title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/60/EU, annettu 15 päivänä toukokuuta 2014 , jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta ja asetuksen (EU) N:o 1024/2012 muuttamisesta (uudelleenlaadittu)

text:
               28.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 159/1

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2014/60/EU,
   annettu 15 päivänä toukokuuta 2014,
   jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta ja asetuksen (EU) N:o 1024/2012 muuttamisesta (uudelleenlaadittu)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
   ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
   noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Neuvoston direktiiviä 93/7/ETY (2) on muutettu huomattavilta osin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiveillä 96/100/EY (3) ja 2001/38/EY (4). Koska siihen on määrä tehdä lisää muutoksia, direktiivi olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.

               (2)

               Sisämarkkinat muodostavat alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden vapaa liikkuvuus taataan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 36 artiklan mukaan tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevat määräykset eivät estä sellaisia tuontia, vientiä tai kauttakuljetusta koskevia kieltoja tai rajoituksia, jotka ovat perusteltuja taiteellisten, historiallisten tai arkeologisten kansallisaarteiden suojelemiseksi.

               (3)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 36 artiklan nojalla ja sen rajoissa jäsenvaltioilla on oikeus määritellä kansallisaarteensa ja toteuttaa tarvittavat toimenpiteet niiden suojelemiseksi. Unionilla on kuitenkin arvokas rooli kannustaessaan jäsenvaltioita yhteistyöhön eurooppalaisittain merkittävän kulttuuriperinnön ja siihen kuuluvien kansallisaarteiden suojelussa.

               (4)

               Direktiivillä 93/7/ETY otettiin käyttöön järjestelmä, jonka avulla jäsenvaltiot voivat varmistaa sellaisten kulttuuriesineiden palauttamisen alueelleen, jotka on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 36 artiklassa luokiteltu kansallisaarteiksi, kuuluvat mainitun direktiivin liitteessä tarkoitettuihin kulttuuriesineiden yhteisiin luokkiin ja jotka on viety jäsenvaltioiden alueelta kansallisten toimenpiteiden tai neuvoston asetuksen (EY) N:o 116/2009 (5) vastaisesti. Tuo direktiivi koski myös kansallisaarteiksi luokiteltavia kulttuuriesineitä, jotka kuuluvat olennaisena osana julkisiin kokoelmiin tai kirkollisten laitosten tavaraluetteloihin mutta jotka eivät sisälly yhteisiin luokkiin.

               (5)

               Direktiivillä 93/7/ETY saatiin aikaan jäsenvaltioiden välistä kansallisaarteita koskevaa hallinnollista yhteistyötä, joka liittyy läheisesti Interpolin ja muiden toimivaltaisten laitosten kanssa varastettujen taideteosten alalla tehtävään yhteistyöhön ja johon kuuluu erityisesti kadonneiden, varastettujen ja laittomasti alueelta vietyjen kansallisaarteisiin ja julkisiin kokoelmiin kuuluvien kulttuuriesineiden kirjaaminen.

               (6)

               Direktiivissä 93/7/ETY säädetty menettely oli ensimmäinen askel jäsenvaltioiden välisessä tämän alan yhteistyössä sisämarkkinoiden yhteydessä, ja sen tavoitteena oli alan kansallisen lainsäädännön vastavuoroisen tunnustamisen edistäminen.

               (7)

               Asetuksessa (EY) N:o 116/2009 säädettiin yhdessä direktiivin 93/7/ETY kanssa unionin järjestelmästä jäsenvaltioiden kulttuuriesineiden suojelemiseksi.

               (8)

               Direktiivin 93/7/ETY tarkoituksena oli varmistaa kulttuuriesineiden fyysinen palauttaminen siihen jäsenvaltioon, jonka alueelta ne on laittomasti viety, riippumatta kyseisten esineiden omistamiseen liittyvistä oikeuksista. Direktiivin soveltaminen on kuitenkin osoittanut kulttuuriesineiden palauttamista koskevan järjestelmän rajoitukset. Direktiivin soveltamista koskevissa kertomuksissa on todettu, että direktiiviä on sovellettu harvoin erityisesti siksi, että sen soveltamisala on suppea, mikä johtuu kyseisen direktiivin liitteessä asetetuista ehdoista, palauttamiskanteen nostamiselle asetetusta lyhyestä määräajasta ja palauttamiskanteeseen liittyvistä kustannuksista.

               (9)

               Tämän direktiivin soveltamisala olisi laajennettava kattamaan kaikki kulttuuriesineet, jotka jäsenvaltio on kansallisen lainsäädännön tai kansallisten hallintomenettelyjen mukaisesti luokitellut tai määritellyt Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 36 artiklassa tarkoitetuiksi taiteellisiksi, historiallisiksi tai arkeologisiksi kansallisaarteiksi. Näin ollen tätä direktiiviä olisi sovellettava historiallisesti, paleontologisesti, etnografisesti tai numismaattisesti kiinnostaviin tai tieteellisesti arvokkaisiin esineisiin, riippumatta siitä, ovatko ne osa julkista tai muuta kokoelmaa vai yksittäisiä esineitä tai ovatko ne peräisin luvallisista tai luvattomista kaivauksista, kunhan ne on luokiteltu tai määritelty kansallisaarteiksi. Kansallisaarteiksi luokiteltujen tai määriteltyjen kulttuuriesineiden ei myöskään pitäisi olla enää tarpeen kuulua mihinkään luokkaan tai noudattaa esineiden ikää ja/tai rahallista arvoa koskevia alarajoja kuuluakseen tämän direktiivin nojalla mahdollisesti palautettaviin esineisiin.

               (10)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 36 artiklassa tunnustetaan kansallisaarteiden suojelua koskevien kansallisten järjestelmien moninaisuus. Jäsenvaltioiden keskinäisen luottamuksen, yhteistyöhalukkuuden ja yhteisymmärryksen edistämiseksi ilmauksen ”kansallisaarre” soveltamisala olisi määritettävä perussopimuksen 36 artiklan puitteissa. Jäsenvaltioiden olisi myös helpotettava kulttuuriesineiden palauttamista jäsenvaltioon, jonka alueelta kyseiset esineet on laittomasti viety riippumatta tuon jäsenvaltion liittymispäivämäärästä, ja niiden olisi varmistettava, ettei tällaisten esineiden palauttamisesta aiheudu kohtuuttomia kustannuksia. Jäsenvaltioiden olisi voitava palauttaa muitakin kuin kansallisaarteiksi luokiteltuja tai määriteltyjä kulttuuriesineitä, edellyttäen että perussopimuksen asiaankuuluvia määräyksiä noudatetaan, sekä ennen 1 päivää tammikuuta 1993 laittomasti vietyjä kulttuuriesineitä.

               (11)

               Jäsenvaltioiden hallinnollista yhteistyötä olisi lisättävä, jotta tätä direktiiviä voitaisiin soveltaa tehokkaammin ja yhtenäisemmin. Sen vuoksi keskusviranomaisia olisi vaadittava olemaan tehokkaassa yhteistyössä keskenään ja vaihtamaan tietoja laittomasti viedyistä kulttuuriesineistä käyttäen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1024/2012 (6) perustettua sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmää, jäljempänä ’IMI’. Tämän direktiivin täytäntöönpanon tehostamiseksi olisi otettava käyttöön erityisesti kulttuuriesineitä varten kehitetty IMI-järjestelmän moduuli. Myös jäsenvaltioiden muiden toimivaltaisten viranomaisten on suotavaa käyttää tilanteen vaatiessa kyseistä järjestelmää.

               (12)

               Henkilötietojen suojan varmistamiseksi toimivaltaisten viranomaisten hallinnollisessa yhteistyössä ja tietojenvaihdossa olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY (7) sekä — käytettäessä IMI-järjestelmää — asetuksessa (EU) N:o 1024/2012 vahvistettuja sääntöjä. Direktiivissä 95/46/EY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001 (8) vahvistettuja määritelmiä olisi sovellettava myös tässä direktiivissä.

               (13)

               Määräaikaa, jonka kuluessa on tarkastettava, onko toisesta jäsenvaltiosta löytynyt kulttuuriesine direktiivissä 93/7/ETY tarkoitettu kulttuuriesine, pidettiin käytännön kannalta liian lyhyenä. Sitä olisi sen vuoksi pidennettävä kuuteen kuukauteen. Pitempi ajanjakso antaisi jäsenvaltioille mahdollisuuden toteuttaa tarvittavat toimenpiteet kulttuuriesineen säilyttämiseksi tai tarvittaessa estää palauttamismenettelyn välttämiseen tähtäävät toimet.

               (14)

               Palauttamiskanteen nostamiselle asetettua määräaikaa olisi myös pidennettävä kolmeen vuoteen siitä, kun jäsenvaltio, jonka alueelta kulttuuriesineet on laittomasti viety, sai tietoonsa kulttuuriesineen olinpaikan ja sen omistajan tai hallussapitäjän henkilöllisyyden. Tämän ajanjakson pidentämisen pitäisi helpottaa palauttamista ja ehkäistä kansallisaarteiden laitonta viemistä jäsenvaltion alueelta. Selkeyden vuoksi olisi säädettävä, että määräaika kanteen nostamiselle alkaa päivänä, jolloin asia tuli sen jäsenvaltion keskusviranomaisen tietoon, jonka alueelta kulttuuriesine laittomasti vietiin.

               (15)

               Direktiivin 93/7/ETY mukaisesti palauttamiskanne on nostettava viimeistään kolmenkymmenen vuoden kuluessa siitä päivästä, jona kulttuuriesine vietiin laittomasti jäsenvaltion alueelta. Kuitenkin jos kyseessä ovat jäsenvaltioiden julkisiin kokoelmiin kuuluvat esineet ja kirkollisten laitosten tavaraluetteloihin kuuluvat esineet, jotka ovat kansallisen lainsäädännön mukaisesti erityissuojeluksessa, palauttamiskanteen nostamiselle asetettu määräaika on eräissä olosuhteissa pidempi. Koska jäsenvaltioilla voi olla kansallisen lainsäädännön mukaisia erityissuojelujärjestelyjä sellaisten uskonnollisten yhdyskuntien kanssa, joilla ei ole virallisen kirkon asemaa, tämän direktiivin soveltamisala olisi ulotettava tällaisiin uskonnollisiin yhdyskuntiin.

               (16)

               Kulttuuriesineisiin kohdistuvien rikosten ehkäisemisestä ja torjumisesta 13 ja 14 päivänä joulukuuta 2011 annetuissa päätelmissään neuvosto totesi, että on ryhdyttävä toimenpiteisiin, joilla tehostetaan kulttuuriesineisiin kohdistuvien rikosten ehkäisemistä ja torjumista. Se suositti, että komissio tukisi jäsenvaltioita kulttuuriesineiden tehokkaassa suojelussa, jolla niillä käytävää laitonta kauppaa voidaan ehkäistä ja torjua ja jotta tarvittaessa voidaan toteuttaa lisätoimenpiteitä. Neuvosto suositti lisäksi, että jäsenvaltiot harkitsisivat kulttuuriomaisuuden luvattoman tuonnin, viennin ja omistusoikeuden siirron kieltämistä ja ehkäisemistä koskevan, 17 päivänä marraskuuta 1970 Pariisissa allekirjoitetun Unescon yleissopimuksen sekä varastettuja tai laittomasti maasta vietyjä kulttuuriesineitä koskevan, 24 päivänä kesäkuuta 1995 Roomassa allekirjoitetun Unidroit'n yleissopimuksen ratifioimista.

               (17)

               Olisi suotavaa varmistua siitä, että kaikki kulttuuriesineiden markkinoiden toimijat noudattavat huolellisuutta käydessään kauppaa kulttuuriesineillä. Laittomasta lähteestä peräisin olevan kulttuuriesineen hankkimisen seuraukset ovat vasta silloin todella varoittavia, kun korvauksen maksamiseen yhdistetään velvollisuus osoittaa, että kyseisen esineen omistaja on noudattanut tarvittavaa huolellisuutta. Kulttuuriesineiden laittoman kaupan ehkäisemiseen ja torjuntaan liittyvien unionin tavoitteiden saavuttamiseksi direktiivissä olisi siksi säädettävä, että voidakseen saada korvauksen omistajan on todistettava noudattaneensa tarvittavaa huolellisuutta hankkiessaan kyseisen esineen.

               (18)

               Olisi myös hyödyllistä kaikille henkilöille ja etenkin kulttuuriesineiden markkinoiden toimijoille, jos näillä olisi mahdollisuus saada helposti jäsenvaltioiden kansallisaarteiksi luokittelemia tai määrittelemiä kulttuuriesineitä koskevia julkisia tietoja. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä helpottamaan näiden tietojen saatavuutta.

               (19)

               Jotta edistettäisiin yhdenmukaista tulkintaa käsitteestä ”tarvittava huolellisuus”, tässä direktiivissä olisi vahvistettava esimerkinomaiset perusteet sen määrittämiseksi, onko omistaja noudattanut tarvittavaa huolellisuutta hankkiessaan kulttuuriesineen.

               (20)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli sen mahdollistamista, että kaikki jäsenvaltioiden alueelta laittomasti viedyt, kansallisaarteiksi luokitellut tai määritellyt kulttuuriesineet palautetaan, vaan se voidaan sen laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

               (21)

               Koska asetuksella (EY) N:o 116/2009 perustetun komitean tehtävät ovat direktiivin 93/7/ETY liitteen poistamisen myötä käyneet tarpeettomiksi, viittaukset kyseiseen komiteaan olisi vastaavasti poistettava. Jotta kuitenkin säilytettäisiin jäsenvaltioiden foorumi direktiivin täytäntöönpanoa koskevien kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihtoa varten, komission olisi perustettava tämän direktiivin täytäntöönpanosta vastaavia keskusviranomaisia edustavista asiantuntijoista koostuva asiantuntijaryhmä, joka muun muassa osallistuisi kulttuuriesineitä koskevan IMI-järjestelmän moduulin kehittämiseen.

               (22)

               Asetuksen (EU) N:o 1024/2012 liite sisältää luettelon hallinnollista yhteistyötä koskevista unionin säädöksiin sisältyvistä säännöksistä, jotka pannaan täytäntöön IMI:n avulla, joten kyseistä liitettä olisi muutettava lisäämällä siihen tämä direktiivi.

               (23)

               Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan niitä säännöksiä, joilla muutetaan aiempien direktiivien sisältöä. Velvollisuus saattaa sisällöltään muuttumattomat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä perustuu aiempiin direktiiveihin.

               (24)

               Tällä direktiivillä ei ole vaikutusta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava siinä mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,

         OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltion kansallisaarteiksi luokittelemien tai määrittelemien 2 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettujen kulttuuriesineiden palauttamiseen, jotka on viety laittomasti kyseisen jäsenvaltion alueelta.
   2 artikla
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

               1)

               ’kulttuuriesineellä’ esinettä, jonka jäsenvaltio on luokitellut tai määritellyt ennen sen laitonta viemistä asianomaisen jäsenvaltion alueelta tai sen jälkeen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 36 artiklassa tarkoitetuksi ”taiteelliseksi, historialliseksi tai arkeologiseksi kansallisaarteeksi” kansallisen lainsäädännön tai kansallisten hallintomenettelyjen mukaisesti;

               2)

               ’laittomasti jäsenvaltion alueelta viedyllä’

                           a)

                           jäsenvaltion alueelta vietyä esinettä tuon jäsenvaltion kansallisaarteiden suojelua koskevan lainsäädännön tai asetuksen (EY) N:o 116/2009 vastaisesti, tai

                           b)

                           palauttamatta jätettyä esinettä laillisen tilapäisen siirron määräajan päätyttyä tai tämän tilapäisen siirron jonkin muun edellytyksen rikkomista;

               3)

               ’vaatimuksen esittäneellä jäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, jonka alueelta kulttuuriesine on laittomasti viety;

               4)

               ’vaatimuksen kohteena olevalla jäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, jonka alueella toisesta jäsenvaltiosta laittomasti viety kulttuuriesine on;

               5)

               ’palauttamisella’ kulttuuriesineen fyysistä palauttamista vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion alueelle;

               6)

               ’omistajalla’ henkilöä, joka fyysisesti pitää kulttuuriesinettä hallussaan omaan lukuunsa;

               7)

               ’hallussapitäjällä’ henkilöä, joka fyysisesti pitää kulttuuriesinettä hallussaan muiden lukuun;

               8)

               ’julkisilla kokoelmilla’ kokoelmia, jotka on luokiteltu julkisiksi jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ja jotka ovat kyseisen jäsenvaltion, kyseisen jäsenvaltion paikallisen tai alueellisen viranomaisen tai kyseisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan laitoksen omistuksessa, jos laitos on tuon jäsenvaltion tai paikallisen tai alueellisen viranomaisen omistuksessa tai jos jäsenvaltio tai jompikumpi viranomainen rahoittaa sitä merkittävällä tavalla.

         3 artikla
   Jäsenvaltion alueelta laittomasti viedyt kulttuuriesineet palautetaan tässä direktiivissä säädettyä menettelyä ja säädettyjä edellytyksiä noudattaen.
   4 artikla
   Jäsenvaltion on nimitettävä yksi tai useampi keskusviranomainen hoitamaan tässä direktiivissä säädettyjä tehtäviä.
   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki tämän artiklan mukaisesti nimittämänsä keskusviranomaiset.
   Komissio julkaisee luettelon näistä keskusviranomaisista sekä niitä koskevista muutoksista Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa.
   5 artikla
   Jäsenvaltioiden keskusviranomaisten on tehtävä yhteistyötä ja edistettävä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisiä neuvotteluja. Viimeksi mainitut huolehtivat erityisesti seuraavista tehtävistä:

               1)

               etsivät vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion pyynnöstä määrätyn laittomasti alueelta viedyn kulttuuriesineen ja selvittävät omistajan ja/tai hallussapitäjän henkilöllisyyden. Pyynnön on sisällettävä kaikki tarvittavat, tutkimusta helpottavat tiedot, varsinkin esineen tosiasiallisesta tai oletetusta olinpaikasta;

               2)

               ilmoittavat kyseisille jäsenvaltioille kulttuuriesineiden löytymisestä niiden alueelta, ja voidaanko esineiden kohtuullisin perustein olettaa viedyn laittomasti toisen jäsenvaltion alueelta;

               3)

               antavat vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuuden tarkastaa, onko kyseinen esine kulttuuriesine, jos tarkastus suoritetaan 2 alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen antamisesta kuuden kuukauden kuluessa. Jos tarkastusta ei suoriteta säädetyssä määräajassa, 4 ja 5 alakohtaa ei enää sovelleta;

               4)

               toteuttavat kyseisen jäsenvaltion kanssa kaikki aiheelliset toimenpiteet kulttuuriesineen fyysiseksi suojelemiseksi;

               5)

               estävät aiheellisin väliaikaisin toimenpitein kulttuuriesineen palauttamisen välttämiseen tähtäävät toimet;

               6)

               toimivat palauttamisasiassa välittäjänä omistajan ja/tai hallussapitäjän ja vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion välillä. Tätä varten vaatimuksen kohteena olevan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat tämän rajoittamatta 6 artiklan soveltamista ensin helpottaa välitysmenettelyn toteuttamista vaatimuksen kohteena olevan jäsenvaltion lainsäädäntöä noudattaen, jos vaatimuksen esittänyt jäsenvaltio ja omistaja ja hallussapitäjä antavat siihen virallisen suostumuksensa.

         Jäsenvaltioiden keskusviranomaisten on käytettävä keskinäiseen yhteistyöhön ja yhteydenpitoon asetuksella (EU) N:o 1024/2012 perustetun sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmän, jäljempänä ’IMI’, moduulia, joka on kehitetty erityisesti kulttuuriesineitä varten. Ne voivat käyttää IMI-järjestelmää myös varastettuja tai niiden alueelta laittomasti vietyjä kulttuuriesineitä koskevien tapauskohtaisten tietojen välittämiseen. Jäsenvaltiot päättävät, käyttävätkö myös muut toimivaltaiset viranomaiset IMI-järjestelmää tämän direktiivin soveltamiseksi.
   6 artikla
   Vaatimuksen esittänyt jäsenvaltio voi nostaa kanteen omistajaa tai tämän asemesta hallussapitäjää vastaan vaatimuksen kohteena olevan jäsenvaltion toimivaltaisessa tuomioistuimessa alueelta laittomasti viedyn kulttuuriesineen palauttamiseksi.
   Kanne voidaan nostaa ainoastaan, jos asiakirjaan, jolla palauttamiskanne pannaan vireille, on liitetty

               a)

               asiakirja, jossa kuvaillaan pyynnön kohteena oleva esine ja todetaan sen olevan kulttuuriesine;

               b)

               vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ilmoitus siitä, että kulttuuriesine on viety laittomasti alueelta.

         7 artikla
   Vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion toimivaltaisen keskusviranomaisen on viipymättä ilmoitettava vaatimuksen kohteena olevan jäsenvaltion toimivaltaiselle keskusviranomaiselle palauttamiskanteen nostamisesta kyseisen esineen palauttamisen varmistamiseksi.
   Vaatimuksen kohteena olevan jäsenvaltion toimivaltaisen keskusviranomaisen on ilmoitettava asiasta viipymättä muiden jäsenvaltioiden keskusviranomaisille.
   Tietojenvaihto toteutetaan IMI-järjestelmän välityksellä noudattaen henkilötietojen ja yksityisyyden suojaa koskevia oikeudellisia säännöksiä rajoittamatta kuitenkaan toimivaltaisten keskusviranomaisten mahdollisuutta käyttää muita viestintäkeinoja IMI-järjestelmän lisäksi.
   8 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on säädettävä lainsäädännössään, että tämän direktiivin mukainen palauttamiskanne on nostettava kolmen vuoden kuluessa siitä päivästä, jona vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion toimivaltainen keskusviranomainen sai tietoonsa kulttuuriesineen olinpaikan ja sen omistajan tai hallussapitäjän henkilöllisyyden.
   Palauttamiskanne on joka tapauksessa nostettava kolmenkymmenen vuoden kuluessa siitä päivästä, jona kulttuuriesine vietiin laittomasti vaatimuksen esittäneestä jäsenvaltiosta.
   Kuitenkin jos kyseessä ovat jäsenvaltioiden 2 artiklan 8 alakohdassa määriteltyihin julkisiin kokoelmiin kuuluvat esineet ja kirkollisten tai muiden uskonnollisten yhdyskuntien tavaraluetteloihin kuuluvat esineet, jotka ovat kansallisen lainsäädännön mukaisesti erityissuojeluksessa, palauttamiskanne on nostettava 75 vuoden kuluessa, paitsi niissä jäsenvaltioissa, joissa kanteelle ei ole asetettu määräaikaa tai jos jäsenvaltioiden kahdenvälisissä sopimuksissa on vahvistettu määräajaksi enemmän kuin 75 vuotta.
   2.   Palauttamiskannetta ei voi nostaa, jos kulttuuriesineen vienti vaatimuksen esittäneestä jäsenvaltiosta ei kanteen noston hetkellä enää ole laitonta.
   9 artikla
   Jollei 8 ja 14 artiklasta muuta johdu, toimivaltainen tuomioistuin määrää kyseisen kulttuuriesineen palauttavaksi, jos esineen todetaan olevan 2 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettu kulttuuriesine ja jos se on viety laittomasti kansalliselta alueelta.
   10 artikla
   Jos esine määrätään palautettavaksi, vaatimuksen kohteena olevan jäsenvaltion toimivaltainen tuomioistuin myöntää omistajalle kohtuullisen korvauksen tapauksen olosuhteiden mukaisesti, jos omistaja voi osoittaa noudattaneensa tarvittavaa huolellisuutta hankkiessaan esineen.
   Päätettäessä, onko omistaja noudattanut tarvittavaa huolellisuutta, on otettava huomioon kaikki hankintaolosuhteet, etenkin esineen alkuperää koskevat asiakirjat, vaatimuksen esittäneen valtion lainsäädännön mukaiset vientiluvat, osapuolten luonne, maksettu hinta, se, tarkastiko omistaja saatavilla olleet varastettuja kulttuuriesineitä koskevat rekisterit ja kaikki muut tiedot, jotka hän olisi voinut kohtuudella hankkia, ja ryhtyikö hän muihin toimenpiteisiin, joihin järkevä henkilö olisi niissä olosuhteissa ryhtynyt.
   Jos kyseessä on lahjoitus tai perintö, omistaja ei ole edullisemmassa asemassa kuin se henkilö, jolta hän sai esineen kyseisellä tavalla.
   Vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion on maksettava korvaus esineen palauttamisen yhteydessä.
   11 artikla
   Aiheutuneet kustannukset kulttuuriesineen palauttamisesta määräävän päätöksen täytäntöönpanosta lankeavat vaatimuksen esittäneelle jäsenvaltiolle. Samaa sovelletaan 5 artiklan 4 alakohdassa tarkoitettuihin toimenpiteisiin.
   12 artikla
   Edellä 10 artiklassa tarkoitetun kohtuullisen korvauksen ja 11 artiklassa tarkoitettujen kustannusten maksaminen ei rajoita vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion oikeutta vaatia näiden rahamäärien korvaamista niiltä henkilöiltä, jotka ovat vastuussa kulttuuriesineen laittomasta viennistä sen alueelta.
   13 artikla
   Kulttuuriesineen omistus palauttamisen jälkeen määräytyy vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
   14 artikla
   Tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan kulttuuriesineisiin, jotka on laittomasti viety jäsenvaltion alueelta 1 päivästä tammikuuta 1993 alkaen.
   15 artikla
   1.   Jäsenvaltio voi soveltaa tässä direktiivissä säädettyä järjestelmää muiden kuin 2 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettujen kulttuuriesineiden palauttamiseksi.
   2.   Jäsenvaltio voi soveltaa tässä direktiivissä säädettyä järjestelmää ennen 1 päivää tammikuuta 1993 muiden jäsenvaltioiden alueilta laittomasti vietyjä kulttuuriesineitä koskeviin palauttamispyyntöihin.
   16 artikla
   Tämä direktiivi ei rajoita vaatimuksen esittäneen jäsenvaltion ja/tai kulttuuriesineen omistajan, jolta esine varastettiin, jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti mahdollisesti vireille panemia siviili- tai rikosoikeudenkäyntejä.
   17 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 18 päivänä joulukuuta 2015 ja joka viides vuosi sen jälkeen kertomus tämän direktiivin täytäntöönpanosta.
   2.   Komissio esittää joka viides vuosi Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle arviointikertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja tehokkuudesta. Kertomuksen yhteydessä annetaan tarvittaessa asianmukaisia ehdotuksia.
   18 artikla
   Lisätään asetuksen (EU) N:o 1024/2012 liitteeseen kohta seuraavasti:

                  ”8.

                  Jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta ja asetuksen (EU) N:o 1024/2012 muuttamisesta 15 päivänä toukokuuta 2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/60/EU (9): 5 ja 7 artikla.

   19 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin 2 artiklan 1 alakohdan, 5 artiklan ensimmäisen kohdan 3 alakohdan ja toisen kohdan, 7 artiklan kolmannen kohdan, 8 artiklan 1 kohdan, 10 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan ja 17 artiklan 1 kohdan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 18 päivänä joulukuuta 2015.
   Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Niissä on myös mainittava, että voimassa olevissa laeissa, asetuksissa ja hallinnollisissa määräyksissä olevat viittaukset tällä direktiivillä kumottuun direktiiviin on katsottava viittauksiksi tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset ja maininta tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä säännellyistä kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   20 artikla
   Kumotaan direktiivi 93/7/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä I olevassa A osassa mainituilla direktiiveillä, 19 päivästä joulukuuta 2015 alkaen, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä I olevassa B osassa olevia määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   21 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   Edellä olevia 2 artiklan 2–8 alakohtaa, 3 ja 4 artiklaa, 5 artiklan ensimmäisen kohdan 1, 2 ja 4–6 alakohtaa, 6 artiklaa, 7 artiklan ensimmäistä ja toista kohtaa, 8 artiklan 2 kohtaa, 9 artiklaa, 10 artiklan kolmatta ja neljättä kohtaa ja 11–16 artiklaa sovelletaan 19 päivästä joulukuuta 2015.
   22 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 15 päivänä toukokuuta 2014.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         M. SCHULZ

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         D. KOURKOULAS

      (1)  Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 16. huhtikuuta 2014 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 8. toukokuuta 2014.

      (2)  Neuvoston direktiivi 93/7/ETY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1993, jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta (EYVL L 74, 27.3.1993, s. 74).

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/100/EY, annettu 17 päivänä helmikuuta 1997, jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun direktiivin N:o 93/7/ETY liitteen muuttamisesta (EYVL L 60, 1.3.1997, s. 59).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/38/EY, annettu 5 päivänä kesäkuuta 2001, jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden palauttamisesta annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY muuttamisesta (EYVL L 187, 10.7.2001, s. 43).

      (5)  Neuvoston asetus (EY) N:o 116/2009, annettu 18 päivänä joulukuuta 2008, kulttuuriesineiden viennistä (EUVL L 39, 10.2.2009, s. 1).

      (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2012, annettu 25 päivänä lokakuuta 2012, hallinnollisesta yhteistyöstä sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmässä ja komission päätöksen 2008/49/EY kumoamisesta (IMI-asetus) (EUVL L 316, 14.11.2012, s. 1).

      (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY, annettu 24 päivänä lokakuuta 1995, yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (EYVL L 281, 23.11.1995, s. 74).

      (8)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001, annettu 18 päivänä joulukuuta 2000, yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1).

      LIITE I
      A OSA

         Kumottu direktiivi ja luettelo sen muutoksista

      (20 artiklassa tarkoitettu)

                  Neuvoston direktiivi 93/7/ETY

                  (EYVL L 74, 27.3.1993, s. 74).

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/100/EY

                  (EYVL L 60, 1.3.1997, s. 59).

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/38/EY

                  (EYVL L 187, 10.7.2001, s. 43).

            B OSA

         Luettelo osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamista koskevista määräajoista

      (20 artiklassa tarkoitettu)

                  Direktiivi

                  Määräpäivä, joka koskee saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä

                  93/7/ETY

                  15.12.1993 (15.3.1994 Belgiassa, Saksassa ja Alankomaissa)

                  96/100/EY

                  1.9.1997

                  2001/38/EY

                  31.12.2001

      LIITE II
      Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 93/7/ETY

                  Tämä direktiivi

                  —

                  1 artikla

                  1 artiklan 1 alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  2 artiklan 1 alakohta

                  1 artiklan 1 alakohdan toisen luetelmakohdan ensimmäinen lause

                  —

                  1 artiklan 1 alakohdan toisen luetelmakohdan ensimmäisen alaluetelmakohdan ensimmäinen lause

                  —

                  1 artiklan 1 alakohdan toisen luetelmakohdan ensimmäisen alaluetelmakohdan toinen lause

                  2 artiklan 8 alakohta

                  1 artiklan 1 alakohdan toisen luetelmakohdan toinen alaluetelmakohta

                  —

                  1 artiklan 2 alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  2 artiklan 2 alakohdan a alakohta

                  1 artiklan 2 alakohdan toinen luetelmakohta

                  2 artiklan 2 alakohdan b alakohta

                  1 artiklan 3–7 alakohta

                  2 artiklan 3–7 alakohta

                  2 artikla

                  3 artikla

                  3 artikla

                  4 artikla

                  4 artiklan johdantokappale

                  5 artiklan ensimmäisen kohdan johdantokappale

                  4 artiklan 1 ja 2 alakohta

                  5 artiklan ensimmäisen kohdan 1 ja 2 alakohta

                  4 artiklan 3 alakohta

                  5 artiklan ensimmäisen kohdan 3 alakohta

                  4 artiklan 4–6 alakohta

                  5 artiklan ensimmäisen kohdan 4–6 alakohta

                  —

                  5 artiklan toinen kohta

                  5 artiklan ensimmäinen kohta

                  6 artiklan ensimmäinen kohta

                  5 artiklan toisen kohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  6 artiklan toisen kohdan a alakohta

                  5 artiklan toisen kohdan toinen luetelmakohta

                  6 artiklan toisen kohdan b alakohta

                  6 artiklan ensimmäinen kohta

                  7 artiklan ensimmäinen kohta

                  6 artiklan toinen kohta

                  7 artiklan toinen kohta

                  —

                  7 artiklan kolmas kohta

                  7 artiklan 1 ja 2 kohta

                  8 artiklan 1 ja 2 kohta

                  8 artikla

                  9 artikla

                  9 artiklan ensimmäinen kohta

                  10 artiklan ensimmäinen kohta

                  9 artiklan toinen kohta

                  —

                  —

                  10 artiklan toinen kohta

                  9 artiklan kolmas ja neljäs kohta

                  10 artiklan kolmas ja neljäs kohta

                  10–15 artikla

                  11–16 artikla

                  16 artiklan 1 ja 2 kohta

                  17 artiklan 1 ja 2 kohta

                  16 artiklan 3 kohta

                  —

                  16 artiklan 4 kohta

                  —

                  17 artikla

                  —

                  —

                  18 artikla

                  18 artikla

                  19 artikla

                  —

                  20 artikla

                  —

                  21 artikla

                  19 artikla

                  22 artikla

                  Liite

                  —

                  —

                  Liite I

                  —

                  Liite II


Avis juridique important

|

31986L0297

Neuvoston direktiivi 86/297/ETY, annettu 26 päivänä toukokuuta 1986, pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden voimanottolaitteita ja niiden suojausta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 186 , 08/07/1986 s. 0019 - 0025 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 15 s. 0180  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 15 s. 0180

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 26 päivänä toukokuuta 1986,pyörillä varustettujen maatalous- ja metsätraktoreiden voimanottolaitteita ja niiden suojausta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (86/297/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettätekniset vaatimukset, jotka pyörillä varustettujen maatalous- tai metsätraktoreiden on kansallisen lainsäädännön mukaisesti täytettävä, koskevat muun muassa voimanottoa ja sen suojausta,nämä vaatimukset ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa; sen vuoksi on tarpeen, että kaikki jäsenvaltiot vahvistavat samat vaatimukset joko voimassa olevien säännöstensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti jotta ETY-tyyppihyväksyntämenettelyä, josta säädetään pyörillä varustettujen maatalous- tai metsätraktoreiden tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 4 päivänä maaliskuuta 1974 annetussa neuvoston direktiivissä 74/150/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla, voitaisiin soveltaa kaikkiin traktorityyppeihin,Euroopan yhteisöjen työturvallisuuden ja -terveyden toimintaohjelmaa koskevassa 29 päivänä kesäkuuta 1978 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(5) säädetään tapaturmien ehkäisyn periaatteiden soveltamisesta laitteiden ja koneiden suunnittelussa ja rakentamisessa myös maatalouden alalla; voimanottolaitteita ja niiden suojausta koskevat säännökset ovat turvallisuuteen vaikuttavia tekijöitä, japyörillä varustettuja maatalous- tai metsätraktoreita koskevan kansallisen lainsäädännön lähentäminen edellyttää, että jäsenvaltioiden yhteisten vaatimusten mukaisesti suorittamat tarkastukset tunnustetaan vastavuoroisesti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. `Maatalous- tai metsätraktoreilla` tarkoitetaan pyörillä tai telaketjuilla varustettuja moottoriajoneuvoja, joissa on vähintään kaksi akselia, joiden tärkein ominaisuus on niiden vetävä voima, ja jotka on erityisesti suunniteltu hinaamaan, työntämään, kuljettamaan tai käyttämään tiettyjä työvälineitä, koneita tai perävaunuja, jotka on tarkoitettu käytettäviksi maataloudessa tai metsänhoidossa. Se voidaan varustaa kuljettamaan kuormaa ja matkustajia.2. Tätä direktiiviä sovelletaan vain 1 kohdassa määriteltyihin ilmarenkailla varustettuihin traktoreihin, joissa on vähintään kaksi akselia ja jotka on suunniteltu niin, että niiden suurin nopeus on 6-30 km/h.2 artikla Jäsenvaltio ei saa evätä traktorilta ETY-tyyppihyväksyntää, kansallista tyyppihyväksyntää tai rekisteröintiä taikka kieltää sen myyntiä, käyttöönottoa tai käyttöä voimanottoon ja sen suojaukseen liittyvistä syistä, jos ne ovat liitteessä I vahvistettujen vaatimusten mukaisia.3 artikla Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden oikeuteen päättää perustamissopimusta noudattaen vaatimuksista, joita ne pitävät tarpeellisina työntekijöiden suojelemisen varmistamiseksi heidän käyttäessään kyseisiä traktoreita, edellyttäen, ettei tämä merkitse voimanottolaitteen ja sen suojauksen muuttamista tavalla, jota ei ole eritelty tässä direktiivissä.4 artikla Tarvittavat muutokset liitteen I ja liitteessä II esitetyn mallin ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen liitteeksi mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen annetaan direktiivin 74/150/ETY 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.5 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 18 kuukauden kuluessa sen antamisesta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Liitteessä I olevan 5.2 kohdan vaatimuksia sovelletaan kuitenkin vasta 1 päivästä lokakuuta 1995.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.6 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 26 päivänä toukokuuta 1986.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. BRAKS(1) EYVL N:o C 164, 23.6.1983, s. 5(2) EYVL N:o C 307, 14.11.1983, s. 104(3) EYVL N:o C 341, 19.12.1983, s. 2(4) EYVL N:o L 84, 28.3.1974, s. 10(5) EYVL N:o C 165, 11.7.1978, s. 3LIITE I MÄÄRITELMÄ JA SOVELTAMISALA, ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS, ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ, VOIMANOTTOAKSELEIDEN TYYPIT JA VOIMANOTTOAKSELEIDEN SEKÄ NIIDEN SUOJAUKSEN SUUNNITTELUA JA SIJOITUSTA KOSKEVAT VAATIMUKSET 1 MÄÄRITELMÄ JA SOVELTAMISALA 1.1 `Voimanottoakselilla` (PTO) tarkoitetaan traktorin vetoakselin uloimmaista osaa, joka välittää liikkeen koneeseen.1.2 Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan ainoastaan 1.1 kohdassa määriteltyihin voimanottoakseleihin, jotka sijaitsevat traktorin takaosassa. Jäljempänä 5.2 kohtaa sovelletaan kuitenkin vain traktoreihin, joiden pienin kiinteä tai säädettävä raideväli toisella vetoakselilla on vähintään 1 150 mm.2 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄHAKEMUS 2.1 Traktorin valmistajan tai tämän edustajan on tehtävä tyyppihyväksyntähakemus traktorityypin voimanoton ja sen suojauksen osalta.2.2 Hakemuksen mukana on oltava piirrokset kolmena kappaleena sopivassa mittakaavassa niistä traktorin osista, joita tämän direktiivin säännökset koskevat.2.3 Hyväksyttävää traktorityyppiä edustava traktori tai se osa tai osat, joiden katsotaan olevan olennaisia tässä direktiivissä vahvistettujen testien suorittamisen kannalta, on luovutettava sille tarkastuslaitokselle, joka vastaa tyyppihyväksyntätestien suorittamisesta.3 ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ 3.1 ETY-tyyppihyväksyntätodistukseen on liitettävä liitteessä II esitetyn mallin mukainen todistus jokaisesta annetusta tai evätystä hyväksynnästä.4 VOIMANOTTOAKSELEIDEN TYYPIT 4.1 Voimanottoakseleiden ominaisuuksien on oltava jonkin taulukossa 1 esitetyn tyypin mukaisia:>TAULUKON PAIKKA>4.2 Voimanottoakselin pyörimisnopeus on voitava säilyttää sopivalla tavalla.4.3 Jos moottorin nopeuden ja voimanottoakselin pyörimisnopeuden välityssuhde on muutettavissa, niin suhteen muutos on oltava havaittavissa. Lisäksi suunnittelussa on otettava huomioon, ettei suhde voi muuttua epähuomiossa varsinkaan suurempaan pyörimisnopeuteen. Tämän turvalaitteen on oltava toiminnassa aina kun voimanottoakseli on käytössä.4.4 On huolehdittava, että valittu voimanottoakselin pyörimisnopeus on selvästi osoitettu.5 SUUNNITTELUA JA SIJOITUSTA KOSKEVAT VAATIMUKSET 5.1 Takana olevan voimanottoakselin pyörimissuuntaMyötäpäivään, kun voimanottoakselia katsotaan traktorin kulkusuunnassa.5.2 Voimanottoakselin ympärillä oleva vapaa tilaVoimanottoakselin ympärillä olevan vapaan tilan on oltava kuvan 1 piirrosten ja taulukon 2 mittojen mukainen.>VIITTAUS FILMIIN>Kuva 1Voimanottoakselin ympärillä oleva vapaa tila>TAULUKON PAIKKA>5.3 Voimanottoakseleiden suojaus5.3.1 Suojaus5.3.1.1 Voimanottoakseli on suojattava traktoriin kiinnitetyllä suojuksella, joka peittää vähintään voimanottoakselin yläosan ja kaksi sivua, jäljempänä kuvassa 2 esitetyllä tavalla, tai muulla yhtä hyvin suojaavalla tavalla, kuten sijoittamalla voimanottoakseli traktorin rungon suojaan tai erillisen osan (vetokoukun kiinnitys, kytkentälaitteen peite jne.) muodostamaan suojaan.5.3.1.2 Suojuksen mitat voimanottoakselin tyypin mukaan esitetään jäljempänä kuvassa 3.5.3.1.3 Traktorin mukana on toimitettava myös ei-pyörivä voimanottoakselin täysin peittävä suojaus, joka suojaa voimanottoakselia silloin kun se ei ole käytössä.5.3.2 Suojusten ominaisuudet5.3.2.1 Suojus on suunniteltava sellaiseksi, että se ei vaikeuta (tai että se helpottaa) traktorin käyttöä ja huoltoa.Huolto on voitava suorittaa ottamatta suojusta pois.5.3.2.2 Käytettyjen materiaalien on oltava säänkestäviä, niiden mekaanisten ominaisuuksien on pysyttävä samoina kylmässä, ja niiden on oltava riittävän lujia.5.3.2.3 Suojuksessa ei saa olla ulokkeita tai teräviä reunoja; siinä ei saa olla aukkoja, joiden halkaisija on suurempi kuin 8 mm, tai neliön tai suorakulmion muotoisia aukkoja, joiden sivu on suurempi kuin 8 mm, muita kuin mikä tarvitaan kiinnittämään suojaus nivelakseliin, ja sen on pystyttävä kannattamaan 120 daN:n paino, ellei sitä ole suunniteltu siten, ettei sitä voida käyttää askelmana.>VIITTAUS FILMIIN>Kuva 2Tyyppien 1, 2 ja 3 voimanottoakseleiden suojus>TAULUKON PAIKKA>LIITE II MALLI Viranomaisen nimi LIITE TRAKTORITYYPIN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUKSEN LIITE VOIMANOTON JA SEN SUOJAUKSEN OSALTA(Pyörillä varustettujen maatalous- tai metsätraktoreiden tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä maaliskuussa 1974 annetun neuvoston direktiivin 74/150/ETY 4 artiklan 2 kohta ja 10 artikla)ETY-tyyppihyväksyntänumero: ........................................1. Traktorin tavaramerkki tai kaupallinen merkki: .2. Traktorityyppi: .3. Valmistajan nimi ja osoite: .. 4. Valmistajan edustajan (jos sellainen on) nimi ja osoite: .5. Lyhyt kuvaus voimanottoakselityypistä ja sen suojauksesta: .6. Päivä, jona traktori on luovutettu tyyppihyväksyttäväksi: .7. Tyyppihyväksyntätesteistä vastaava tarkastuslaitos: .8. Tarkastuslaitoksen antaman selosteen päiväys: .9. Tarkastuslaitoksen antaman selosteen numero: .10. ETY-tyyppihyväksyntä voimanoton ja sen suojauksen suhteen on annettu/evätty(1).11. Tähän ilmoitukseen on liitetty seuraavat piirrokset, joissa on edellä mainittu tyyppihyväksyntänumero:Piirrokset niistä traktorin osista, joiden katsotaan olevan tärkeitä pyörillä varustettujen maatalous- tai metsätraktoreiden voimanottoakseleita ja niiden suojausta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä toukokuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/297/ETY tarkoitusten kannalta.Nämä piirrokset toimitetaan jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille niiden nimenomaisesta pyynnöstä.12. Mahdollisia huomautuksia: .....13. Paikka: .14. Aika: .15. Allekirjoitus: .(1) Tarpeeton viivataan yli.


Avis juridique important

|

31966L0601

Neuvoston direktiivi 66/601/ETY, annettu 25 päivänä lokakuuta 1966, terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin muuttamisesta

Virallinen lehti nro 192 , 27/10/1966 s. 3302 - 3304 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 1 s. 0178  Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1965-1966 s. 0213  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 1 s. 0178  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1965-1966 s. 0244  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 2 s. 0054

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 25 päivänä lokakuuta 1966,terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin muuttamisesta (66/601/ETY) EUROOPAN TALOUSYHTEISÖN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettäterveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annettu neuvoston direktiivi(2) on ollut voimassa 30 päivästä kesäkuuta 1965,tämä direktiivi muodostaa ensimmäisen yhdenmukaistamisvaiheen sellaisten kaupan esteiden poistamisessa, jotka johtuvat jäsenvaltioiden eläinlääkintää koskevien säännösten eroista, erityisesti lihahygienian alalla.Mainitun direktiivin saattaminen osaksi kunkin jäsenvaltion lainsäädäntöä on osoittanut, että direktiivin säännöksiä olisi mukautettava tekniikan ja tieteen uuden tietämyksen sekä saadun kokemuksen huomioon ottamiseksi,tämän vuoksi alkuperäiseen tekstiin on tehtävä mahdollisimman pian tiettyjä muutoksia noudattaen kuitenkin mainitulla direktiivillä perustetun järjestelmän keskeisiä vaatimuksia ja periaatteita,olisi tarkennettava joitakin mainittuun direktiiviin sisältyviä määritelmiä ottaen huomioon saavutettu kokemus,on täsmennettävä, että lihan markkinoille saattamista koskevaan kieltoon vaikuttaneet perusteet on ilmoitettava määrämaassa tehtävän terveystarkastuksen yhteydessä, erityisesti lausunnon antamisesta lähettäjälle vastaavan eläinlääkintäasiantuntijan toimivallan määrittelemiseksi,olisi nimenomaisesti säädettävä, että muun kuin ihmisravinnoksi tarkoitetun tuoreen lihan kauppaa koskevat kansalliset säännökset jäävät voimaan yhteisön säännösten vahvistamiseen asti,teurastamojen hygieniaa koskevat säännökset on säilytettävä, mutta vaatimuksia erityisistä tiloista voidaan lieventää siltä osin kuin on kyse teurastamosta, jossa ei teurasteta tiettyjä eläinlajeja, jakokemus on osoittanut, että olisi muutettava pienten lihapalojen ja sivutuotteiden leimaamista koskevia säännöksiä sekä sallittava myös muiden violettien väriaineiden kuin metyylivioletin käyttö lihan leimaamisessa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annettu neuvoston direktiivi seuraavien artiklojen mukaisesti.2 artikla 1. Korvataan 2 artiklan a alakohta seuraavasti:"a) ruholla teuraseläimen koko ruumista verenlaskun, sisäelinten poiston ja raajojen poiston etupolvi- ja kinnernivelistä, pään, hännän ja utareiden poiston sekä nautaeläinten, lampaiden, vuohien ja kavioeläinten osalta nylkemisen jälkeen,".2. Lisätään 2 artiklan b alakohdan loppuun ilmaisu "vaikka se jäisi luonnollisesti ruhon yhteyteen,".3 artikla Korvataan 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ilmaisu "joka on todettu terveeksi" ilmaisulla "jonka on tällaisessa tarkastuksessa todettu soveltuvan teurastettavaksi yhteisön sisäistä tuoreen lihan kauppaa varten,".4 artikla Lisätään 4 artiklan 4 kohtaan sanat "tai leikkaamojen" sanan "teurastamojen" jälkeen.5 artikla Korvataan 5 artiklan 1 kohta seuraavasti:"1. Jäsenvaltio voi kieltää tuoreen lihan markkinoille saattamisen alueellaan, jos määrämaassa tehdyssä terveystarkastuksessa on todettu:a) että tämä liha on ihmisravinnoksi soveltumatonta, taib) että 3 artiklan säännöksiä ei ole noudatettu,sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan toisessa virkkeessä säädettyjen valtuuksien soveltamista".6 artikla 1. Poistetaan 6 artiklan 1 kohdan A alakohdan a alakohdan 1 alakohdasta saksankielisestä tekstistä sanat "und Schweinen".2. Lisätään 6 artiklan 1 kohdan A alakohtaan alakohta seuraavasti:"d) tuore liha, jota ei ole tarkoitettu ihmisravinnoksi".3. Lisätään 6 artiklan 1 kohdan A alakohdan loppuun määräys seuraavasti:"Kun a, b ja c alakohdassa tarkoitettua tuoretta lihaa lähetetään, on noudatettava 3 artiklan säännöksiä".7 artikla Muutetaan liitteessä I olevan I luvun 1 kohta seuraavasti:a) korvataan b alakohta seuraavasti:"b) teurastustilat, jotka ovat riittävän suuret, jotta työ voidaan suorittaa tyydyttävästi; teurastustiloissa, joissa teurastetaan sekä sikoja että muihin lajeihin kuuluvia eläimiä, sikojen teurastusta varten on varattava erityinen paikka,".b) korvataan e alakohta seuraavasti:"e) erilliset tilat rasvan säilytystä sekä vuotien, sarvien ja sorkkien säilytystä varten siinä tapauksessa, että niitä ei poisteta teurastamosta teurastuspäivänä,".c) korvataan p alakohta seuraavasti:"p) laitteet, joiden avulla toimitetaan riittävä määrä yksinomaan paineenalaista juomakelpoista vettä; juomakelvotonta vettä voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti käyttää höyryntuotannossa, jos tätä tarkoitusta varten asennetuista johdoista ei voi ottaa vettä muihin tarkoituksiin".8 artikla Korvataan liitteessä I olevan V luvun 18 kohta seuraavasti:"18. Kavioeläinten, yli neljän viikon ikäisten sikojen ja yli kolmen kuukauden ikäisten nautaeläinten ruhot on esitettävä tarkastettavaksi selkärankaa pitkin halkaistuina puoliruhoina. Kyseisten sikojen ja kavioeläinten päät on myös halkaistava pituussuunnassa. Jos tarkastus sitä edellyttää, virkaeläinlääkäri voi vaatia minkä tahansa eläimen ruhon halkaisua pituussuunnassa".9 artikla 1. Poistetaan liitteessä I olevan VII luvun 29 kohdan ensimmäisestä luetelmakohdasta sana "selkäpuoli".2. Korvataan liitteessä I olevan VII luvun 30 kohta seuraavasti:"30. Maksat on polttoleimattava 28 kohdan mukaisesti.Päät, kielet, sydämet ja keuhkot on muste- tai polttoleimattava 28 kohdan mukaisesti.Sikojen, lampaiden ja vuohien sekä alle kolmen kuukauden ikäisten nautaeläinten kielen ja sydämen leimaaminen ei ole kuitenkaan pakollista".3. Korvataan liitteessä I olevan VII luvun 31 kohta seuraavasti:"31. Virallisesti merkityistä ruhoista leikkaamoissa leikatut palat rasvaa, ihraa, häntiä, korvia ja jalkoja lukuun ottamatta on muste- tai polttoleimattava, jos niissä ei ole merkkiä, 28 kohdan mukaisesti, ja merkissä on oltava leikkaamon eläinlääkinnällinen hyväksyntänumero teurastamon numeron sijasta.Kiinteä sianrasva, josta kamara on poistettu, on ryhmiteltävä viiden palan eriin, jotka sinetöidään virallisessa valvonnassa ja varustetaan 32 kohdan mukaisella etiketillä".4. Korvataan liitteessä I olevan VII luvun 32 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:"32. Kun ruhojen osat tai sivutuotteet lähetetään pakattuina, 28 tai 31 kohdan mukainen leima on merkittävä näkyvästi etikettiin, joka on kiinnitetty pakkaukseen siten, että se rikkoutuu pakkausta avattaessa".Poistetaan 32 kohdan viimeinen virke.5. Korvataan liitteessä I olevan VII luvun 33 kohta seuraavasti:"33. Lihan musteleimauksessa voidaan käyttää ainoastaan metyyliviolettia tai jotain muuta violettia väriainetta, joka on hyväksytty tähän tarkoitukseen yhteisön säännöksissä".10 artikla Korvataan liitteessä I olevan VIII luvun 34 kohta seuraavasti:"34. Alkuperäisen terveystodistuksen, jonka on oltava lihan mukana, kun sitä kuljetetaan määräpaikkaan, on oltava virkaeläinlääkärin lastaushetkellä antama. Terveystodistuksen on vastattava muodoltaan ja sisällöltään liitteessä II esitettyä mallia, ja se on laadittava ainakin määrämaan kielellä, ja siinä on oltava liitteessä II esitetyssä mallissa mainitut tiedot".11 artikla Korvataan liitteessä II olevan IV kohdan a alakohta seuraavasti:"a) - että edellä tarkoitetussa lihassa(3),- että edellä tarkoitetun lihan pakkauksiin kiinnitetyissä etiketeissä(3)on leima siitä, että liha on peräisin ainoastaan eläimistä, jotka on teurastettu hyväksytyissä teurastamoissa".12 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kahdeksan kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.13 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 25 päivänä lokakuuta 1966.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaB. W. BIESHEUVEL(1) EYVL N:o 130, 19.7.1966, s. 2466/66(2) EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 2012/64


title: Komission direktiivi 2011/81/EU, annettu 20 päivänä syyskuuta 2011 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY muuttamisesta deltametriinin lisäämiseksi tehoaineena liitteeseen I  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               21.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 243/16

         KOMISSION DIREKTIIVI 2011/81/EU,
   annettu 20 päivänä syyskuuta 2011,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY muuttamisesta deltametriinin lisäämiseksi tehoaineena liitteeseen I
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY (1) ja erityisesti sen 16 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kymmenvuotisen työohjelman toisesta vaiheesta 4 päivänä joulukuuta 2007 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1451/2007 (2) vahvistetaan luettelo tehoaineista, jotka on arvioitava sen selvittämiseksi, olisiko ne mahdollisesti lisättävä direktiivin 98/8/EY liitteeseen I, IA tai IB. Luettelossa on mukana deltametriini.

               (2)

               Asetuksen (EY) N:o 1451/2007 perusteella on arvioitu direktiivin 98/8/EY 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti deltametriinin käyttöä tuotetyypissä 18 (hyönteis- ja punkkimyrkyt sekä muiden niveljalkaisten torjuntaan käytettävät tuotteet), siten kuin se on määritelty direktiivin 98/8/EY liitteessä V.

               (3)

               Ruotsi, joka oli nimetty esitteleväksi jäsenvaltioksi, toimitti komissiolle 27 päivänä kesäkuuta 2008 toimivaltaisen viranomaisen kertomuksen sekä suosituksen asetuksen (EY) N:o 1451/2007 14 artiklan 4 ja 6 kohdan mukaisesti.

               (4)

               Jäsenvaltiot ja komissio tarkastelivat toimivaltaisen viranomaisen kertomusta. Biosidivalmisteita käsittelevä pysyvä komitea sisällytti tarkastelun tulokset arviointikertomukseen asetuksen (EY) N:o 1451/2007 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti 6 päivänä toukokuuta 2011.

               (5)

               Arviointikertomuksesta käy ilmi, että hyönteis- ja punkkimyrkkyinä sekä muiden niveljalkaisten torjuntaan käytettävien deltametriinia sisältävien biosidituotteiden voidaan odottaa täyttävän direktiivin 98/8/EY 5 artiklassa säädetyt vaatimukset. Siksi on aiheellista lisätä deltametriini kyseisen direktiivin liitteeseen I.

               (6)

               Kaikkia mahdollisia käyttötarkoituksia ei ole arvioitu EU:n tasolla. Jäsenvaltioiden olisi siksi tarkasteltava sellaisia käyttötarkoituksia tai altistusskenaarioita sekä sellaisia ympäristön osille ja väestölle aiheutuvia riskejä, joita ei ole tarkasteltu edustavasti riskinarvioinnissa unionin tasolla, ja myöntäessään tuotteille lupia varmistettava, että toteutetaan asianmukaisia toimia tai asetetaan erityisehtoja, jotta todetut riskit voidaan vähentää hyväksyttävälle tasolle.

               (7)

               Koska on havaittu vesiekosysteemeille aiheutuvia riskejä silloin, kun tuotteita käytetään sisätiloissa olevien esteiden käsittelyyn, josta aiheutuu tietynsuuruisia päästöjä jätevedenpuhdistamoihin, on asianmukaista edellyttää, että lupaa ei myönnetä sellaista käyttöä varten, josta aiheutuu kyseisiä päästöjä, jollei toimiteta tietoja, jotka osoittavat, että tuote täyttää direktiivin 98/8/EY 5 artiklan ja liitteen VI vaatimukset; tarvittaessa on toteutettava asianmukaisia riskinhallintatoimia.

               (8)

               Tämän direktiivin säännöksiä olisi sovellettava samaan aikaan kaikissa jäsenvaltioissa, jotta varmistetaan tehoainetta deltametriini sisältävien biosidituotteiden yhtäläinen kohtelu unionin markkinoilla ja myös jotta helpotetaan biosidituotteiden markkinoiden moitteetonta toimintaa yleisesti.

               (9)

               Olisi sallittava kohtuullinen siirtymäaika ennen tehoaineen sisällyttämistä direktiivin 98/8/EY liitteeseen I, jotta jäsenvaltiot ja asianomaiset osapuolet voivat valmistautua uusiin vaatimuksiin ja varmistaa, että asiakirjat valmistelleet hakijat voivat hyötyä täysimääräisesti kymmenen vuoden tietosuojakaudesta, joka direktiivin 98/8/EY 12 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohdan mukaisesti alkaa siitä päivästä, jona tehoaine sisällytetään liitteeseen.

               (10)

               Kun tehoaine on sisällytetty liitteeseen, olisi jäsenvaltioille varattava kohtuullinen aika direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 3 kohdan panemiseksi täytäntöön.

               (11)

               Sen vuoksi direktiiviä 98/8/EY olisi muutettava vastaavasti.

               (12)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat biosidivalmisteita käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 98/8/EY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2012.
   Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä lokakuuta 2013.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 20 päivänä syyskuuta 2011.

            Komission puolesta

         José Manuel BARROSO

            Puheenjohtaja

      (1)  EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1.

      (2)  EUVL L 325, 11.12.2007, s. 3.

      LIITE
      Lisätään direktiivin 98/8/EY liitteeseen I seuraava kohta:

                     Nro

                     Yleisnimi

                     IUPAC-nimi
                     Tunnistenumerot

                     Markkinoille saatettavassa biosidituotteessa käytettävän tehoaineen vähimmäispuhtaus

                     Päivä, jona tehoaine sisällytetään liitteeseen

                     Määräaika 16 artiklan 3 kohdan noudattamiselle (lukuun ottamatta tuotteita, jotka sisältävät useampaa kuin yhtä tehoainetta; näiden valmisteiden osalta sovelletaan 16 artiklan 3 kohdan noudattamista varten määräaikaa, joka on vahvistettu viimeisimmässä niistä päätöksistä, jotka koskevat tuotteessa käytettävien tehoaineiden sisällyttämistä liitteeseen)

                     Päivä, jona liitteeseen sisällyttäminen lakkaa

                     Tuotetyyppi

                     Erityissäännökset (1)

                     ”49

                     deltametriini

                     (S)-alfa-syaani-3-fenoksibentsyyli-(1R, 3R)-3- (2,2-dibromovinyyli)-2,2-dimetyylisyklopropaanikarboksylaatti
                     CAS-numero: 52918-63-5
                     EY-numero: 258-256-6

                     985 g/kg

                     1. lokakuuta 2013

                     30. syyskuuta 2015

                     30. syyskuuta 2023

                     18

                     Arvioidessaan tuotetta koskevaa lupahakemusta 5 artiklan ja liitteen VI mukaisesti jäsenvaltioiden on, jos se on tarkoituksenmukaista kyseisen tuotteen osalta, arvioitava sellaisia käyttötarkoituksia tai altistusskenaarioita ja sellaisia ympäristön osille ja väestölle aiheutuvia riskejä, joita ei ole arvioitu edustavasti unionin tason riskinarvioinnissa.
                     Jos tuotteita on määrä käyttää sisätiloissa käsittelyyn, josta aiheutuu päästöjä jätevedenpuhdistamoihin siinä määrin, että unionin tason riskinarvioinnin mukaan aiheutuu kohtuuttomia riskejä, lupaa ei myönnetä, jollei toimiteta tietoja, jotka osoittavat, että tuote täyttää 5 artiklan ja liitteen VI vaatimukset; tarvittaessa on toteutettava asianmukaisia riskinhallintatoimia.”

         (1)  Liitteeseen VI sisältyvien yleisten periaatteiden noudattamista varten arviointikertomusten sisältö ja päätelmät asetetaan saataville komission internetsivustolle osoitteessa: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


Avis juridique important

|

31977L0092

Neuvoston direktiivi 77/92/ETY, annettu 13 päivänä joulukuuta 1976, toimenpiteistä sijoittautumisvapauden sekä palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi vakuutusasiamiesten ja vakuutuksenvälittäjien (ryhmästä 630 ISIC) toiminnassa, sekä erityisesti kyseistä toimintaa koskevista siirtymätoimenpiteistä

Virallinen lehti nro L 026 , 31/01/1977 s. 0014 - 0019 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0191  Kreikank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0243  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0191  Espanjank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0219  Portugalink. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0219

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 13 päivänä joulukuuta 1976,toimenpiteistä sijoittautumisvapauden sekä palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi vakuutusasiamiesten ja vakuutuksenvälittäjien (ryhmästä 630 ISIC) toiminnassa, sekä erityisesti kyseistä toimintaa koskevista siirtymätoimenpiteistä (77/92/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 49, 57, 66 ja 235 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),sekä katsoo, ettäperustamissopimuksen mukaisesti kaikenlainen sijoittautumiseen ja palvelujen tarjoamiseen liittyvä syrjintä kansallisuuden perusteella on kielletty siirtymäkauden päättymisestä lukien; tällaisen kansallisen kohtelun periaate koskee erityisesti oikeutta liittyä jäseneksi ammatillisiin järjestöihin, jos tämän oikeuden käyttäminen kuuluu välttämättömänä osana kyseisen henkilön ammatilliseen toimintaan,kaikki jäsenvaltiot eivät aseta edellytyksiä vakuutusasiamies- ja vakuutuksenvälittäjätoiminnan aloittamiselle ja harjoittamiselle; joissakin tapauksissa tällaisen toiminnan aloittaminen ja harjoittaminen on vapaata, kun taas toisissa tapauksissa tiukoissa säännöksissä asetetaan ammattiin pääsyn edellytykseksi, että asianomaisella on asiakirja ammatin harjoittamisen edellytysten täyttymisestä,ottaen huomioon jäsenvaltioiden väliset erot vakuutusasiamiehen ja vakuutuksenvälittäjän toiminnan laajuudessa, on toivottavaa, että määriteltäisiin mahdollisimman selvästi ne toiminnat, joihin tätä direktiiviä sovelletaan,perustamissopimuksen 57 artiklassa määrätään lisäksi, että itsenäisen yrittäjätoiminnan aloittamista ja harjoittamista on helpotettava antamalla direktiivejä tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta,tutkintotodistusten vastavuoroisen tunnustamisen tai välittömän yhteensovittamisen puuttuessa on kuitenkin toivottavaa, että sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta harjoittamista helpotetaan kyseessä olevan toiminnan osalta erityisesti hyväksymällä yleisissä toimintaohjelmissa (3) tarkoitettujen tapaiset siirtymätoimenpiteet, jotta ei asetettaisi kohtuuttomia rasituksia niiden jäsenvaltioiden kansalaisille, joissa kyseisen toiminnan aloittamiseen ei liity ehtoja,tällaisten vaikeuksien syntymisen estämiseksi siirtymätoimenpiteiden tavoitteena tulisi olla, että riittäväksi kelpoisuudeksi kyseessä olevan toiminnan aloittamiseksi vastaanottavissa jäsenvaltioissa, joissa tällaisen toiminnan aloittamista säännellään, hyväksytään niissä tapauksissa, joissa ei vaadita aikaisempaa koulutusta, että kyseistä toimintaa on harjoitettu siinä jäsenvaltiossa, josta toisen valtion kansalainen tulee, kohtuullisen kauan ja riittävän äskettäin, jotta varmistettaisiin, että kyseisen henkilön ammatilliset tiedot vastaavat niitä tietoja, joita vaaditaan vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisilta,ottaen huomioon, että Alankomaissa vakuutuksenvälittäjät on jaettu useisiin luokkiin ammatillisten tietojensa perusteella, olisi vastaavanlainen järjestelmä kehitettävä niitä muiden jäsenvaltioiden kansalaisia varten, jotka haluavat aloittaa toiminnan jossakin kyseisistä luokista; tarkoituksenmukaisin ja puolueettomin tunnusmerkki, jota voidaan käyttää tässä tapauksessa, on asianomaisen henkilön alaisena työskentelevien tai työskennelleiden henkilöiden lukumäärä,jos asiamiehen toimintaan kuuluu yhden tai useamman vakuutusyrityksen myöntämien sellaisten pysyvien valtuuksien käyttö, joiden nojalla asiamiehellä on kyseessä olevan yrityksen tai kyseessä olevien yritysten tavanomaisen vakuutusliikkeen piiriin kuuluvien tiettyjen tai kaikkien liiketoimien osalta valtuudet tehdä kyseisen yrityksen tai kyseisten yritysten nimissä sitä tai niitä sitovia sitoumuksia, on kyseisen henkilön voitava ryhtyä harjoittamaan välittäjän toimintaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa,tämän direktiivin merkitys lakkaa sen jälkeen, kun kyseessä olevan toiminnan aloittamista ja harjoittamista koskevien edellytysten yhteensovittaminen sekä tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroinen tunnustaminen on toteutunut,jos tässä direktiivissä tarkoitetun toiminnan aloittaminen tai harjoittaminen jäsenvaltioissa edellyttää myös palkattujen työntekijöiden osalta ammatillisia tietoja ja taitoja, tätä direktiiviä pitäisi soveltaa myös kyseiseen henkilöryhmään, jotta poistettaisiin työntekijöiden vapaan liikkuvuuden este ja täydennettäisiin näin niitä toimenpiteitä, jotka on hyväksytty työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1612/68 (4), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 312/76 (5), jasamasta syystä säännösten, jotka koskevat todistetta hyvästä maineesta ja todistetta siitä, ettei asianomainen ole aikaisemmin ollut konkurssissa, pitäisi koskea myös palkattuja työntekijöitä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet niiden alueilla sellaisten luonnollisten henkilöiden ja yhtiöiden tai yritysten sijoittautumisen tai palvelujen tarjoamisen osalta, joita tarkoitetaan yleisten toimintaohjelmien I osastoissa, jäljempänä "edunsaajat" ja jotka aikovat harjoittaa 2 artiklassa tarkoitettua toimintaa itsenäisenä yrittäjänä.2. Tätä direktiiviä sovelletaan myös niihin jäsenvaltioiden kansalaisiin, jotka aikovat, siten kuin asetuksessa (ETY) N:o 1612/68 säädetään, harjoittaa 2 artiklassa tarkoitettua toimintaa palkattuina työntekijöinä.2 artikla 1. Tätä direktiiviä sovelletaan seuraavaan toimintaan, joka kuuluu sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman liitteessä III mainittuun ryhmään ISIC ex 630:a) sellaisten henkilöiden ammatilliseen toimintaan, jotka, toimien täysin vapaasti yrityksen valinnassa, saattavat riskien vakuuttamis- tai jälleenvakuuttamistarkoituksessa yhteen vakuutusta tai jälleenvakuutusta etsiviä henkilöitä sekä vakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksiä, valmistelevat vakuutus- tai jälleenvakuutussopimusten tekoa ja avustavat tarvittaessa mainittujen sopimusten hoidossa ja täytäntöönpanossa, erityisesti korvaustapauksissa;b) sellaisten henkilöiden ammatilliseen toimintaan, joille on yhden tai useamman sopimuksen nojalla annettu toimintaohjeet tai jotka on valtuutettu toimimaan yhden tai useamman vakuutusyrityksen nimissä tai puolesta, tai ainoastaan puolesta, heidän esitellessään vakuutussopimuksia, laatiessaan sopimusehdotuksia, valmistellessaan vakuutussopimusten tekoa tai tehdessään vakuutussopimuksia, tai avustaessaan niiden hoidossa ja täytäntöönpanossa, erityisesti korvaustapauksissa;c) muiden kuin a ja b alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden toimintaan, jotka, toimiessaan tällaisten henkilöiden puolesta, suorittavat muun muassa valmistelutyötä, esittelevät vakuutussopimuksia tai keräävät vakuutusmaksuja edellyttäen, ettei mitään yleisöön kohdistuvia tai yleisön tekemiä vakuutussitoumuksia anneta osana kyseistä toimintaa.2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan erityisesti sitä toimintaa, josta jäsenvaltioissa käytetään seuraavia vakiintuneita nimityksiä:a) toiminta, jota tarkoitetaan 1 kohdan a alakohdassa:- Belgiassa:- Courtier d'assuranceVerzekeringsmakelaar,- Courtier de réassuranceHerverzekeringsmakelaar;- Tanskassa:- Juridiske og fysiske personer, som driver selvstændig virksomhed som formidler ved afsætning af forsikringskontakter;- Saksassa:- Versicherungsmakler,- Rückversicherungmakler;- Ranskassa:- Courtier d'assurance,- Courtier d'assurance maritime,- Courtier de réassurance;- Irlannissa:- Insurance broker,- Reinsurance broker;- Italiassa:- Mediatore di assicurazioni,- Mediatore di riassicurazioni;- Alankomaissa:- Makelaar,- Assurantiebezorger,- Erkend assurantieagent,- Verzekeringsagent;- Yhdistyneessä kuningaskunnassa:- Insurance broker;b) toiminta, jota tarkoitetaan 1 kohdan b alakohdassa:- Belgiassa:- Agent d'assuranceVerzekeringsagent;- Tanskassa:- Forsikringsagent;- Saksassa:- Versicherungsvertreter;- Ranskassa:- Agent général d'assurance;- Irlannissa:- Agent;- Italiassa:- Agente di assicurazioni;- Luxemburgissa:- Agent pricipal d'assurance,- Agent d'assurance;- Alankomaissa:- Gevolmactigd agent,- Verzekeringsagent;- Yhdistyneessä kuningaskunnassa:- Agent;c) toiminta, jota tarkoitetaan 1 kohdan c alakohdassa:- Belgiassa:- Sous-agentSub-agent;- Tanskassa:- Underagent;- Saksassa:- Gelegenheitsvermittler,- Inkassant;- Ranskassa:- Mandataire,- Intermédiaire,- Sous-agent;- Irlannissa:- Sub-agent;- Italiassa:- Subagente;- Luxemburgissa:- Sous-agent;- Alankomaissa:- Sub-agent;- Yhdistyneessä kuningaskunnassa:- Sub-agent.3 artikla Jäsenvaltioiden, joissa 2 artiklassa tarkoitetun toiminnan aloittamiseksi tai harjoittamiseksi edellytetään, että tietyt kelpoisuusehdot täytetään, on huolehdittava, että jokaiselle kyseisen toiminnan aloittamista tai harjoittamista hakevalle edunsaajalle annetaan, ennen kuin hän sijoittautuu kyseiseen jäsenvaltioon tai ryhtyy harjoittamaan siellä toimintaa väliaikaisesti, tiedot sitä ammattia koskevista säännöksistä, jota hän aikoo harjoittaa.4 artikla Jos 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetun toiminnan aloittamiseksi tai harjoittamiseksi jäsenvaltiossa vaaditaan yleisiä, kaupallisia tai ammatillisia tietoja ja taitoja, kyseisen jäsenvaltion on hyväksyttävä riittäväksi todisteeksi tällaisista tiedoista ja taidoista, että jotain kyseessä olevaa toimintaa on harjoitettu toisessa jäsenvaltiossa seuraavassa mainittu aika:a) neljä perättäistä vuotta itsenäisessä asemassa tai yrityksen johtotehtävissä;b) kaksi perättäistä vuotta itsenäisessä asemassa tai yrityksen johtotehtävissä, jos edunsaaja osoittaa, että hän on työskennellyt vähintään kolme vuotta yhden tai useamman vakuutusasiamiehen tai vakuutuksenvälittäjän kanssa taikka yhdessä tai useammassa vakuutusyrityksessä; taic) yhden vuoden itsenäisessä asemassa tai yrityksen johtotehtävissä, jos edunsaaja osoittaa, että hän on saanut kyseessä olevaa toimintaa varten aikaisempaa koulutusta, josta todisteena hänellä on valtion tunnustama todistus, tai jonka toimivaltainen ammatillinen toimielin katsoo täysin täyttävän sen asettamat vaatimukset.5 artikla 1. Jos jäsenvaltio asettaa 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun toiminnan aloittamiselle tai harjoittamiselle ankarammat vaatimukset kuin toiminnalle, jota tarkoitetaan 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, se voi, milloin kyseessä on ensiksimainitun toiminnan aloittaminen tai harjoittaminen, vaatia, että kyseistä toimintaa on harjoitettu toisessa jäsenvaltiossa 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla ammattialalla seuraavasti:a) neljä perättäistä vuotta itsenäisessä asemassa tai yrityksen johtotehtävissä;b) kaksi perättäistä vuotta itsenäisessä asemassa tai yrityksen johtotehtävissä, jos edunsaaja osoittaa, että hän on työskennellyt vähintään kolme vuotta yhden tai useamman vakuutusasiamiehen tai vakuutuksenvälittäjän kanssa taikka yhdessä tai useammassa vakuutusyrityksessä; taikkac) yhden vuoden itsenäisessä asemassa tai yrityksen johtotehtävissä, jos edunsaaja osoittaa, että hän on saanut kyseessä olevaa toimintaa varten aikaisempaa koulutusta, josta todisteena hänellä on valtion tunnustama todistus, tai jonka toimivaltainen ammatillinen toimielin katsoo täysin täyttävän sen asettamat vaatimukset.Toiminnan, jota edunsaaja harjoittaa 2 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti ja johon kuuluu yhden tai useamman vakuutusyrityksen myöntämien sellaisten pysyvien valtuuksien käyttö, joiden nojalla asianomaisella on kyseessä olevan yrityksen tai kyseessä olevien yritysten tavanomaisen vakuutusliikkeen alaan kuuluvien tiettyjen tai kaikkien liiketapahtumien osalta valtuudet tehdä kyseisen yrityksen tai kyseisten yritysten nimissä sitä tai niitä sitovia sitoumuksia, on katsottava vastaavan 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua toimintaa.2. Kuitenkin Alankomaissa 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun toiminnan aloittaminen tai harjoittaminen edellyttää lisäksi, että:- edunsaaja, joka haluaa toimia "makelaar" -ammattinimikkeellä, on harjoittanut kyseistä toimintaa yrityksessä, jossa hänen alaisenaan on ollut vähintään 10 työntekijää;- edunsaaja, joka haluaa toimia "assurantiebezorger" -ammattinimikkeellä, on harjoittanut kyseistä toimintaa yrityksessä, jossa hänen alaisenaan on ollut vähintään viisi työntekijää;- edunsaaja, joka haluaa toimia "erkend assurantieagent" -ammattinimikkeellä, on harjoittanut kyseistä toimintaa yrityksessä, jossa hänen alaisenaan on ollut vähintään kaksi työntekijää.6 artikla 1. Jos 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toiminnan aloittamiseksi tai harjoittamiseksi jäsenvaltiossa edellytetään yleisiä, kaupallisia tai ammatillisia tietoja ja taitoja, tämän jäsenvaltion on hyväksyttävä riittäväksi todisteeksi tällaisista tiedoista ja taidoista, että kyseessä olevaa toimintaa on harjoitettu toisessa jäsenvaltiossa jommankumman seuraavassa mainitun ajan:a) kaksi perättäistä vuotta joko itsenäisessä asemassa tai työskentelemällä yhden tai useamman vakuutusasiamiehen tai vakuutuksenvälittäjän kanssa taikka yhdessä tai useammassa vakuutusyrityksessä; taib) yhden vuoden a alakohdassa mainituissa oloissa, jos edunsaaja osoittaa, että hän on saanut kyseessä olevaa toimintaa varten aikaisempaa koulutusta, josta todisteena hänellä on valtion tunnustama todistus, tai jonka toimivaltainen ammatillinen toimielin katsoo täysin täyttävän sen asettamat vaatimukset.2. Jonkin 2 artiklan 1 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun toiminnan harjoittamisen vähintään yhden vuoden ajan ja asianmukaisen koulutuksen saamisen on katsottava täyttävän 1 kohdassa säädetyt vaatimukset.7 artikla Toiminnan harjoittamisen päättymisestä ei saa 4, 5 ja 6 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa olla kulunut enempää kuin 10 vuotta sinä ajankohtana, jolloin 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu hakemus tehdään. Jos kuitenkin jokin jäsenvaltio asettaa lyhyemmän määräajan omille kansalaisilleen, tätä määräaikaa on sovellettava myös edunsaajiin.8 artikla 1. Henkilön on katsottava toimineen 4 artiklan sekä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa johtotehtävissä, jos hän on harjoittanut vastaavaa toimintaa:a) yrityksen johtajana tai yrityksen sivukonttorin johtajana; taib) yrityksen johtajan sijaisena tai yrityksen valtuutettuna edustajana, jos kyseiseen asemaan on kuulunut samanlainen vastuu kuin sen johtajan asemaan, jota hän edusti.2. Henkilön on myös katsottava toimineen 4 artiklassa tarkoitetuissa johtotehtävissä, jos hänen tehtäviinsä vakuutusyrityksessä on kuulunut asiamiesten johtaminen tai heidän työnsä valvonta.3. Edellä 4 artiklan b alakohdassa ja 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun työhön täytyy olla kuulunut vastuu vakuutussopimusten hankinnasta, hoitamisesta ja täytäntöönpanosta.9 artikla 1. Todisteeksi siitä, että 4, 5, 6 ja 7 artiklassa asetetut edellytykset on täytetty, on esitettävä sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tai toimielimen, josta henkilö on peräisin tai josta hän tulee, antama todistus, joka tämän henkilön on liitettävä hakemukseensa saada harjoittaa jotain kyseessä olevaa toimintaa vastaanottavassa jäsenvaltiossa.2. Jäsenvaltioiden on nimettävä 13 artiklassa säädetyn määräajan kuluessa ne viranomaiset ja toimielimet, jotka voivat antaa 1 kohdassa tarkoitetun todistuksen ja ilmoitettava siitä viipymättä muille jäsenvaltioille ja komissiolle.3. Jokaisen jäsenvaltion on lisäksi ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 13 artiklassa säädetyn määräajan kuluessa ne viranomaiset ja toimielimet, joille on toimitettava 2 artiklassa tarkoitetun toiminnan harjoittamista vastaanottavassa jäsenvaltiossa koskeva hakemus ja sen liitteenä olevat asiakirjat.10 artikla 1. Jos vastaanottava jäsenvaltio vaatii omilta kansalaisiltaan, jotka aikovat aloittaa tai harjoittaa jotain 2 artiklassa tarkoitettua toimintaa, todisteen hyvästä maineesta ja todisteen siitä, etteivät he ole konkurssissa, tai todisteen toisesta näistä seikoista, tuon valtion on hyväksyttävä riittäväksi todisteeksi muiden jäsenvaltioiden kansalaisilta ote rikosrekisteristä tai, jos sellaista ei ole, sitä vastaava asiakirja, jonka on antanut sen jäsenvaltion toimivaltainen oikeus- tai hallintoviranomainen, josta toisen valtion kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, ja josta kyseisten edellytysten täyttyminen käy ilmi.2. Jos jäsenvaltio, josta kyseinen ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, ei anna 1 kohdassa tarkoitettua asiakirjaa, sen sijasta voidaan antaa valaehtoinen ilmoitus, tai, niissä valtioissa, joissa valaa ei käytetä, juhlallisella vakuutuksella vahvistettu ilmoitus, jonka kyseinen henkilö antaa sen jäsenvaltion toimivaltaiselle oikeus- tai hallintoviranomaiselle tai tarvittaessa notaarille, josta henkilö on peräisin tai josta hän tulee; viranomaisen tai notaarin on todistettava valaehtoinen ilmoitus tai juhlallisen vakuutuksen muodossa annettu ilmoitus oikeaksi. Ilmoitus siitä, ettei kyseinen henkilö ole konkurssissa, voidaan tehdä myös sanotun maan toimivaltaiselle ammatilliselle toimielimelle.3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut asiakirjat eivät saa niitä esitettäessä olla kolmea kuukautta vanhempia.4. Jäsenvaltioiden on nimettävä 13 artiklassa asetetun määräajan kuluessa ne viranomaiset ja toimielimet, jotka voivat antaa tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja asiakirjoja, ja ilmoitettava siitä viipymättä muille jäsenvaltioille ja komissiolle.Jäsenvaltioiden on myös ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 13 artiklassa asetetun määräajan kuluessa ne viranomaiset tai toimielimet, joille tässä artiklassa mainitut asiakirjat on toimitettava sen hakemuksen liitteenä, joka koskee 2 artiklassa tarkoitetun toiminnan harjoittamista vastaanottavassa jäsenvaltiossa.5. Jos vastaanottava jäsenvaltio vaatii todisteen taloudellisesta asemasta, tämän valtion on hyväksyttävä sen jäsenvaltion pankkien, josta ulkomaan kansalainen on peräisin tai josta hän tulee, antamat todistukset sen omalla alueella annettuja todistuksia vastaaviksi.11 artikla Jos vastaanottava jäsenvaltio vaatii niiltä kansalaisiltaan, jotka aikovat aloittaa tai harjoittaa jotain 2 artiklassa tarkoitettua toimintaa, valan vannomista tai juhlallisen vakuutuksen antamista, ja jos kyseisen valan tai vakuutuksen kaava ei sovellu muiden jäsenvaltioiden kansalaisille, vastaanottavan jäsenvaltion on huolehdittava, että asianomaisille on tarjottavissa heille sopiva ja vastaava valan tai vakuutuksen kaava.12 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan, kunnes kyseessä olevan toiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta annettujen kansallisten säännösten yhteensovittamista koskevat säännökset tulevat voimaan.13 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan 18 kuukauden kuluessa direktiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.14 artikla Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.15 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 1976.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. van der STOEL(1) EYVL N:o C 78, 2.8.1971, s. 13(2) EYVL N:o C 113, 9.11.1971, s. 6(3) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 32/62 ja 36/62(4) EYVL N:o L 257, 19.10.1968, s. 2(5) EYVL N:o L 39, 14.2.1976, s. 2


title: Komission direktiivi 2012/39/EU, annettu 26 päivänä marraskuuta 2012 , direktiivin 2006/17/EY muuttamisesta ihmiskudosten ja -solujen testausta koskevien tiettyjen teknisten vaatimusten osalta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               27.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 327/24

         KOMISSION DIREKTIIVI 2012/39/EU,
   annettu 26 päivänä marraskuuta 2012,
   direktiivin 2006/17/EY muuttamisesta ihmiskudosten ja -solujen testausta koskevien tiettyjen teknisten vaatimusten osalta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon ihmiskudosten ja -solujen luovuttamista, hankintaa, testausta, käsittelyä, säilömistä, säilytystä ja jakelua koskevien laatu- ja turvallisuusvaatimusten vahvistamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/23/EY (1) ja erityisesti sen 28 artiklan e alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/23/EY täytäntöönpanosta ihmiskudosten ja -solujen luovuttamista, hankintaa ja testausta koskevien tiettyjen teknisten vaatimusten osalta 8 päivänä helmikuuta 2006 annetussa komission direktiivissä 2006/17/EY (2) edellytetään, että HTLV-I-vasta-ainetutkimukset on tehtävä luovuttajille, jotka asuvat alueilla tai tulevat alueilta, joilla taudin esiintyvyys on korkea (englanninkielisessä toisinnossa ”high-incidence areas” eli korkean ilmaantuvuuden alueet), tai joiden seksikumppanit tai vanhemmat tulevat kyseisiltä alueilta. Tätä testausta edellytetään sekä sukusolujen luovuttajilta direktiivin 2006/17/EY liitteen III mukaisesti että muilta luovuttajilta kyseisen direktiivin liitteen II mukaisesti.

               (2)

               Euroopan tautien ehkäisy- ja valvontakeskuksen tuore tieteellinen näyttö ja käytännön kokemus ovat osoittaneet, että nykyisen tieteellisen tietämyksen pohjalta on hyvin vaikea määrittää, mikä on HTLV-I:n kannalta korkean ilmaantuvuuden alue. Tätä testausvaatimusta ei näin ollen ole pantu täytäntöön yhdenmukaisella tavalla.

               (3)

               ”Ilmaantuvuus” osoittaa uusien tautitapausten määrän, kun taas ”esiintyvyys” osoittaa sen, kuinka suurella osasta väestöä on tietty tauti jonakin ajankohtana. Käytännössä esiintyvyystietoja on enemmän saatavilla kuin ilmaantuvuustietoja. Esiintyvyys on lisäksi ilmaantuvuutta parempi mittari silloin, kun arvioidaan kroonisen sairauden vaikutusta yhteisöön ja myöhempiä tarpeita. Sen vuoksi on asianmukaista korvata englanninkielisessä toisinnossa viittaukset termiin ”high-incidence” viittauksilla termiin ”high-prevalence”, jotta varmistetaan HTLV-I:tä koskevien testausvaatimusten johdonmukaisempi täytäntöönpano kaikissa jäsenvaltioissa.

               (4)

               Direktiivin 2006/17/EY liitteessä III olevassa 4.2 kohdassa edellytetään, että verinäytteet on otettava kunkin luovutuksen ajankohtana olipa sitten kyse puolisoiden välisestä (muuta kuin välitöntä käyttöä varten) tai muusta kuin puolisoiden välisestä sukusolujen luovutuksesta.

               (5)

               Mitä tulee puolisoiden väliseen sukusolujen luovuttamiseen, viimeaikainen tieteellinen näyttö on osoittanut, että testauksen edellyttäminen säännöllisesti, enintään 24 kuukauden väliajoin ei heikennä kyseisten solujen turvallisuuden tasoa, kunhan asianmukaiset turvallisuus- ja laatujärjestelmät ovat käytössä avustetun lisääntymisen teknologiaa käyttävissä kudoslaitoksissa direktiivin 2004/23/EY 16 artiklan mukaisesti. Testauskertojen väliaikoina voidaan luottaa samalle luovuttajalle tehdyn edellisen testauksen tuloksiin.

               (6)

               Testaus kunkin luovutuskerran yhteydessä ei paranna puolisoiden välillä luovutettujen sukusolujen turvallisuutta, ja käytännön kokemus osoittaa, että tämä vaatimus on kallis ja vaivalloinen niin potilaiden kuin terveydenhuoltojärjestelmienkin kannalta. Jotta voitaisiin toimia tavalla, joka paremmin vastaa tätä turvallisuustavoitetta, on tämän vuoksi aiheellista sallia, että jäsenvaltiot voivat vaatia testausta kunkin luovutuskerran sijasta säännöllisin väliajoin niin, että testauskertojen väli on enintään 24 kuukautta.

               (7)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2004/23/EY 29 artiklalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 2006/17/EY liitteet II ja III tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 17 päivänä kesäkuuta 2014. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 26 päivänä marraskuuta 2012.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         José Manuel BARROSO

      (1)  EUVL L 102, 7.4.2004, s. 48.

      (2)  EUVL L 38, 9.2.2006, s. 40.

      LIITE
      Muutetaan direktiivin 2006/17/EY liitteet II ja III seuraavasti:

                  1)

                  Korvataan liitteessä II oleva 1.2 kohta seuraavasti:
                  (Tämä muutos ei koske suomenkielistä toisintoa.)

                  2)

                  Muutetaan liite III seuraavasti:

                              a)

                              Korvataan 2.4 kohta seuraavasti:
                              (Tämä muutos ei koske suomenkielistä toisintoa.)

                              b)

                              Korvataan 3.3 kohta seuraavasti:
                              (Tämä muutos ei koske suomenkielistä toisintoa.)

                              c)

                              Korvataan 4.2 kohta seuraavasti:

                                          ”4.2

                                          Kun on kyse muusta kuin puolisoiden välisestä luovutuksesta, verinäytteet on otettava kunkin luovutuksen ajankohtana.
                                          Kun on kyse puolisoiden välisestä luovutuksesta (muuta kuin välitöntä käyttöä varten), verinäytteet on otettava aikaisintaan kolme kuukautta ennen ensimmäistä luovutusta. Myöhemmissä puolisoiden välisissä luovutuksissa, kun luovuttaja on sama, verinäytteet on otettava kansallisen lainsäädännön mukaisesti, kuitenkin enintään 24 kuukauden kuluttua edellisestä näytteenotosta.”