltion alueelle tai sen alueelta taikka yhden tai useamman jäsenvaltion alueen kautta, jayhteismarkkinoiden asteittainen toteuttaminen ei saa estyä liikenteen alan esteiden vuoksi; on tarpeen varmistaa maanteiden kansainvälisen tavaraliikenteen asteittainen laajeneminen ottaen huomioon kaupan ja tavaroiden liikkuvuuden kehitys yhteisössä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Viimeistään vuoden 1962 loppuun mennessä jokaisen jäsenvaltion on tämän artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetyin edellytyksin vapautettava tämän direktiivin liitteissä I ja II tarkoitetut maanteiden kansainväliset tavarakuljetukset muiden jäsenvaltioiden kanssa, jos kuljetus suoritetaan kyseisen jäsenvaltion alueelle, sen alueelta tai sen alueen kautta.2. Liitteessä I tarkoitetut kuljetukset on vapautettava kaikista kiintiö- ja lupajärjestelmistä.3. Liitteessä II tarkoitettuihin kuljetuksiin ei saa enää soveltaa kiintiöjärjestelmää. Ne voivat kuitenkin edelleen olla luvanvaraisia, jos tästä ei aiheudu mitään määrällisiä rajoituksia; siinä tapauksessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että päätökset lupahakemuksista tehdään viiden päivän kuluessa hakemusten tekemisestä.4. Tämän direktiivin kaksi liitettä ovat sen erottamaton osa.2 artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi toteutetuista toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa direktiivin voimaantulosta ja joka tapauksessa ennen vuoden 1962 loppua.3 artikla Tämä direktiivi ei vaikuta edellytyksiin, joilla kukin jäsenvaltio antaa omille kansalaisilleen luvan harjoittaa tässä direktiivissä tarkoitettua toimintaa.4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä heinäkuuta 1962.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaE. COLOMBOLIITE I Kuljetukset, jotka on vapautettava kaikista kiintiö- ja lupajärjestelmistä 1. Rajaliikenne alueella, jonka leveys rajan kummallakin puolella on 25 kilometriä linnuntietä, jos kuljetuksen koko pituus on enintään 50 kilometriä linnuntietä.2. Satunnaiset tavarakuljetukset lentokentälle tai lentokentältä, jos lentoreittiä on muutettu.3. Matkatavaroiden kuljetus matkustajien kuljetukseen tarkoitettuihin ajoneuvoihin kytketyillä perävaunuilla ja matkatavaroiden kuljetus kaikentyyppisillä ajoneuvoilla lentokentälle ja lentokentältä.4. Postin kuljetus.5. Vaurioituneiden ajoneuvojen kuljetus.6. Jätteiden ja jäteveden kuljetus.7. Kuolleiden eläinten kuljetus hävitettäväksi.8. Mehiläisten ja kalanpoikasten kuljetus.9. Hautauskuljetus.LIITE II Kuljetukset, jotka on vapautettava kaikista kiintiöjärjestelmistä, mutta jotka voidaan jättää luvanvaraisiksi tämän direktiivin 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti1. Kuljetus jäsenvaltiosta viereisen jäsenvaltion raja-alueelle, jonka leveys on 25 kilometriä linnuntietä maiden yhteiseltä rajalta.2. Tavaroiden kuljetus moottoriajoneuvolla, jonka kokonaispaino perävaunu mukaan lukien on enintään 6 tonnia.3. Taide-esineiden ja taideteosten kuljetus näyttelyyn tai kaupallisiin tarkoituksiin.4. Esineiden tai aineiston satunnainen kuljetus yksinomaan mainos- tai tiedotustarkoituksiin.5. Muuttokuljetukset, joita suorittavilla yrityksillä on erityinen henkilökunta ja kalusto tätä tarkoitusta varten.6. Aineiston, tarvikkeiden ja eläinten kuljetus teatteri-, musiikki-, tai elokuvaesityksiin tai urheilutapahtumiin, sirkuksiin, näyttelyihin tai messuille tai niistä pois taikka radio- tai televisiolähetysten ja elokuvien tekemiseen tai niistä pois.