Avis juridique important

|

31976L0211

Neuvoston direktiivi 76/211/ETY, annettu 20 päivänä tammikuuta 1976, tiettyjen tuotteiden pakkaamista valmispakkauksiin painon tai tilavuuden mukaan tapahtuvaa täyttöä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 046 , 21/02/1976 s. 0001 - 0011 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0031  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 3 s. 0195  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 2 s. 0031  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 4 s. 0244  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 4 s. 0244

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 20 päivänä tammikuuta 1976,tiettyjen tuotteiden pakkaamista valmispakkauksiin painon tai tilavuuden mukaan tapahtuvaa täyttöä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (76/211/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1)ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2)sekä katsoo, ettävalmispakkauksissa olevien tuotteiden myyntiä varten tapahtuvan esillepanon edellytyksiä koskevat useimmissa jäsenvaltioissa velvoittavat säännökset, jotka ovat eri jäsenvaltiosta erilaisia ja ne ovat siten mainittujen valmispakkausten kaupan esteenä; sen vuoksi kyseisiä säännöksiä on tarpeen lähentää,oikean tiedon antamiseksi kuluttajille on otettava käyttöön menetelmä, jonka mukaisesti valmispakkauksen sisältämän tuotteen nimellispainotilavuus merkitään valmispakkauksiin,on myös tarpeen määritellä sallitut negatiiviset virheet valmispakkausten sisällössä; sellaiselle valvonnalle on määritettävä vertailumenetelmä, jotta saataisiin yksinkertainen menetelmä sen varmistamiseksi, että valmispakkaukset ovat annettujen säännösten mukaiset,mittauslaitteita ja metrologisia tarkastusmenetelmiä koskeviin yleisiin säännöksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 heinäkuuta 1971 annetussa neuvoston direktiivin 71/316/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna liittymissopimuksella(4), 16 artiklassa säädetään, että tiettyjen valmisteiden kaupan pitämisen vaatimustenmukaisuuden yhdenmukaistamisesta, erityisesti valmiiksi pakattujen valmisteiden määrien osalta, voidaan antaa eri direktiivit, jaliian nopeat muutokset kansallisessa lainsäädännössä säädettyihin määrän määrittämiskeinoihin sekä uusien valvontajärjestelmien järjestäminen samoin kuin uuden mittausjärjestelmän omaksuminen aiheuttaisivat vaikeuksia tietyille jäsenvaltioille ja sen vuoksi kyseisille jäsenvaltioille olisi sallittava siirtymäkausi; sellaisella säännöksellä ei kuitenkaan tulisi sen enempää haitata yhteisön sisäistä kauppaa kyseisillä tuotteilla tai vaarantaa direktiivin panemista täytäntöön muissa jäsenvaltioissa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tämä direktiivi koskee sellaisia tuotteita sisältäviä valmispakkauksia, joita tiettyjen nesteiden pakkaamista valmispakkauksiin tilavuuden mukaan koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 19 päivänä joulukuuta 1974 annettua neuvoston direktiiviä 75/106/ETY(5) ei sovelleta, ja jotka on tarkoitettu myytäviksi nimellismäärältään vakioyksiköissä, jotka:- vastaavat pakkaajan etukäteen määräämiä arvoja,- ilmaistaan paino- tai tilavuusyksiköissä,- ovat vähintään 5 g tai 5 ml ja enintään 10 kg tai 10 l.2 artikla 1. Tässä direktiivissä "valmispakkauksella" tarkoitetaan yhdistelmää, joka koostuu valmisteesta ja yksittäisestä pakkauksesta, johon se on ennalta pakattu.2. Valmiste on ennalta pakattu, kun se on pantu pakkaukseen, millaiseen tahansa, ilman, että ostaja on läsnä, ja pakkauksessa olevan valmisteen määrällä on etukäteen määritelty arvo, jota ei voida muuttaa ilman, että pakkaus aukaistaan tai sitä havaittavasti muutetaan.3 artikla 1. ETY-merkkiä, joka on määritelty tarkemmin liitteessä I olevassa 3.3 kohdassa, saa käyttää ainoastaan tämän direktiivin ja sen liitteen I mukaisissa valmispakkauksissa.2. Valmispakkausten tulee olla metrologisen valvonnan alaisia siten kuin liitteessä I olevassa 5 kohdassa ja liitteessä II on määritelty.4 artikla 1. Kaikissa 3 artiklassa tarkoitetuissa pakkauksissa on liitteen I mukaisesti oltava merkintä valmisteen painosta tai tilavuudesta niiden sisällön edellyttämänä "nimellispainona" tai "nimellistilavuutena". 2. Nestemäisiä tuotteita sisältäviin valmispakkauksiin on merkittävä niiden nimellistilavuus ja muita tuotteita sisältäviin valmispakkauksiin on merkittävä niiden nimellispaino, paitsi jos kauppatapa tai kansalliset säännökset, jotka ovat yhtenäiset kaikissa jäsenvaltioissa edellyttävät muuta tai jos yhteisön säännöissä säädetään toisin.3. Jos jotakin valmisteryhmää tai valmispakkauslajia koskeva kauppatapa ja kansalliset säännökset eivät ole samanlaiset kaikissa jäsenvaltioissa, kyseisissä valmispakkauksissa on oltava ainakin ne metrologiset tiedot, jotka vastaavat vastaanottavassa valtiossa voimassa olevaa kauppatapaa tai kansallisia säännöksiä.4. Sen siirtymäkauden loppuun asti, jolloin yhteisön alueella saa käyttää laillisia mittayksiköitä, mittayksiköitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä lokakuuta 1971 annetun neuvoston direktiivin 71/354/ETY(6) liitteessä II, sellaisena kuin se on muutettuna liittymissopimuksella, SI mittayksiköin tämän direktiivin liitteessä I olevan 3.1 kohdan mukaisesti tehtyyn sisällön nimellispainon tai nimellistilavuuden merkintään tulee liittää myös, jos Yhdistynyt kuningaskunta tai Irlanti niin haluaa, niiden alueilla, merkintä vastaavilla laillisilla englanninmittayksiköillä (UK), jotka on laskettu käyttäen seuraavia muuntokertoimia:1 g = 0,0353 unssia (avoirdupois),1 kg = 2,205 naulaa,1 ml = 0,0352 nesteunssia,1 l = 1,760 pinttiä tai 0.220 gallonaa.5 artikla Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, ehkäistä tai rajoittaa sellaisten valmispakkausten saattamista markkinoille, jotka ovat tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten ja testien mukaisia, sellaisin perustein, jotka koskevat kyseisissä valmispakkauksissa tämän direktiivin mukaisesti oltavia merkintöjä, niiden tilavuuden tai painon määrittämistä tai menetelmiä, joilla ne on mitattu tai tarkistettu.6 artikla Muutokset, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin liitteiden I ja II määräysten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen,  annetaan direktiivin 71/316/ETY 18 ja 19 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.7 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, Belgia, Irlanti, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta voivat lykätä tämän direktiivin ja sen liitteiden täytäntöönpanoa 31 päivään joulukuuta 1979 saakka.3. Sinä aikana, jolloin tämä direktiivi ei ole voimassa jäsenvaltiossa, kyseinen jäsenvaltio ei saa ottaa käyttöön tiukempia tarkastustoimenpiteitä toisesta jäsenvaltiosta tulevien, tässä direktiivissä tarkoitettujen valmispakkausten sisällön määrän suhteen kuin ne, jotka olivat voimassa tämän direktiivin antamisen aikana.4. Kyseisen ajan kuluessa niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat täytäntöönpanneet direktiivin, on hyväksyttävä samoin perustein ja samoissa olosuhteissa valmispakkaukset, jotka täyttävät direktiivissä säädetyt kaikki vaatimukset ja hyväksyttävä ne valmispakkaukset, jotka tule vat jäsenvaltioista, jotka käyttävät hyväkseen tämän artiklan 2 kohdassa suotua poikkeusta ja jotka ovat liitteessä I olevan 1 kohdan mukaisia, vaikka niissä ei ole liitteessä I olevassa 3.3 kohdassa tarkoitettua ETY-merkkiä.5. Määrämaan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä liitteessä I olevassa 5 kohdassa edellytetyt tarkastukset, kun valmispakkauksia, jotka on tehty yhteisön ulkopuolella, tuodaan maahan yhteisön alueelle sellaisessa jäsenvaltiossa, joka ei ole vielä pannut direktiiviä tämän artiklan mukaisesti täytäntöön.6. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.8 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä 20 päivänä tammikuuta 1976.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG.THORN (1) EYVL N:o C 48, 25.4.1974, s. 21(2) EYVL N:o C 109, 19.9.1974, s. 16(3) EYVL N:o L 202, 6.9.1971, s. 1(4) EYVL N:o L 73, 27.3.1972, s.14(5) EYVL N:o L 42, 15.2.1975, s. 1(6) EYVL N:o L 243, 29.10.1971, s. 29LIITE I 1. TAVOITTEETTässä direktiivissä tarkoitetut valmispakkaukset on täytettävä siten, että valmiit pakkaukset ovat seuraavien vaatimusten mukaisia:1.1 todellinen sisällön määrä ei saa olla keskimäärin pienempi kuin nimellismäärä,1.2 suurin sallittu niiden valmispakkausten osuus, joiden negatiivinen virhe on suurempi kuin kohdassa 2.4 vahvistettu negatiivinen virhe, tulee olla riittävän pieni valmispakkausten erää kohden, jotta se täyttää liitteessä 2 tarkoitettujen testien vaatimukset,1.3 valmispakkauksissa, joiden negatiivinen virhe on suurempi kuin kaksi kertaa 2.4 kohdan taulukossa annettu suurin sallittu negatiivinen virhe, ei saa olla 3.3 kohdassa edellytettyä ETY- merkkiä.2. MÄÄRITELMÄT JA PERUSMÄÄRÄYKSET2.1 "Valmispakkauksen sisällön nimellismäärällä" (nimellispaino tai nimellistilavuus) tarkoitetaan painoa tai tilavuutta, joka on merkitty valmispakkaukseen eli se määrä tuotetta, jonka katsotaan sisältyvän valmispakkaukseen.2.2 "Valmispakkauksen todellisella sisällöllä" tarkoitetaan valmispakkauksen todella sisältämän tuotteen määrää (paino tai tilavuus). Kaikissa tilavuusyksiköillä ilmoitettujen tuotteiden määrien tarkastustoimissa todelliselle sisällölle annettu arvo on mitattava 20 celsiusasteen lämpötilassa tai korjattava siihen riippumatta lämpötilasta, jossa pakkaaminen tai tarkastus suoritetaan. Tätä sääntöä ei kuitenkaan sovelleta pakastettuihin tai jäädytettyihin valmisteisiin, joiden määrä ilmaistaan tilavuusyksiköillä.2.3 "Valmispakkauksen negatiivisella virheellä" tarkoitetaan sitä määrää, jolla valmispakkauksen todellinen sisältö on pienempi kuin nimellismäärä.2.4 Valmispakkauksen sisällön sallittu negatiivinen virhe määräytyy seuraavan taulukon mukaisesti, jossa tuotteet on jaettu 2.5 ja 2.6 alakohdassa täsmennetyin edellytyksin kahteen luokkaan "A" ja "B" niiden fyysisten ominaisuuksien ja/tai niihin sovellettavien pakkaustapojen sekä nimellismäärien arvojen mukaan:>TAULUKON PAIKKA>Taulukkoa käytettäessä negatiivisten virheiden sallitut arvot, jotka taulukossaon ilmaistu prosentteina, laskettuina paino- tai tilavuusyksikköinä, pyöristetään ylöspäin lähimpään gramman tai millilitran kymmenesosaan.2.5 Luokan "A" tuotteina pidetään:a) kiinteitä tuotteita, jotka eivät valu helposti myyntivaiheessa, mutta joista voidaan tehdä tarpeeksi juoksevia pakkaamisen yhteydessä ja jotka eivät sisällä ilmeistä kiinteää tai poreilevaa ainesta ja jotka pakataan kerralla,b) pulverimaiset tuotteet,c) paloista tai rakeista koostuvat tuotteet, joiden yksikköpaino on enintään yhtä suuri kuin kolmannes sallitusta virheestä, joka vastaa valmispakkauksen sisällön nimellispainoa 2.4 alakohdan taulukon luokkaan "A" liittyvässä sarakkeessa,d) helposti levitettävät tahnamaiset tuotteet,siinä määrin kuin näitä tuotteita punnitsemisen tai pakkaamisen jälkeen ei enää käsitellä tai käsitellään siten, että niiden todellinen määrä ei muutu.2.6 Kaikki tuotteet, jotka eivät kuulu 2.5 alakohdassa esitettyyn luokkaan, kuuluvat luokkaan "B":a) nestemäiset tuotteet,b) valmispakatut tuotteet, joiden nimellispaino tai nimellistilavuus on alle 25 g tai 25 ml,c) tuotteet, joiden reologisia ominaisuuksia (esim. juoksevuus, viskositeetti) tai tilavuuspainoa ei voi säilyttää valumisen aikana riittävän muuttumattomana tarkoituksenmukaisilla teknisillä keinoilla.3. MERKINNÄT JA MERKITKaikissa valmispakkauksissa, jotka on tehty tämän direktiivin mukaisesti, on oltava seuraavat pysyvällä tavalla tehdyt, helposti luettavat ja näkyvät merkinnät tavanomaisissa esillepanon olosuhteissa:3.1. Nimellismäärä (nimellispaino tai nimellistilavuus) ilmaistuna kilogrammoina, grammoina, litroina, senttilitroina tai millilitroina ja merkittynä numeroilla, jotka ovat vähintään 6 mm korkeita, jos nimellismäärä enemmän kuin 1000 g tai 100 cl, 4 mm korkeita, jos määrä on 1000 g tai 100 cl tai vähemmän, mutta enemmän kuin 200 g tai 20 cl ja 3 mm korkeita, jos määrä on 200 g tai 20 cl tai vähemmän, sekä käytetyn mittayksikön tunnusmerkki ja tarvittaessa yksikön nimi direktiivin 71/354/ETY mukaisesti.Englanninyksiköillä (UK) tehdyt kirjaimet tai numerot eivät saa olla suurempia kuin vastaavat merkinnät SI-yksiköillä.3.2 merkki tai merkintä, josta toimivaltaiset tarkastuslaitokset voivat tunnistaa pakkaajan tai henkilön, joka vastaa pakkaamisesta taikka yhteisön alueelle sijoittautuneen maahantuojan;3.3 pieni "e", joka on vähintään 3 mm korkea ja joka on samalla aukeamalla kuin nimellispainon tai nimellistilavuuden merkintä, on pakkaajan tai maahantuojan tae siitä, että valmispakkaukset ovat tässä direktiivissä olevien vaatimusten mukaisia.Tällä kirjaimella on oltava se muoto, joka esitetään piirroksessa direktiivin 71/316/ETY liitteessä II olevassa 3 kohdassa.Viimeksi mainitun direktiivin 12 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.4. PAKKAAJAN TAI MAAHANTUOJAN VASTUUPakkaaja tai maahantuoja on vastuussa siitä, että valmispakkaukset ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaisia.Valmispakkaukseen sisältyvän tuotteen määrän (tai pakatun määrän), jota nimitetään "todelliseksi sisällöksi", painon tai tilavuuden mittauksen tai tarkastuksen suorittaminen on pakkaajan tai maahantuojan vastuulla. Mittaus tai tarkastus suoritetaan laillisella mittausvälineellä, joka soveltuu tarpeellisten toimien suorittamiseen.Tarkastus voidaan tehdä näytteiden perusteella.Silloin, kun todellista sisältöä ei mitata, pakkaajan suorittama tarkastus on tehtävä niin, että sisällön määrä tehokkaasti varmistetaan.Nämä vaatimukset täytetään, jos pakkaaja suorittaa tuotantotarkastukset jäsenvaltion toimivaltaisten tarkastuslaitosten hyväksymillä menetelmillä ja jos hän pitää noiden viranomaisten käytettävissä ne asiakirjat, jotka sisältävät kyseisten tarkastusten tulokset sen varmistamiseksi, että nämä tarkastukset sekä kaikki korjaukset ja säätelytoimenpiteet, jotka tarkastuslaitos on osoittanut tarpeellisiksi, ovat oikein ja huolellisesti suoritettu.Kun kyseessä ovat ETY-valtioiden ulkopuolelta tuodut tuotteet, maahantuoja voi mittauksen tai tarkastuksen sijasta antaa todisteet siitä, että hänellä on hallussaan kaikki tarpeelliset takeet vastuun ottamiseksi.Kun tuotteen määrä on ilmaistu tilavuusyksiköissä, eräs niistä useista mittaus- ja tarkistusvaatimukset täyttävistä menetelmistä valmispakkausta täytettäessä on käyttää sen tyyppistä mitta-astiaa, joka on määritelty siihen liittyvässä direktiivissä ja täytetty tuossa direktiivissä ja tässä kohdassa kuvatuissa olosuhteissa.5. TARKASTUKSET, JOTKA TOIMIVALTAISTEN TARKASTUSLAITOSTENEN ON SUORITETTAVA PAKKAAJAN TAI MAAHANTUOJAN TILOISSAJäsenvaltioiden toimivaltaisten tarkastuslaitostenen on tehtävä tarkastukset varmistuakseen, että valmispakkaukset ovat tämän direktiivin mukaisia, ottamalla näytteitä pakkaajan tiloissa taikka, jos tämä ei ole mahdollista, maahantuojan tai tämän yhteisöön sijoittautuneen edustajan tiloissa.Tämä tilastollinen näytteenotto on suoritettava laadun hyväksymistarkastukseen hyväksyttyjen menetelmien mukaisesti. Sen tehokkuuden on vastattava liitteessä II tarkemmin määritellyn vertailumenetelmän tehokkuutta.6. TOIMIVALTAISTEN TARKASTUSLAITOSTEN SUORITTAMAT MUUT TARKASTUKSETTällä direktiivillä ei estetä tarkastuksia, joita jäsenvaltioiden toimivaltaiset tarkastuslaitokset voivat suorittaa missä kaupan pitämisen vaiheessa tahansa varsinkin tarkastaakseen, että valmispakkaukset ovat direktiivin vaatimusten mukaisia.Direktiivin 71/316/ETY 15 artiklan 2 kohtaa on sovellettava soveltuvin osin.LIITE IITässä liitteessä vahvistetaan valmispakkausten tilastolliseen testaukseen tarkoitettujen vertailumenetelmien menettelytavat, jotta ne täyttävät direktiivin 3 artiklan ja direktiivin liitteessä I olevan 5 kohdan vaatimukset.Tämä testaus pohjautuu normiin ISO 2859 ominaisuustestimenetelmistä käyttäen hyväksyttävää laatutasoa 2,5 %. Näytetaso vastaa ei-hajottavien testien osalta tämän normin tasoa II, ja hajottavien testien osalta tasoa S 3.1. VALMISPAKKAUSTEN TODELLISEN SISÄLLÖN MITTAUKSEN VAATIMUKSETValmispakkausten todellinen sisältö voidaan mitata suoraan punnituslaitteilla taikka tilavuusmittauslaitteilla tai nesteiden kyseessä ollessa, epäsuorasti punnitsemalla ennalta pakattu tuote ja mittaamalla sen tiheys.Riippumatta käytetystä menetelmästä virhe, joka tehdään valmispakkausten todellista sisältöä mitattaessa, ei saa ylittää viidettä osaa sallitusta virheestä, joka on annettu valmispakkauksen nimellismäärälle.Valmispakkausten todellisen sisällön määritysmenettelyille voidaan kussakin jäsenmaassa antaa omia kansallisia määräyksiä.2. VALMISPAKKAUSERIEN TARKASTUSVAATIMUKSETValmispakkausten tarkastus on suoritettava näytteitä ottamalla ja kahdessa osassa:- tarkastus, joka kattaa jokaisen näytteessä olevan valmispakkauksen todellisen sisällön;- toinen tarkastus, joka koskee näytteessä olevien valmispakkausten todellisen sisällön keskitasoa.Valmispakkauserä on hyväksyttävä, jos kyseisten molempien tarkastusten tulokset täyttävät hyväksymiskriteerit.Kummallekin näistä tarkastuksista on kaksi näytteenottosuunnitelmaa:- toinen ei-hajottavalle testille eli testaukselle, johon ei kuulu pakkauksen avaaminen,- toinen hajottavalle testille eli testaukselle, johon kuuluu pakkauksen aukaiseminen taikka rikkominen.Taloudellisten ja käytännön syiden takia jälkimmäisen testin käyttö on rajoitettava ehdottoman välttämättömään minimiin; se on vähemmän tehokas kuin ei-hajottava testi.Hajottavaa testiä on sen vuoksi käytettävä vain silloin, kun ei-hajottava testi on mahdoton. Yleisenä sääntönä voidaan sanoa, että sitä ei tule soveltaa eriin, joissa on vähemmän kuin 100 yksikköä.2.1 Valmispakkauserät2.1.1 Erän on käsitettävä kaikki ne valmispakkaukset, jotka ovat saman tyyppisiä ja samalta tuotantolinjalta ja jotka on tarkoitettu tarkastettaviksi.2.1.2 Kun valmispakkaukset tarkastetaan pakkauslinjan lopussa, jokaisen erän lukumäärän on oltava sama kuin pakkauslinjan tunnin enimmäisteho, ilman eräkokoon liittyviä rajoituksia.Muissa tapauksissa eräkoko on rajoitettava 10 000:een.2.1.3 Erissä, joissa valmispakkauksia on vähemmän kuin 100, ei-hajottavan testin, jos sitä käytetään, on oltava 100 %.2.1.4 Ennen kuin 2.2 ja 2.3 kohdassa tarkoitetut testit suoritetaan, on riittävä määrä valmispakkauksia erotettava umpimähkään erästä niin, että tarkastus, joka vaatii suuremman näytemäärän voidaan suorittaa.Toista tarkastusta varten tarvittava näyte pitää erottaa umpimähkään ensimmäisestä näytteestä ja merkitä.Tämä merkitseminen on saatettava loppuun ennenkuin mittaustoimenpiteet aloitetaan.2.2 Valmispakkauksen hyväksyttävän vähimmäissisällön tarkistus2.2.1 Hyväksyttävä vähimmäissisältö lasketaan vähentämällä kyseessä olevan sisällön sallittu virhe valmispakkauksen nimellismäärästä.2.2.2 Erään sisältyvät valmispakkaukset, joiden todellinen sisältö on pienempi kuin hyväksyttävän sisällön vähimmäismäärä, on katsottava viallisiksi.2.2.3 Näytteiden tarkastuksessa käytetään jäsenvaltioiden valinnan mukaan jompaa kumpaa seuraavista näytteenottosuunnitelmista (yksinkertainen tai kaksinkertainen).2.2.3.1 Yksinkertainen näytteenottosuunnitelmaTarkastettujen valmispakkausten lukumäärän on oltava sama kuin yksiköiden lukumäärä näytteessä, kuten suunnitelma osoittaa:- jos havaittujen virheellisten yksiköiden lukumäärä näytteessä on pienempi kuin tai yhtäsuuri kuin hyväksymiskriteeri, valmispakkauserää pidetään hyväksyttävänä tässä tarkastuksessa;- jos näytteessä havaittujen virheellisten yksiköiden lukumäärä on yhtäsuuri tai suurempi kuin hylkäyskriteeri, valmispakkauserä on hylättävä.2.2.3.1.1 Ei-hajottavan testauksen suunnitelma>TAULUKON PAIKKA>2.2.3.1.2 Hajottavan testauksen suunnitelma>TAULUKON PAIKKA>2.2.3.2 Kaksinkertainen näytteenottosuunnitelmaTarkastettujen valmispakkausten ensimmäisen lukumäärän on oltava sama kuin yksiköiden lukumäärä ensimmäisessä näytteessä, kuten suunnitelma osoittaa:- jos havaittujen virheellisten yksiköiden lukumäärä ensimmäisessä näytteessä on pienempi tai yhtäsuuri kuin ensimmäinen hyväksymiskriteeri, erää pidetään hyväksyttävänä tässä tarkastuksessa;- jos ensimmäisessä näytteessä havaittujen virheellisten yksiköiden lukumäärä on yhtäsuuri tai suurempi kuin ensimmäinen hylkäyskriteeri, erä on hylättävä;- jos ensimmäisessä näytteessä havaittujen virheellisten yksiköiden lukumäärä on ensimmäisen hyväksymiskriteerin ja ensimmäisen hylkäämiskriteerin välillä, on tarkastettava toinen näyte, jossa yksiköiden lukumäärä on suunnitelmassa osoitettu.Ensimmäisessä ja toisessa näytteessä löydetyt virheelliset yksiköt on laskettava yhteen ja:- jos virheellisten yksiköiden kokonaismäärä on pienempi tai yhtäsuuri kuin toinen hyväksymiskriteeri, erää on pidettävä hyväksyttävänä tässä tarkastuksessa,- jos virheellisten yksiköiden kokonaismäärä on suurempi tai yhtä suuri kuin toinen hylkäyskriteeri, erä on hylättävä.2.2.3.2.1 Ei-hajottavan testauksen suunnitelma>TAULUKON PAIKKA>2.2.3.2.2 Hajottavan testauksen suunnitelma>TAULUKON PAIKKA>2.3 Keskimääräisen todellisen sisällön tarkastus, kun erä muodostuu yksittäisistä valmispakkauksista2.3.1 Valmispakkausten erää pidetään hyväksyttävänä tämän tarkastuksen tarkoituksiin, jos näyt teessä olevien n valmispakkausten todellisen sisällön xi keskiarvo x  = ??S xi n on suurempi kuin arvo:>KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>Tässä kaavassa:Qn= valmispakkauksen nimellismäärä,n = valmispakkausten lukumäärä tätä tarkistusta varten otetussa näytteessä,s = erän todellisen sisällön arvioitu standardipoikkeama,t(1-á) = 0.995 kertaa T-jakautuman luotettavuustaso, jossa ã = n - 1 vapausastetta.2.3.2 Jos xi on mitattu arvo järjestysnumeroltaan i olevan näyteyksilön todelliselle sisällölle näytteessä, joka sisältää n näyteyksilöä, niin:2.3.2.1 näytteestä mitattujen arvojen keskiarvo saadaan seuraavalla laskelmalla:x  = i = n ??Sxi i = 1 n2.3.2.2 ja standardipoikkeaman s arvioitu arvo seuraavalla laskelmalla:- mitattujen arvojen neliöiden summa: i = n ??S(xi)2 i = 1- mitattujen arvojen summan neliö: (i = n ??S(xi) i = 1 )2 silloin 1 n (i = n ??Sxi i = 1 )2- korjattu summa: SC = i = n ??S(xi)2 i = 1 - 1 n (i = n ??Sxi i = 1 )2- arvioitu varianssi: v = SC n - 1- standardipoikkeaman arvioitu arvo on: s = √Wv2.3.3 Perusteet valmispakkauserän hyväksymiselle tai hylkäämiselle keskiarvoa tarkistettaessa:2.3.3.1 Perusteet ei-hajottavaa testiä varten>TAULUKON PAIKKA>>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

32000L0036

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/36/EY, annettu 23 päivänä kesäkuuta 2000, elintarvikkeena käytettävistä kaakao- ja suklaatuotteista

Virallinen lehti nro L 197 , 03/08/2000 s. 0019 - 0025

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/36/EY,annettu 23 päivänä kesäkuuta 2000,elintarvikkeena käytettävistä kaakao- ja suklaatuotteistaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3),sekä katsovat seuraavaa:(1) Edinburghissa 11 ja 12 päivänä joulukuuta 1992 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti, sellaisena kuin ne on vahvistettu Brysselissä 10 ja 11 päivänä joulukuuta 1993 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmillä, tiettyjä elintarvikealan vertikaalisia direktiivejä olisi yksinkertaistettava siten, että huomioon otetaan ainoastaan ne olennaiset vaatimukset, jotka mainituissa direktiiveissä tarkoitettujen tuotteiden on täytettävä, jotta ne voivat vapaasti liikkua sisämarkkinoilla.(2) Elintarvikkeena käytettäviä kaakao- ja suklaatuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24 päivänä heinäkuuta 1973 annettua direktiiviä 73/241/ETY(4) perusteltiin sillä, että erot useita kaakao- ja suklaatuotteita koskevien kansallisten lainsäädäntöjen välillä voivat haitata tuotteen vapaata liikkuvuutta ja näin vaikuttaa suoraan yhteismarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan.(3) Edellä mainitussa direktiivissä oli siten tarkoitus vahvistaa määritelmät ja yhteiset säännöt kaakao- ja suklaatuotteiden koostumuksesta, valmistustiedoista, pakkauksista ja merkinnöistä, jotta näiden tuotteiden vapaa liikkuvuus yhteisössä varmistetaan.(4) Näitä määritelmiä ja sääntöjä olisi muutettava siten, että otetaan huomioon tekniikan kehittyminen ja kuluttajien makutottumuksissa tapahtuneet muutokset, ja ne olisi mukautettava yhteisön yleiseen elintarvikelainsäädäntöön ja erityisesti merkintöjä, makeutusaineita ja muita sallittuja lisäaineita, aromeja, uuttamisliuottimia ja analyysimenetelmiä koskevaan lainsäädäntöön.(5) Tietyissä jäsenvaltioissa on sallittua lisätä suklaatuotteisiin muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita enintään viiteen prosenttiin asti.(6) Tiettyjen muiden kasvirasvojen kuin kaakaovoin lisääminen suklaatuotteisiin enintään viiteen prosenttiin asti olisi sallittava kaikissa jäsenvaltioissa. Tällaisten kasvirasvojen olisi oltava kaakaovoita vastaavia ja ne olisi sen vuoksi määriteltävä teknisin ja tieteellisin perustein.(7) Sisämarkkinoiden yhtenäisyyden takaamiseksi on kaikkien tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien suklaatuotteiden voitava liikkua vapaasti yhteisössä tämän direktiivin liitteen I määräysten mukaisin myyntinimityksin.(8) Kuluttajille myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetussa neuvoston direktiivissä 79/112/ETY(5) ja vahvistettujen elintarvikkeiden merkintöjä koskevien yleisten sääntöjen nojalla on mainitun direktiivin 6 artiklan mukaisesti tehty pakolliseksi erityisesti ainesosaluettelon laatiminen. Nyt säädettävässä direktiivissä ulotetaan direktiivin 79/112/ETY soveltamisala koskemaan kaakao- ja suklaatuotteet, jotta kuluttajalle annettaisiin oikeaa tietoa.(9) Kuluttajille olisi ainesluettelon lisäksi taattava oikean, neutraalin ja objektiivisen tiedon saanti silloin, kun suklaatuotteisiin on lisätty muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita.(10) Toisaalta direktiivissä 79/112/ETY ei suljeta pois sellaista suklaatuotteiden merkintää, jonka mukaan tuotteeseen ei ole lisätty muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita edellyttäen, että tieto on oikea, neutraali ja objektiivinen eikä johda kuluttajaa harhaan.(11) Tiettyjä tällä direktiivillä varattuja myyntinimityksiä käytetään tosiasiassa yhdistellyissä myyntinimityksissä, jotka on hyväksytty tietyissä jäsenvaltioissa kuvaamaan tuotteita, joita ei voida sekoittaa tässä direktiivissä määriteltyihin tuotteisiin. Tällaiset nimitykset olisi näin ollen säilytettävä, mutta niitä olisi käytettävä direktiivin 79/112/ETY ja erityisesti sen 5 artiklan mukaisesti.(12) Direktiivin 73/241/ETY antamisen jälkeen tapahtuneen sisämarkkinoiden kehityksen perusteella "taloussuklaa" voidaan rinnastaa "suklaaseen".(13) Olisi säilytettävä direktiivillä 73/241/ETY säädetty poikkeus, jonka mukaan Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti voivat sallia alueellaan nimityksen "milk chocolate" käyttämisen "maitosuklaasta, jonka maitopitoisuus on korkea". Englanninkielinen nimitys "milk chocolate with high milk content" olisi kuitenkin korvattava nimityksellä "family milk chocolate".(14) Tässä direktiivissä rajoitutaan perustamissopimuksen 5 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen siihen, mikä on tarpeen perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.(15) Kaakaota, kaakaovoita ja muita suklaanvalmistuksessa käytettäviä kasvirasvoja tuotetaan pääasiassa kehitysmaissa. Kehitysmaiden väestön etujen mukaista on tehdä mahdollisimman pitkäaikaisia sopimuksia. Tämän vuoksi komission olisi tutkittava, miten yhteisö voi tukea tällaisten sopimusten tekemistä kaakaovoin ja muiden kasvirasvojen osalta (mm. "reilua kauppaa" edistämällä).(16) Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(6) mukaisesti.(17) Jottei luotaisi uusia vapaata liikkuvuutta haittaavia esteitä, jäsenvaltioiden olisi pidättäydyttävä antamasta näitä tuotteita koskevia sellaisia kansallisia säännöksiä, joista tässä direktiivissä ei säädetä,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTätä direktiiviä sovelletaan liitteessä I määriteltyihin elintarvikkeena käytettäviin kaakao- ja suklaatuotteisiin.2 artikla1. Liitteessä II määriteltyjä ja siinä lueteltuja muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita voidaan lisätä liitteessä I olevan A jakson 3, 4, 5, 6, 8 ja 9 kohdassa määriteltyihin suklaatuotteisiin. Tämän lisäyksen osuus saa kaakaovoin vähimmäispitoisuutta tai kaakaokuiva-aineen kokonaismäärää alentamatta olla enintään 5 prosenttia lopullisesta tuotteesta, jonka kokonaispainosta on ensin vähennetty liitteessä I olevan B jakson mukaisesti käytetyt muut syötävät aineet.2. Suklaatuotteita, jotka 1 kohdan mukaisesti sisältävät muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita, voidaan pitää kaupan kaikissa jäsenvaltioissa edellyttäen, että niiden 3 artiklassa säädettyjä merkintöjä täydennetään näkyvällä ja helposti luettavalla maininnalla: "sisältää kaakaovoin lisäksi muita kasvirasvoja". Maininnan on oltava samassa näkökentässä kuin ainesosaluettelo, siitä selvästi erillään, vähintään yhtä suurella tekstillä, lihavoituna ja myyntinimikkeen läheisyydessä; tämän vaatimuksen estämättä myyntinimike voi esiintyä myös muualla.3. Mahdolliset liitettä II koskevat muutokset tehdään perustamissopimuksen 95 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen.4. Viimeistään 3 päivänä helmikuuta 2006 komissio tekee perustamissopimuksen 95 artiklan mukaisesti tarvittaessa ehdotuksen liitteen II luettelon muuttamisesta, ottaen huomioon tämän direktiivin vaikutuksista kaakaota ja muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita tuottavien maiden talouksiin tehdyn asianmukaisen tutkimuksen tulokset.3 artiklaDirektiiviä 79/112/ETY sovelletaan liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin seuraavin edellytyksin:1) Liitteessä I luetellut myyntinimitykset on varattava ainoastaan liitteessä tarkoitetuille tuotteille, ja nimityksiä on käytettävä kaupassa osoittamaan näitä tuotteita.Kuitenkin sen jäsenvaltion säännösten ja vakiintuneiden käytäntöjen mukaisesti, jossa tuote myydään kuluttajalle, näitä myyntinimityksiä voidaan käyttää myös täydentävästi osoittamaan muita tuotteita, joita ei voida sekoittaa liitteessä I määriteltyihin tuotteisiin.2) Kun liitteessä I olevan A jakson 3, 4, 5, 6, 7 ja 10 kohdassa määriteltyjä tuotteita myydään lajitelmina, niiden myyntinimitykset voidaan korvata nimityksillä "suklaalajitelma" tai "täytesuklaalajitelma" taikka samankaltaisilla nimityksillä. Tässä tapauksessa ainesosaluettelo voi olla kaikille lajitelman tuotteille yhteinen.3) Liitteessä I olevan A jakson 2 kohdan c ja d alakohdassa sekä 3, 4, 5, 8 ja 9 kohdassa määriteltyjen kaakao- ja suklaatuotteiden merkinnöissä on ilmoitettava kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuus lisäämällä ilmaus: "kaakaota vähintään ... prosenttia".4) Liitteessä I olevan A jakson 2 kohdan b alakohdassa ja A jakson 2 kohdan d alakohdan jälkimmäisessä virkkeessä tarkoitetuissa tapauksissa merkinnöissä on ilmoitettava kaakaovoipitoisuus.5) Liitteessä I tarkoitettuja myyntinimityksiä "suklaa", "maitosuklaa" ja "kuorrutesuklaa" voidaan täydentää tiedoilla tai kuvauksilla, jotka liittyvät laatuvaatimuksiin, jos tuotteet sisältävät seuraavat pitoisuudet:- suklaassa kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuus on vähintään 43 prosenttia, mistä vähintään 26 prosenttia on kaakaovoita,- maitosuklaassa kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuus on vähintään 30 prosenttia ja siinä on vähintään 18 prosenttia maidon kuiva-ainetta, joka on saatu kuivaamalla osittain tai kokonaan täysmaitoa, osittain tai kokonaan kuorittua maitoa tai kermaa taikka osittain tai kokonaan kuivatusta kermasta, voista tai maitorasvasta siten, että maidon kuiva-aineesta vähintään 4,5 prosenttia on maitorasvaa,- kuorrutesuklaassa rasvattoman kaakaokuiva-aineen pitoisuus on vähintään 16 prosenttia.4 artiklaJäsenvaltiot eivät saa antaa liitteessä I tarkoitettujen tuotteiden osalta sellaisia kansallisia säännöksiä, joista ei säädetä tässä direktiivissä.5 artikla1. Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista, jäljempänä mainittuja seikkoja koskevista toimenpiteistä päätetään 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen:- tämän direktiivin yhdenmukaistamisesta elintarvikkeisiin sovellettavien yhteisön yleisten säännösten kanssa,- liitteessä I olevan B jakson 2 kohdan sekä C ja D jakson säännösten mukauttamisesta tekniikan kehitykseen.2. Viimeistään 3 päivänä elokuuta 2003 Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkastelevat komission ehdotuksesta uudelleen tämän artiklan 1 kohdan toista luetelmakohtaa arvioidakseen, voidaanko tekniseen ja tieteelliseen kehitykseen mukauttamista koskevaa menettelyä mahdollisesti laajentaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 3 kohdan säännösten soveltamista.6 artikla1. Komissiota avustaa neuvoston päätöksellä 69/414/ETY(7) asetettu pysyvä elintarvikekomitea, jäljempänä "komitea".2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.7 artiklaKumotaan neuvoston direktiivi 73/241/ETY 3 päivästä elokuuta 2003 lukien.Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.8 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 3 päivänä elokuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Näitä säännöksiä on sovellettava siten, että- sallitaan 3 päivästä elokuuta 2003 lukien liitteessä I määriteltyjen tuotteiden pitäminen kaupan, jos ne ovat tässä direktiivissä säädettyjen määritelmien ja sääntöjen mukaisia,- kielletään 3 päivästä elokuuta 2003 lukien sellaisten tuotteiden pitäminen kaupan, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia.On kuitenkin sallittua pitää kaupan varastojen loppumiseen asti sellaisia tuotteita, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia mutta jotka on varustettu neuvoston direktiivin 73/241/ETY mukaisin merkinnöin ennen 3 päivää elokuuta 2003.3. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.9 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.10 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 23 päivänä kesäkuuta 2000.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesN. FontaineNeuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. Sócrates(1) EYVL C 231, 9.8.1996, s. 1, jaEYVL C 118, 17.4.1998, s. 10.(2) EYVL C 56, 24.2.1997, s. 20.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 23. lokakuuta 1997 (EYVL C 339, 10.11.1997, s. 128), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 28. lokakuuta 1999 (EYVL C 10, 13.1.2000, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 15. maaliskuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), sekä neuvoston päätös, tehty 25. toukokuuta 2000.(4) EYVL L 228, 16.8.1973, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/344/ETY (EYVL L 142, 25.5.1989, s. 19).(5) EYVL L 33, 8.2.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/4/EY (EYVL L 43, 14.2.1997, s. 21).(6) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.(7) EYVL L 291, 19.11.1969, s. 9.LIITE ITUOTTEIDEN MYYNTINIMITYKSET, MÄÄRITELMÄT JA OMINAISUUDETA. MYYNTINIMITYKSET JA MÄÄRITELMÄT1. Kaakaovoitarkoittaa kaakaopavuista tai kaakaopapujen osista saatavaa rasvaa, jolla on seuraavat ominaisuudet:>TAULUKON PAIKKA>2. a) Kaakaojauhe, kaakaotarkoittaa tuotetta, joka on saatu puhdistettuja, kuorittuja ja paahdettuja kaakaopapuja jauhamalla ja joka sisältää vähintään 20 prosenttia kaakaovoita laskettuna kuiva-aineen painosta ja enintään 9 prosenttia vettä.b) Vähärasvainen kaakao, vähärasvainen kaakaojauhetarkoittaa kaakaojauhetta, joka sisältää alle 20 prosenttia kaakaovoita laskettuna kuiva-aineen painosta.c) Suklaajauhetarkoittaa tuotetta, joka koostuu kaakaojauheen sekä sokereiden seoksesta, jossa on vähintään 32 prosenttia kaakaojauhetta.d) Suklaajuoma, sokeroitu kaakao, sokeroitu kaakaojauhetarkoittaa tuotetta, joka koostuu kaakaojauheen ja sokereiden seoksesta, jossa on vähintään 25 prosenttia kaakaojauhetta; näitä nimityksiä on täydennettävä maininnalla "vähärasvainen", jos tuote on vähärasvainen b alakohdan mukaisesti.3. Suklaaa) tarkoittaa tuotetta, joka on valmistettu kaakaotuotteista ja sokereista ja jossa, jollei b alakohdasta muuta johdu, kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuus on vähintään 35 prosenttia, mistä vähintään 18 prosenttia on kaakaovoita ja vähintään 14 prosenttia rasvatonta kaakaokuiva-ainetta,b) kuitenkin, jos tätä nimitystä täydennetään sanoilla:- sirote tai hiutaleet: sirotteina tai hiutaleina esiintyvässä tuotteessa on kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuuden oltava vähintään 32 prosenttia, mistä vähintään 12 prosenttia on kaakaovoita ja vähintään 14 prosenttia rasvatonta kaakaokuiva-ainetta,- kuorrute: tuotteessa on kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuuden oltava vähintään 35 prosenttia, mistä vähintään 31 prosenttia on kaakaovoita ja vähintään 2,5 prosenttia rasvatonta kaakaokuiva-ainetta,- Giandujapähkinä (tai jokin sanan "Gianduja" johdannainen): tuote on saatu ensinnä suklaasta, jossa kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuus on vähintään 32 prosenttia, mistä vähintään 8 prosenttia on rasvatonta kaakaokuiva-ainetta, sekä toiseksi hienoksi jauhetuista hasselpähkinöistä siten, että 100 grammassa tuotetta on vähintään 20 grammaa ja enintään 40 grammaa hasselpähkinää. Tuotteeseen voidaan lisätä:a) maitoa ja/tai haihduttamalla saatua maidon kuiva-ainetta sellaisessa suhteessa, että lopputuote sisältää enintään 5 prosenttia maidon kuiva-ainetta;b) manteleita, hasselpähkinöitä ja muita pähkinöitä joko kokonaisina tai rouhittuina siten, että niitä on yhdessä jauhetun hasselpähkinän kanssa enintään 60 prosenttia tuotteen kokonaispainosta.4. Maitosuklaaa) tarkoittaa tuotetta, joka on valmistettu kaakaotuotteista, sokereista ja maidosta tai maitotuotteista ja joka, jollei b alakohdasta muuta johdu, sisältää:- vähintään 25 prosenttia kaakaokuiva-ainetta,- vähintään 14 prosenttia maidon kuiva-ainetta, joka on saatu kuivaamalla osittain tai kokonaan täysmaitoa, osittain tai kokonaan kuorittua maitoa tai kermaa taikka osittain tai kokonaan kuivatusta kermasta, voista tai maitorasvasta,- vähintään 2,5 prosenttia rasvatonta kaakaokuiva-ainetta,- vähintään 3,5 prosenttia maitorasvaa, ja jonka- kokonaisrasvapitoisuus (kaakaovoita ja maitorasvaa) on vähintään 25 prosenttia.b) Kuitenkin, jos tätä nimitystä täydennetään sanoilla:- sirote tai hiutaleet: sirotteina tai hiutaleina esiintyvässä tuotteessa on kaakaokuiva-aineen kokonaispitoisuuden oltava vähintään 20 prosenttia ja siinä on oltava vähintään 12 prosenttia maidon kuiva-ainetta, joka on saatu kuivaamalla osittain tai kokonaan täysmaitoa, osittain tai kokonaan kuorittua maitoa, kermaa, taikka osittain tai kokonaan kuivatusta kermasta, voista tai maitorasvasta, ja tuotteen kokonaisrasvapitoisuuden (kaakaovoita ja maitorasvaa) on oltava vähintään 12 prosenttia,- kuorrute: tuotteen kokonaisrasvapitoisuuden (kaakaovoita ja maitorasvaa) on oltava vähintään 31 prosenttia,- Giandujapähkinä (tai jokin sanan "Gianduja" johdannainen): tuote on saatu ensinnä maitosuklaasta, joka sisältää vähintään 10 prosenttia maidon kuiva-ainetta, joka on saatu kuivaamalla osittain tai kokonaan täysmaitoa, osittain tai kokonaan kuorittua maitoa tai kermaa taikka osittain tai kokonaan kuivatusta kermasta, voista tai maitorasvasta, sekä toiseksi hienoksi jauhetuista hasselpähkinöistä siten, että 100 grammassa tuotetta on vähintään 15 grammaa ja enintään 40 grammaa hasselpähkinää. Tuotteeseen voidaan myös lisätä manteleita, hasselpähkinöitä ja muita pähkinöitä joko kokonaisina tai rouhittuina siten, että niitä on yhdessä jauhetun hasselpähkinän kanssa enintään 60 prosenttia tuotteen kokonaispainosta.c) Kun tässä nimityksessä sana "maito" on korvattu seuraavasti:- kermasta valmistettu: tuotteen on sisällettävä vähintään 5,5 prosenttia maitorasvaa,- rasvattomasta maidosta valmistettu: tuote saa sisältää enintään 1 prosenttia maitorasvaa.d) Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti voivat sallia alueellaan nimityksen "milk chocolate" (maitosuklaa) käyttämisen 5 alakohdassa tarkoitetusta tuotteesta, sillä edellytyksellä, että nimityksen ohella mainitaan molemmissa tapauksissa maidon kuiva-ainepitoisuus, josta kummankin tuotteen osalta on erikseen säädetty ja joka merkitään seuraavasti: "maidon kuiva-aineita: vähintään ... prosenttia".5. Vaalea maitosuklaatarkoittaa tuotetta, joka on valmistettu kaakaotuotteista, sokereista ja maidosta tai maitotuotteista ja joka sisältää:- vähintään 20 prosenttia kaakaokuiva-ainetta,- vähintään 20 prosenttia maidon kuiva-ainetta, joka on saatu kuivaamalla osittain tai kokonaan täysmaitoa, osittain tai kokonaan kuorittua maitoa tai kermaa taikka osittain tai kokonaan kuivatusta kermasta, voista tai maitorasvasta,- vähintään 2,5 prosenttia rasvatonta kaakaokuiva-ainetta,- vähintään 5 prosenttia maitorasvaa, ja jonka- kokonaisrasvapitoisuus (kaakaovoita ja maitorasvaa) on vähintään 25 prosenttia.6. Valkoinen suklaatarkoittaa tuotetta, joka on valmistettu kaakaovoista, maidosta tai maitotuotteista sekä sokereista ja joka sisältää vähintään 20 prosenttia kaakaovoita ja vähintään 14 prosenttia maidon kuiva-ainetta, joka on saatu kuivaamalla osittain tai kokonaan täysmaitoa, osittain tai kokonaan kuorittua maitoa tai kermaa taikka osittain tai kokonaan kuivatusta kermasta, voista tai maitorasvasta, ja josta vähintään 3,5 prosenttia on maitorasvaa.7. Täytesuklaa, ... täytteinen suklaa, ... sisältävä suklaatarkoittaa täytettyä tuotetta, jonka ulkokuori muodostuu jostakin 3, 4, 5 ja 6 kohdassa määritellystä tuotteesta. Nimitys ei tarkoita tuotteita, joiden sisus muodostuu leipomo-, konditoria- tai keksituotteesta taikka jäätelön tai mehujään kaltaisista jäädytetyistä valmisteista.Tämän nimisissä tuotteissa ulkokuorena olevan suklaan määrän on oltava vähintään 25 prosenttia tuotteen kokonaispainosta.8. Chocolate a la tazatarkoittaa kaakaotuotteista, sokereista sekä vehnä-, riisi- tai maissijauhoista tai vehnä-, riisi- tai maissitärkkelyksestä valmistettua tuotetta, joka sisältää vähintään 35 prosenttia kaakaokuiva-ainetta, mistä vähintään 18 prosenttia on kaakaovoita ja vähintään 14 prosenttia rasvatonta kaakaokuiva-ainetta, sekä enintään 8 prosenttia jauhoja tai tärkkelystä.9. Chocolate familiar a la tazatarkoittaa kaakaotuotteista, sokereista sekä vehnä-, riisi- tai maissijauhoista tai vehnä-, riisi- tai maissitärkkelyksestä valmistettua tuotetta, joka sisältää vähintään 30 prosenttia kaakaokuiva-ainetta, mistä vähintään 18 prosenttia on kaakaovoita ja vähintään 12 prosenttia rasvatonta kaakaokuiva-ainetta, sekä enintään 18 prosenttia jauhoja tai tärkkelystä.10. Suklaakonvehti tai praliinitarkoittaa yhden suupalan kokoista tuotetta, joka koostuu:- täytesuklaasta, tai- yhdestä suklaasta tai suklaan, sellaisena kuin se on määritelty 3, 4, 5 tai 6 kohdassa, ja muiden syötävien aineiden yhdistelmästä tai sekoituksesta edellyttäen, että suklaata on vähintään 25 prosenttia tuotteen kokonaispainosta.B. SALLITUT VALINNAISET AINESOSATLisätyt syötävät aineet1. A jakson 3, 4, 5, 6, 8 ja 9 kohdassa määriteltyihin suklaatuotteisiin voidaan lisätä myös muita syötäviä aineita, tämän kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan ja B jakson 2 kohdan soveltamista.Kuitenkin:- muiden kuin maidosta saatujen eläinrasvojen ja niiden valmisteiden lisääminen on kielletty,- jauhojen ja hiutale- tai jauhemuodossa olevan tärkkelyksen lisääminen on sallittua vain, jos lisäys on A jakson 8 ja 9 kohdan määritelmien mukainen.Näiden lisättyjen syötävien aineiden määrä saa olla enintään 40 prosenttia lopullisen tuotteen kokonaispainosta.2. Edellä A jakson 2, 3, 4, 5, 6, 8 ja 9 kohdassa määriteltyihin tuotteisiin voidaan lisätä ainoastaan sellaisia aromeja, jotka eivät jäljittele suklaan tai maitorasvan makua.C. PROSENTTIMÄÄRIEN LASKEMINENEdellä A jakson 3, 4, 5, 6, 8 ja 9 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden vähimmäispitoisuudet on laskettava siten, että ensin vähennetään B jaksossa tarkoitettujen ainesosien paino. A jakson 7 ja 10 kohdan mukaisten tuotteiden vähimmäispitoisuudet on laskettava siten, että ensin vähennetään B jaksossa tarkoitettujen ainesosien paino sekä täytteen paino.Edellä A jakson 7 ja 10 kohdassa määriteltyjen tuotteiden suklaapitoisuudet on laskettava suhteessa lopullisen tuotteen kokonaispainoon, jossa on mukana täyte.D. SOKERITTässä direktiivissä tarkoitetuilla sokereilla ei tarkoiteta yksinomaan sokereita, joita säännellään tiettyjä elintarvikkeena käytettäviä sokereita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 11 päivänä joulukuuta 1973 annetulla neuvoston direktiivillä 73/437/ETY(1).(1) EYVL L 356, 27.12.1973, s. 71, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1985 liittymisasiakirjalla.LIITE II2 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUT KASVIRASVATEdellä 2 artiklan 1 kohdassa mainitut kasvirasvat, joko erikseen tai sekoitettuina, vastaavat kaakaovoita, ja niiden on täytettävä seuraavat vaatimukset:a) Ne ovat lauriinihappoa sisältämättömiä kasvirasvoja, joissa on paljon POP-, POSt- ja StOSt(1) -tyyppisiä symmetrisiä monotyydyttymättömiä triglyseridejä.b) Ne sekoittuvat missä suhteessa tahansa kaakaovoihin ja sopivat yhteen sen fysikaalisten ominaisuuksien kanssa (sulamispiste ja kiteytymislämpötila, sulamisnopeus, temperoinnin tarve).c) Ne valmistetaan yksinomaan puhdistamalla ja/tai fraktioimalla, jolloin triglyseridirakenteen entsymaattinen muuttuminen on mahdotonta.Näiden vaatimusten mukaisesti saadaan käyttää seuraavia kasvirasvoja, jotka on saatu seuraavista kasveista:>TAULUKON PAIKKA>Lisäksi jäsenvaltiot saavat edellä olevasta poiketen sallia kookosöljyn käytön suklaassa, jota käytetään jäätelön ja vastaavien jäädytettyjen tuotteiden valmistamiseen.(1) P (palmitiinihappo), O (öljyhappo), St (steariinihappo).


Avis juridique important

|

32000L0034

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/34/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 2000, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja

Virallinen lehti nro L 195 , 01/08/2000 s. 0041 - 0045

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/34/EY,annettu 22 päivänä kesäkuuta 2000,tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintojaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 137 artiklan 2 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3), ja ottavat huomioon sovittelukomitean 3 päivänä huhtikuuta 2000 hyväksymän yhteisen tekstin,sekä katsovat seuraavaa:(1) Perustamissopimuksen 137 artiklassa määrätään, että yhteisö tukee ja täydentää jäsenvaltioiden toimia, joilla ne pyrkivät parantamaan työympäristöä työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi. Tämän artiklan perusteella annetuissa direktiiveissä on vältettävä säätämästä sellaisia hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä.(2) Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/104/EY(4) säädetään turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista työajan järjestämistä varten, vuorokautisten lepoaikojen, taukojen, viikoittaisten lepoaikojen, viikoittaisen enimmäistyöajan, vuosiloman sekä yötyötä, vuorotyötä ja työn jaksotusta koskevien seikkojen osalta. Kyseistä direktiiviä olisi muutettava jäljempänä mainituista syistä.(3) Maantie-, lento-, meri-, rautatie-, joki- ja järviliikenne, merikalastus, muu merellä tehtävä työ ja lääkärien harjoittelu eivät kuulu neuvoston direktiivin 93/104/EY soveltamisalaan.(4) Komissio ei jättänyt ehdotuksessaan 20 päivältä syyskuuta 1990 mitään toimialaa ja toimintaa neuvoston direktiivin 93/104/EY soveltamisalan ulkopuolelle, Euroopan parlamentti ei liioin hyväksynyt 20 päivänä helmikuuta 1991 antamassaan lausunnossa tällaisia poikkeuksia.(5) Työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta olisi suojeltava työpaikalla sen vuoksi, että he ovat työntekijöitä, eikä sen vuoksi, että he kuuluvat johonkin erityiseen toimialaan tai suorittavat jotain erityistä toimintaa.(6) Työntekijöihin, joiden asemapaikka vaihtelee, sovellettavan toimialakohtaisen lainsäädännön osalta liikenneturvallisuutta ja työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta koskevia säännöksiä on täydennettävä ja yhdenmukaistettava.(7) Merellä harjoitettavan toiminnan ja lääkärien harjoittelun erityisluonne olisi otettava huomioon.(8) Olisi varmistettava myös niillä toimialoilla ja sellaisilla aloilla, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, työskentelevien liikkuvassa työssä olevien työntekijöiden terveys ja turvallisuus.(9) Vuosilomaa ja yö- ja vuorotyötä varten tehtäviä terveystarkastuksia koskevat tämänhetkiset säännökset olisi laajennettava koskemaan niillä toimialoilla ja sellaisilla aloilla, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, työskenteleviä liikkuvassa työssä olevia työntekijöitä.(10) Voimassa olevat työaikaa ja lepoa koskevat säännökset olisi mukautettava sellaisilla aloilla, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, työskenteleviä liikkuvassa työssä olevia työntekijöitä varten.(11) Kaikilla työntekijöillä olisi oltava asianmukaiset lepoajat. Käsite "lepo" olisi ilmaistava aikayksikköinä, esimerkiksi päivinä, tunteina ja/tai näiden osina.(12) Merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskeva eurooppalainen sopimus on pantu täytäntöön komission ehdotuksesta annetulla neuvoston direktiivillä(5), perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämän direktiivin säännöksiä ei näin ollen sovelleta merenkulkijoihin.(13) Työntekijän asemassa olevien "tuottoon osallistuvien kalastajien" osalta jäsenvaltioiden on määriteltävä neuvoston direktiivin 93/104/EY 7 artiklan mukaisesti vuosilomaoikeutta ja loman myöntämistä koskevat ehdot mukaan lukien palkkajärjestelyt.(14) Yhteisön muussa lainsäädännössä säädeltyjen erityisvaatimusten, jotka koskevat esimerkiksi tiettyjen työntekijäryhmien lepoaikoja, työaikaa, vuosilomia ja yötyötä, olisi oltava ensisijaisia neuvoston direktiivin 93/104/EY, sellaisena kuin se on tällä direktiivillä muutettuna, säännöksiin nähden.(15) Sunnuntaityötä koskeva säännös olisi poistettava ottaen huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö.(16) Yhteisön tuomioistuin on päättänyt asiassa C-84/94 antamassaan tuomiossa (Yhdistynyt kuningaskunta v. neuvosto)(6), että neuvoston direktiivi 93/104/EY on perustamissopimuksen 5 artiklassa määriteltyjen toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukainen. Ei ole syytä olettaa, että kyseistä tuomiota ei voida soveltaa vastaaviin säännöksiin, jotka koskevat useita työaikajärjestelyihin liittyviä näkökohtia niillä toimialoilla ja sellaisissa toiminnoissa, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 93/104/EY seuraavasti:1) Korvataan 1 artiklan 3 kohta seuraavasti:"3. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkeen direktiivin 89/391/ETY 2 artiklassa tarkoitettuun yksityiseen ja julkiseen toimintaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 14 ja 17 artiklan soveltamista.Tätä direktiiviä ei sovelleta Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetusalojen ammattiliiton (FST) tekemästä merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevasta sopimuksesta 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa direktiivissä 1999/63/EY(7) tarkoitettuihin merenkulkijoihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 2 artiklan 8 kohdan soveltamista.".2) Lisätään 2 artiklan loppuun kohdat seuraavasti:"7. 'liikkuvassa työssä olevalla työntekijällä' työntekijöitä, jotka kuuluvat sellaisen yrityksen liikkuvaan henkilökuntaan, joka harjoittaa henkilö- tai tavaraliikennettä maantie-, lento- tai sisävesiliikenteessä.8. 'offshore-työllä' pääosin offshore-laitteistoilla tai niiltä käsin (mukaan lukien porauslautat) tehtävää, mineraalivarojen, mukaan lukien hiilivedyt, etsintään, louhintaan tai hyödyntämiseen välittömästi tai välillisesti liittyvää työtä ja tällaiseen toimintaan liittyvää sukeltamista offshore-laitteistolta tai alukselta.9. 'riittävällä levolla' sitä, että työntekijöillä on säännölliset ja riittävän pitkät ja yhtäjaksoiset lepotauot, joiden kesto ilmoitetaan aikayksikköinä ja joilla taataan, etteivät he väsymyksen tai työn epäsäännöllisen jaksotuksen vuoksi aiheuta vahinkoa itselleen tai toisille työntekijöille ja että he eivät vahingoita terveyttään lyhyellä tai pitkällä aikavälillä."3) Poistetaan 5 artiklan seuraava alakohta:"Ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuun vähimmäislepoaikaan sisältyy periaatteessa sunnuntai.".4) Korvataan 14 artikla seuraavasti:" 14 artiklaYksilöidymmät yhteisön säännöksetTämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta, jos toisissa yhteisön välineissä on yksilöidympiä vaatimuksia tiettyjen ammattien tai tietyn ammattitoiminnan työajan järjestämisestä.".5) Korvataan 17 artiklan 2.1 kohta seuraavasti:"2.1 edellä olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklasta:a) kun on kyse toiminnasta, jossa työntekijän työpaikka ja asuinpaikka ovat kaukana toisistaan, kuten offshore-työssä, taikka kun työntekijän eri työpaikat ovat kaukana toisistaan;b) kun on kyse turvallisuus- ja valvontatoiminnasta, joka edellyttää jatkuvaa läsnäoloa omaisuuden tai henkilöiden suojelemiseksi, erityisesti kun on kyse vartijoiden ja talonmiesten tai vartiointiliikkeiden työstä;c) kun on kyse toiminnasta, jossa tarvitaan jatkuvaa palvelua tai tuotantoa, erityisesti:i) palvelut, jotka liittyvät sairaaloiden tai vastaavien laitosten, asuntoloiden ja vankiloiden järjestämään vastaanottoon, hoitoon ja/tai huolenpitoon, mukaan lukien lääkärien harjoittelu;ii) satama- tai lentoasematyöntekijät;iii) lehdistö-, radio-, televisio-, elokuvatuotanto-, posti- ja telepalvelut sekä sairaankuljetus-, palosuojelu- ja väestönsuojelupalvelut;iv) kaasun, veden tai sähkön tuotanto-, siirto- ja jakelupalvelut sekä kotitalouksien jätteiden keruu- ja polttopalvelut;v) teollisuuden alat, joissa työtä ei voi keskeyttää teknisistä syistä;vi) tutkimus- ja kehittämistoiminta;vii) maatalous;viii) työntekijät, jotka työskentelevät säännöllisten kaupunkiliikennepalvelujen parissa;d) silloin, kun ennakoitavissa on työruuhka, erityisestii) maataloudessa;ii) matkailussa;iii) postipalveluissa;e) kun on kyse henkilöistä, jotka työskentelevät rautatiekuljetuksissa, jai) joiden toiminta on keskeytyksetöntä;ii) jotka viettävät työaikansa junissa; taiiii) joiden toiminta on sidoksissa kuljetusaikatauluihin ja liikenteen jatkuvuuden ja säännöllisyyden turvaamiseen;".6) Lisätään 17 artiklan 2 kohdan loppuun teksti seuraavasti:"2.4 edellä olevasta 6 artiklasta ja 16 artiklan 2 kohdasta lääkärien harjoittelun ollessa kyseessä:a) 6 artiklan osalta viiden vuoden siirtymäkaudeksi 1 päivästä elokuuta 2004 alkaen.i) Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saada enintään kaksi vuotta lisää aikaa voidakseen ottaa huomioon työaikamääräysten noudattamista koskevat vaikeudet terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämistä ja tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden velvollisuuksien osalta. Asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään kuusi kuukautta ennen siirtymäkauden päättymistä annettava komission tietoon perustelunsa, jotta komissio voi asianomaisia tahoja kuultuaan antaa lausunnon kolmen kuukauden kuluessa tiedon saamisesta. Jollei jäsenvaltio noudata komission lausuntoa, se perustelee päätöksensä. Jäsenvaltion antama tieto ja perustelut sekä komission lausunto julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja toimitetaan Euroopan parlamentille.ii) Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saada enintään yhden vuoden pituisen lisäajan voidakseen ottaa huomioon edellä mainittujen velvollisuuksien noudattamiseen liittyvät erityisvaikeudet. Niiden on noudatettava i alakohdassa vahvistettua menettelyä.Siirtymäkauden osalta:iii) Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viikoittainen työaika ei missään tapauksessa ylitä 58 tunnin keskiarvoa siirtymäkauden kolmena ensimmäisenä vuonna, 56 tunnin keskiarvoa kahtena seuraavana vuonna ja 52 tunnin keskiarvoa jäljelle jäävänä aikana.iv) Työnantajan on kuultava hyvissä ajoin työntekijöiden edustajia, jotta päästäisiin mahdollisuuksien mukaan sopimukseen siirtymäkautena sovellettavista järjestelyistä. Sopimus voi koskea iii alakohdan säännöksen rajoissa- keskimääräistä viikoittaista työaikaa siirtymäkautena, ja- toimenpiteitä viikoittaisen työajan lyhentämiseksi keskimäärin 48 tuntiin siirtymäkauden loppuun mennessä.b) 16 artiklan 2 kohdan osalta edellyttäen, että viitejakso ei ole pidempi kuin 12 kuukautta a alakohdan iii alakohdassa määritellyn siirtymäkauden ensimmäisen osan aikana ja kuusi kuukautta tämän jälkeen.".7) Lisätään artiklat seuraavasti:" 17 a artiklaLiikkuvassa työssä olevat työntekijät ja offshore-työ1. Mitä 3, 4, 5 ja 8 artiklassa säädetään, ei sovelleta liikkuvassa työssä oleviin työntekijöihin.2. Jäsenvaltiot toteuttavat kuitenkin tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että tällaisilla liikkuvassa työssä olevilla työntekijöillä on oikeus riittävään lepoon, lukuun ottamatta 17 artiklan 2 kohdan 2 alakohdassa säädettyjä olosuhteita.3. Jos työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevien yleisten periaatteiden noudattamisesta ei muuta johdu, ja edellyttäen, että asianomaisia työmarkkinaosapuolia kuullaan ja että kaikkia työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun aiheellisia muotoja pyritään kannustamaan, neuvottelu mukaan lukien, jos osapuolet näin haluavat, jäsenvaltiot voivat objektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä pidentää 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua vertailujaksoa kahteentoista kuukauteen pääasiassa offshore-työtä tekevien työntekijöiden osalta.4. Komissio tarkistaa viimeistään 1 päivänä elokuuta 2005 yhdessä jäsenvaltioiden ja eurooppalaisia työnantajia ja työntekijöitä kuultuaan offshore-työntekijöitä koskevien määräysten toimivuuden terveyden ja turvallisuuden näkökulmasta ja esittää tarvittaessa aiheellisia muutoksia.17 b artiklaMerikalastusalusten työntekijät1. Mitä 3, 4, 5, 6 ja 8 artiklassa säädetään, ei sovelleta jäsenvaltion lipun alla purjehtivien merikalastusalusten työntekijöihin.2. Jäsenvaltioiden on kuitenkin toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikilla jäsenvaltion lipun alla purjehtivien merikalastusalusten työntekijöillä on oikeus riittävään lepoon, ja työajan rajoittamiseksi keskimäärin 48 tunnin viikoittaiseen työaikaan enintään 12 kuukauden viitejakson aikana.3. Jäsenvaltioiden on 2, 4 ja 5 kohdassa esitetyissä rajoissa toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen näiden työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemisen huomioon ottaen, ettäa) työtunnit pysyvät enimmäistyöajan rajoissa, jota ei voida ylittää tietyn ajanjakson aikana; taib) huolehditaan vähimmäislepoajasta tietyn ajanjakson aikana.Enimmäistyöajasta tai vähimmäislepoajasta säädetään lailla, asetuksilla tai määrätään hallinnollisissa määräyksissä tai työehtosopimuksissa taikka työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa.4. Työ- tai lepoaika rajataan joko seuraavasti:a) enimmäistyöaika, joka saa olla enintään:i) 14 tuntia 24 tunnin aikana jaii) 72 tuntia seitsemän päivän aikana;tai seuraavasti:b) vähimmäislepoaika, jonka on oltava vähintään:i) 10 tuntia 24 tunnin aikana jaii) 77 tuntia seitsemän päivän aikana.5. Lepoaika voidaan jakaa enintään kahdeksi jaksoksi, joista toisen on oltava vähintään kuusi tuntia, ja peräkkäisten lepoaikojen välillä saa kulua enintään 14 tuntia.6. Ottaen asianmukaisesti huomioon työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua koskevat yleiset periaatteet jäsenvaltiot voivat objektiivisista tai teknisistä tai työn järjestelyyn liittyvistä syistä sallia 2, 4 ja 5 kohdan rajoituksiin poikkeuksia, mukaan lukien viitejaksojen vahvistaminen. Tällaisissa poikkeuksissa on mahdollisuuksien mukaan noudatettava asetettuja normeja, mutta niissä voidaan ottaa huomioon tiheämmin toistuvat tai pidemmät vapaat jaksot tai korvaavan vapaan myöntäminen työntekijöille. Poikkeuksista voidaani) säätää laeilla tai asetuksilla tai määrätä hallinnollisissa määräyksissä edellyttäen, että asianomaisten työnantajien ja työntekijöiden edustajia kuullaan mahdollisuuksien mukaan ja että kaikkia työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun aiheellisia muotoja pyritään kannustamaan; taiii) määrätä työehtosopimuksissa tai työmarkkinaosapuolten välisissä sopimuksissa.7. Merikalastusaluksen päälliköllä on oikeus pyytää miehistöä tekemään tarpeelliset työtunnit aluksen, siinä olevien henkilöiden ja rahdin välittömän turvallisuuden takaamiseksi tai merihädässä olevien muiden alusten tai henkilöiden auttamiseksi.8. Jäsenvaltiot voivat säätää, että sellaisten merikalastusalusten työntekijät, joiden alukset eivät saa kansallisen lainsäädännön tai käytännön vuoksi toimia määrättynä, yli kuukauden mittaisena kalenterivuoden aikana, pitävät 7 artiklan mukaisesti vuosilomansa mainittuna aikana.".2 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä elokuuta 2003 tai varmistettava viimeistään kyseisenä päivänä, että työmarkkinaosapuolet toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sopimusten avulla, ja jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, joilla ne voivat jatkuvasti taata tässä direktiivissä edellytetyt tulokset. Lääkärien harjoittelun osalta päivämäärä on 1 päivä elokuuta 2004. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle viipymättä.2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3. Tämän direktiivin täytäntöönpano ei muodosta asianmukaista perustetta työntekijöiden suojelun yleisen tason alentamiselle, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta laatia tilanteen kehityksen pohjalta erilaisia työaikaa koskevia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, siltä osin kuin tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan.4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne kansalliset säännökset, jotka ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.3 artiklaKomissio tarkastelee viimeistään 1 päivänä elokuuta 2009 jäsenvaltioita ja eurooppalaisia työmarkkinaosapuolia kuultuaan merikalastusalusten työntekijöitä koskevia säännöksiä ja erityisesti, ovatko säännökset edelleen asianmukaiset erityisesti terveyden ja turvallisuuden osalta ehdottaakseen tarvittaessa sopivia muutoksia.4 artiklaKomissio tarkastelee viimeistään 1 päivänä elokuuta 2005 jäsenvaltioita ja eurooppalaisia työnantajia sekä työntekijöitä kuultuaan säännöllisten kaupunkiliikennepalvelujen parissa työskenteleviä henkilöitä koskevia säännöksiä tarkoituksenaan aiheellisten muutosten esittäminen tarvittaessa sen varmistamiseksi, että alaa lähestytään kokonaisvaltaisesti ja asianmukaisesti.5 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.6 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 22 päivänä kesäkuuta 2000.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesN. FontaineNeuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. Sócrates(1) EYVL C 43, 17.2.1999, s. 1.(2) EYVL C 138, 18.5.1999, s. 33.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14. huhtikuuta 1999 (EYVL C 219, 30.7.1999, s. 231), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 12. heinäkuuta 1999 (EYVL C 249, 1.9.1999, s. 17) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 16. marraskuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), Euroopan parlamentin päätös, tehty 17. toukokuuta 2000 ja neuvoston päätös, tehty 18. toukokuuta 2000.(4) EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18.(5) Neuvoston direktiivi 1999/63/EY, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetusalojen ammattiliiton (FST) tekemästä, merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevasta sopimuksesta (EYVL L 167, 2.7.1999, s. 33).(6) Kok. 1996, s. I-5755.(7) EYVL L 167, 2.7.1999, s. 33.Komission lausuma sunnuntailevostaKomissio ilmoittaa, että se käsittelee sunnuntailepoa koskevan lainsäädännön tilaa jäsenvaltioissa tulevassa kertomuksessaan työajan järjestelyä koskevan direktiivin täytäntöönpanosta (93/104/EY).Komission lausuma 1 artiklan 6 kohdan täytäntöönpanostaKomissio ilmoittaa, että se aikoo kuulla sekä työmarkkinaosapuolia Euroopan tasolla että jäsenvaltioiden edustajia, ennen kuin se toimittaa asiaa koskevan lausunnon kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun se on saanut ilmoituksen jäsenvaltiolta.


Avis juridique important

|

32002L0067

Komission direktiivi 2002/67/EY, annettu 18 päivänä heinäkuuta 2002, kiniiniä sisältävien elintarvikkeiden ja kofeiinia sisältävien elintarvikkeiden pakkausmerkinnöistä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 191 , 19/07/2002 s. 0020 - 0021

Komission direktiivi 2002/67/EY,annettu 18 päivänä heinäkuuta 2002,kiniiniä sisältävien elintarvikkeiden ja kofeiinia sisältävien elintarvikkeiden pakkausmerkinnöistä(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY(1), sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 2001/101/EY(2), ja erityisesti sen 4 artiklan 2 ja 3 kohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Kiniiniä ja kofeiinia käytetään tiettyjen elintarvikkeiden valmistuksessa aromiaineena tai, erityisesti kofeiinia, ainesosana. Useimmille kuluttajille näiden aineiden kohtuullinen käyttö ei aiheuttane terveysriskejä.(2) Elintarvikealan tiedekomitea on todennut päätelmissään, että toksikologiselta kannalta kiniinin käytölle katkeranmakuisissa juomissa ei ole estettä edellyttäen, että aineen annostus ei ylitä tiettyä enimmäismäärää. Kiniinin kulutus ei kuitenkaan ole suositeltavaa tietyille henkilöille terveydentilaan liittyvistä syistä, tai jos he ovat yliherkkiä kyseiselle aineelle.(3) Kofeiinin osalta elintarvikealan tiedekomitea katsoo 21 päivänä tammikuuta 1999 antamassaan lausunnossa kofeiinista ja muista aineista, joita käytetään niin sanottujen energiajuomien ainesosina, että energiajuomien osuus kofeiinin kokonaiskulutuksesta ei aiheuttane haittaa aikuisille, raskaana olevia naisia lukuun ottamatta, kun oletetaan, että energiajuomat korvaavat muita kofeiinilähteitä. Lapsille sen sijaan päivittäinen lisäaltistuminen kofeiinille tiettyinä pitoisuuksina voi aiheuttaa tilapäisiä käyttäytymisen muutoksia, esimerkiksi levottomuuden, ärtyneisyyden, hermostuneisuuden tai ahdistuneisuuden lisääntymistä. Lisäksi komitea katsoo, että raskaana oleville naisille on suositeltava kofeiinin kulutuksen vähentämistä.(4) Edellä sanotusta seuraa tarve säätää sellaisesta pakkausmerkinnästä, jossa ilmoitetaan kuluttajalle selkeästi elintarvikkeen mahdollisesta kiniini- tai kofeiinipitoisuudesta ja, kofeiinin osalta, annetaan varoitus ja asianmukainen ilmoitus kofeiinin määrästä, jos kofeiinipitoisuus ylittää tietyn määrän juomissa, jotka eivät sisällä kofeiinia luonnostaan.(5) Direktiivissä 2000/13/EY ei säädetä aromiaineiden pakollisesta merkinnästä erityisnimitystä käyttäen ainesosien luettelossa. Aromiaineina käytettyinä kiniiniä tai kofeiinia ei näin ollen tarvitse merkitä erityisnimitystä käyttäen ainesosien luetteloon. Sitä paitsi, vaikka kofeiinista on erillinen maininta ainesosien luettelossa, mitään merkintää ei edellytetä korkeasta pitoisuudesta.(6) Eräät jäsenvaltiot ovat antaneet kansallisia säännöksiä siitä, että pakkausmerkinnässä on oltava maininta, jos elintarvike sisältää kiniiniä ja/tai kofeiinia, sekä tietyissä tapauksissa varoitus sekä ilmoitus kofeiinin määrästä. Erilaisten kansallisten säännösten olemassaolo ja soveltaminen aiheuttaa teknisiä vaikeuksia kyseisten elintarvikkeiden kaupalle yhteisömaiden kesken.(7) Yhteisön kuluttajien informoimiseksi ja kyseisten tuotteiden vapaan liikkuvuuden helpottamiseksi on tällöin asianmukaista antaa yhdenmukaiset säännökset, joita voidaan soveltaa kiniiniä sisältäviin ja kofeiinia sisältäviin elintarvikkeisiin. Kyseisillä säännöksillä on säädettävä eräiden pakkausmerkintöjen pakollisuudesta niiden lisäksi, jotka luetellaan direktiivissä 2000/13/EY.(8) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaSiitä poiketen, mitä on säädetty direktiivin 2000/13/EY 6 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa, elintarvikkeen valmistuksessa aromiaineena käytetty kiniini ja/tai kofeiini on merkittävä direktiivin 2000/13/EY 3 artiklan 1 kohdan 2 alakohdassa tarkoitettuun ainesosien luetteloon erityisnimitystä käyttäen välittömästi sanan "aromiaine" jälkeen.2 artikla1. Jos juoma, joka on tarkoitettu kulutettavaksi sellaisenaan tai ennastettuna tiivistetystä tai kuivatusta tuotteesta, sisältää mistä tahansa lähteestä peräisin olevaa kofeiinia yli 150 mg/l, on samaan pakkausmerkinnän tekstikenttään, jossa on juoman myyntinimike, merkittävä seuraava maininta: "Korkea kofeiinipitoisuus".Tämän maininnan jälkeen on merkittävä sulkeisiin ja direktiivin 2000/13/EY 13 artiklan 2 kohdassa säädetyin ehdoin juoman kofeiinipitoisuus milligrammoina 100:aa millilitraa kohti.2. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta kahvi- tai teepohjaisiin eikä kahvi- tai teeuutteesta valmistettuihin juomiin, joiden myyntinimikkeeseen sisältyy sana "kahvi" tai "tee".3 artikla1. Jäsenvaltioiden on sallittava tämän direktiivin mukaisten tuotteiden kauppa 1 päivästä heinäkuuta 2003 alkaen.2. Jäsenvaltioiden on kiellettävä tämän direktiivin vastaisten tuotteiden kauppa 1 päivästä heinäkuuta 2004 alkaen.Tämän direktiivin vastaisten mutta ennen 1 päivää heinäkuuta 2004 pakkausmerkinnöin varustettujen tuotteiden varastot voidaan kuitenkin myydä loppuun.4 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.5 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.6 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 18 päivänä heinäkuuta 2002.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29.(2) EYVL L 310, 28.11.2001, s. 19.


Avis juridique important

|

31986L0489

Komission direktiivi 86/489/ETY, annettu 24 päivänä syyskuuta 1986, keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä sekä arvonlisäverosta annetun direktiivin 76/308/ETY tiettyjen säännösten soveltamiseksi tarvittavista käytännön yksityiskohtaisista säännöistä annetun direktiivin 77/794/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 283 , 04/10/1986 s. 0023 - 0024 Suomenk. erityispainos Alue 2 Nide 4 s. 0132  Ruotsink. erityispainos Alue 2 Nide 4 s. 0132

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 24 päivänä syyskuuta 1986,keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä sekä arvonlisäverosta annetun direktiivin 76/308/ETY tiettyjen säännösten soveltamiseksi tarvittavista käytännön yksityiskohtaisista säännöistä annetun direktiivin 77/794/ETY muuttamisesta (86/489/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä sekä arvonlisäverosta 15 päivänä maaliskuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/308/ETY(1)1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla, ja erityisesti sen 22 artiklan 1 kohdan,sekä katsoo, ettäkomission direktiivissä 77/794/ETY(2), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 85/479/ETY(3), vahvistetaan direktiivin 76/308/ETY tiettyjen säännösten soveltamiseksi tarvittavat käytännön yksityiskohtaiset säännöt; sen 20 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan 750 ECUn vähimmäismäärä, jota pienempiä saatavia koskevaa avunantopyyntöä ei saa laatia, paitsi jos pyyntö koskee neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3/84(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla, käyttöön otetun tavaroiden yhteisön sisäistä liikkumista koskevan menettelyn yhteydessä toteutetun toimen kuluessa tai yhteydessä tapahtuneen sääntöjenvastaisuuden johdosta maksettavaksi tulleen saatavan perintää, jolloin kyseinen vähimmäismäärä alennetaan 200 ECUksi,vuoden 1977 jälkeisen hallinnollisten kustannusten nousun huomioon ottaen on suotavaa korottaa avunantopyyntöjen laatimiseksi edellytettävä vähimmäismäärä 1500 ECUksi, paitsi edellä tarkoitetussa erityistapauksessa, jossa vähimmäismäärä on pidettävä 200 ECUna asetuksen (ETY) N:o 3/84 säännösten oikean soveltamisen varmistamiseksi, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat perintäkomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaKorvataan direktiivin 77/794/ETY 20 artiklan 2 kohdan ensimmäinen virke seuraavasti:"Avunantopyyntöä ei saa 1 päivästä tammikuuta 1987 laatia, jos siinä tarkoitettu saatavan tai saatavien määrä on pienempi kuin 1500 ECUa."2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1978.3 artiklaJäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin soveltamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä. Komissio toimittaa nämä tiedot muille jäsenvaltioille.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 24 päivänä syyskuuta 1986.Komission puolestaCOCKFIELDVarapuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 73, 19.3.1976, s. 18(2) EYVL N:o L 333, 24.12.1977, s. 11(3) EYVL N:o L 285, 25.10.1985, s. 65(4) EYVL N:o L 2, 4.1.1984, s. 1


Avis juridique important

|

31999L0091

Komission direktiivi 1999/91/EY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1999, elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvista muovisista tarvikkeista annetun direktiivin 90/128/ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 310 , 04/12/1999 s. 0041 - 0055

KOMISSION DIREKTIIVI 1999/91/EY,annettu 23 päivänä marraskuuta 1999,elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvista muovisista tarvikkeista annetun direktiivin 90/128/ETY muuttamisesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvia tarvikkeita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/109/ETY(1) ja erityisesti sen 3 artiklan,on kuullut elintarvikealan tiedekomiteaa,sekä katsoo seuraavaa:1) Komission direktiivin 90/128/ETY(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 96/11/EY(3), 3 artiklan 2 kohdassa säädetään mainitun direktiivin liitteen II tarkistamisesta.2) Käytettävissä olevien tietojen perusteella tietyt jäsenvaltioissa väliaikaisesti hyväksytyt monomeerit voidaan sisällyttää yhteisön luetteloon.3) Direktiivin 90/128/ETY antamisen jälkeen on pyydetty lupaa muiden monomeerien käyttöön, ja toimitetut tekniset tiedot sallivat niiden sisällyttämisen yhteisön luetteloon.4) Direktiivin 90/128/ETY liite III sisältää luettelon lisäaineista; luetteloa olisi muutettava lisäämällä siihen kaikki elintarvikealan tiedekomitean täysin arvioimat lisäaineet.5) Joillekin aineille aikaisemmin asetettuja rajoituksia olisi muutettava saatavilla olevan tiedon perusteella.6) Voimassa oleva kokonaisluettelo lisäaineista on epätäydellinen luettelo, koska se ei sisällä kaikkia nykyisin yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa hyväksyttyjä aineita, ja näin ollen näitä aineita voidaan yhä säännellä kansallisella lainsäädännöllä, kunnes tehdään päätös niiden sisällyttämisestä yhteisön luetteloon.7) Tällä direktiivillä vahvistetaan puhtausvaatimukset vain muutamille aineille, ja sen vuoksi muita aineita, jotka saattavat edellyttää puhtausvaatimuksia, säännellään edelleen tältä osin kansallisella lainsäädännöllä, kunnes asiasta tehdään päätös yhteisön tasolla.8) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet eivät ole sen laajempia kuin direktiivissä 89/109/ETY säädettyjen tavoitteiden saavuttaminen edellyttää.9) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivi 90/128/ETY seuraavasti:1. Poistetaan 3 artiklan 5 kohdan neljäs luetelmakohta.2. Korvataan 3 a artikla seuraavasti: " 3 a artiklaEpätäydellinen luettelo lisäaineista, joita voidaan käyttää muovisten materiaalien ja tarvikkeiden valmistamisessa, ja niiden käytön rajoitukset ovat liitteessä III."3. Lisätään 3 b artikla ja 3 c artikla seuraavasti: " 3 b artiklaVain liitteessä IV lueteltuja bakteerikäymisen avulla saatavia tuotteita voidaan käyttää kosketuksessa elintarvikkeiden kanssa.3 c artikla1. Liitteissä II, III ja IV olevat tiettyjä aineita koskevat vaatimukset annetaan liitteessä V.2. Numeroiden sisältö, joka on ilmoitettu suluissa ja joka käy esille sarakkeessa 'rajoitukset ja/tai ohjeet', selvitetään liitteessä VI."4. Muutetaan liite II tämän direktiivin liitteen I mukaisesti.5. Muutetaan liite III tämän direktiivin liitteen II mukaisesti.6. Lisätään tämän direktiivin liitteessä III oleva teksti liitteiksi IV, V ja VI.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2000. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Jäsenvaltioiden on sallittava elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvien tämän direktiivin tarkoittamien muovisten materiaalien ja tarvikkeiden kauppa ja käyttö 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen.Niiden on kiellettävä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvien muovisten materiaalien ja tarvikkeiden, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, valmistus ja tuonti yhteisöön 1 päivästä tammikuuta 2003 alkaen.2. Jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisesti antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä marraskuuta 1999.Komission puolestaErkki LIIKANENKomission jäsen(1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 38.(2) EYVL L 75, 21.3.1990, s. 19.(3) EYVL L 61, 12.3.1996, s. 26.LIITE IMuutetaan direktiivin 90/128/ETY liitettä II seuraavasti: 1. Korvataan 5 kohdan neljäs luetelmakohta seuraavasti: "- 4. sarake (Rajoitukset ja/tai vaatimukset): Nämä voivat sisältää:- spesifisen siirtymän raja-arvon (SML),- aineen sallitun enimmäismäärän valmiissa materiaalissa tai tarvikkeessa (QM),- aineen sallittavan käyttömäärän valmiissa materiaalissa tai tarvikkeessa milligrammoina laskettuna 6 dm2 elintarvikkeen kanssa kosketukseen joutuvaa alaa kohden (QMA),- muun erikseen mainitun rajoituksen,- kaikentyyppiset aineeseen tai polymeeriin liittyvät vaatimukset."2. Muutetaan 4. sarakkeen otsikoksi "Rajoitukset ja/tai vaatimukset".3. Muutetaan A ja B jakso lisäyksien 1-5 mukaisesti. "Lisäys 1Luettelo direktiivin 90/128/ETY liitteessä II olevaan A jaksoon lisättävistä monomeereista ja muista lähtöaineista>TAULUKON PAIKKA>Lisäys 2Luettelo direktiivin 90/128/ETY liitteessä II olevassa A jaksossa olevista monomeereista ja muista lähtöaineista, joiden kohdalta saraketta "Rajoitukset ja/tai vaatimukset" muutetaan>TAULUKON PAIKKA>Lisäys 3Luettelo B jakson monomeereista ja muista lähtöaineista, jotka poistetaan direktiivin 90/128/ETY liitteessä II olevasta B jaksosta>TAULUKON PAIKKA>Lisäys 4Luettelo direktiivin 90/128/ETY liitteessä II olevassa B jaksossa olevista monomeereista ja muista lähtöaineista, joiden osalta saraketta "Rajoitukset" muutetaan>TAULUKON PAIKKA>Lisäys 5Luettelo monomeereista ja muista lähtöaineista, jotka siirretään direktiivin 90/128/ETY liitteessä II olevasta B jaksosta A jaksoon>TAULUKON PAIKKA>"LIITE IIMuutetaan direktiivin 90/128/ETY liite III seuraavasti: 1. Korvataan 5 kohdan neljäs luetelmakohta seuraavasti: "- 4. sarake (Rajoitukset ja/tai vaatimukset). Nämä voivat sisältää:- spesifisen siirtymän raja-arvon (SML),- aineen sallitun enimmäismäärän valmiissa materiaalissa tai tarvikkeessa (QM),- aineen sallittavan enimmäismäärän lopputuotteessa tai tarvikkeessa (mg/6 dm2) kosketukseen joutuvan pinnan suhteen (QMA),- muun erikseen mainitun rajoituksen,- kaikentyyppiset aineeseen tai polymeeriin liittyvät vaatimukset"2. Muutetaan 4. sarakkeen otsikko muotoon "Rajoitukset ja/tai vaatimukset".3. Muutetaan kohta "Epätäydellinen luettelo lisäaineista" tämän liitteen lisäyksien 1, 2 ja 3 mukaisesti. "Lisäys 1Luettelo direktiivin 90/128/ETY liitteeseen III lisättävistä lisäaineista>TAULUKON PAIKKA>Lisäys 2Luettelo direktiivin 90/128/ETY liitteessä III olevista lisäaineista, joiden osalta sarakkeen "CAS-N:o" sisältöä muutetaan>TAULUKON PAIKKA>Lisäys 3Luettelo direktiivin 90/128/ETY liitteessä III olevista lisäaineista, jotka poistetaan>TAULUKON PAIKKA>"LIITE IIILisätään liitteet IV, V ja VI seuraavasti: "LIITE IVBAKTEERIKÄYMISEN AVULLA SAATAVAT TUOTTEET>TAULUKON PAIKKA>LIITE VVAATIMUKSETA jakso: Yleiset vaatimukset(Täsmennetään myöhemmin)B jakso: Muut vaatimukset>TAULUKON PAIKKA>LIITE VISARAKETTA "RAJOITUKSET JA VAATIMUKSET" KOSKEVIA HUOMAUTUKSIA(1) Varoitus: SLM saattaa ylittyä rasvaimutilanteissa.(2) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että seuraavien, PM-/viitenumeromaininnoilla 10060 ja 23920 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(3) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että seuraavien, PM-/viitenumeromaininnoilla 15760, 16990, 47680, 53650 ja 89440 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(4) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että seuraavien, PM-/viitenumeromaininnoilla 19540 ja 19960 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(5) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että seuraavien, PM-/viitenumeromaininnoilla 14200 ja 14230 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(6) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että seuraavien, PM-/viitenumeromaininnoilla 66560 ja 66580 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(7) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että seuraavien, PM-/viitenumeromaininnoilla 30080, 42320, 45195, 45200, 53610, 81760, 89200 ja 92030 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(8) Tässä yhteydessä SML(T) tarkoittaa, että seuraavien, PM-/viitenumeromaininnoilla 85840 ja 95725 merkittyjen aineiden siirtymä yhteensä ei saa ylittää rajoitusta.(9) SML(T) = tässä erityistapauksessa tarkoitetaan, että seuraavien aineiden yhteenlaskettu siirtymä ei saa ylittää rajoitusta:a) Badge (=2,2-bis(4-hydroksifenyyli)propaani bis (2,3-epoksipropyyli)eetteri;b) Badge.H2Od) Badge.HCle) Badge.2HClf) Badge.H2O.HClKuitenkin vesipitoisten elintarvikkeiden simulanteissa SML(T):n tulee sisältää myös Badge.2H2O (c):n, jollei materiaali tai tarvike ole merkitty käytettäväksi kosketuksessa ainoastaan niiden elintarvikkeiden ja/tai juomien kanssa, joiden kohdalla on osoitettu, että viiden edellä mainitun aineen (a), (b), (d), (e) ja (f) yhteenlaskettu siirtyminen ei ylitä 1 mg/kg.(10) Varoitus: on olemassa vaara, että aineen siirtymä vaikuttaa kielteisesti sen kanssa kosketuksissa olevien elintarvikkeiden aistinvaraisiin ominaisuuksiin, jolloin lopputuote ei ole direktiivin 89/109/ETY 2 artiklan toisen luetelmakohdan mukainen."


Avis juridique important

|

32001L0101

Komission direktiivi 2001/101/EY, annettu 26 päivänä marraskuuta 2001, myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 310 , 28/11/2001 s. 0019 - 0021

Komission direktiivi 2001/101/EY,annettu 26 päivänä marraskuuta 2001,myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY muuttamisestaEUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,ottaa huomioon myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY(1) ja erityisesti sen 6 artiklan 6 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan toisen alakohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Terveyttä koskevista vaatimuksista tuoreen lihan tuotannossa ja markkinoille saattamisessa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetussa neuvoston direktiivissä 64/433/ETY(2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 95/23/EY(3), säädetään lihan määritelmä hygieniaa ja kansanterveyden suojelua varten. Tämä määritelmä käsittää kaikki ihmisravinnoksi kelpaavat eläimen osat. Kuitenkaan se ei vastaa kuluttajan käsitystä lihasta eikä se anna mahdollisuutta ilmoittaa "lihaksi" merkityn tuotteen todellisia ominaisuuksia.(2) Useat jäsenvaltiot ovat vahvistaneet käsitteelle "liha" määritelmän lihaa sisältävien tuotteiden pakkausmerkintöjä varten. Kansallisten lähestymistapojen moninaisuus on johtanut eroihin, jotka haittaavat sisämarkkinoiden toimintaa ja tekevät välttämättömäksi yhdenmukaistetun määritelmän laatimisen.(3) Direktiivin 2000/13/EY liitteessä I määritellään tietyt ainesosien ryhmät, jotka voidaan kyseisen ainesosan erityisen nimen asemesta ilmoittaa ryhmänimellä ainesosaluettelossa.(4) Kyseisessä liitteessä ei määritellä ryhmää "liha", mikä vaikeuttaa direktiivin 2000/13/EY soveltamista erityisesti ainesosaluettelon ja ainesosien määrän ilmoittamisen osalta. Näin ollen olisi vahvistettava yhdenmukaistettu määritelmä, joka vastaa ryhmänimeä "liha" ja jota käytetään sovellettaessa direktiiviä 2000/13/EY.(5) Koska kuluttajilla on oikeus saada asianmukaista ja selkeää tietoa voidakseen valita elintarvikkeensa ja arvioida myyntihintojen eroja, tämän ryhmänimen yhteydessä on mainittava käytetty eläinlaji tai käytetyt eläinlajit.(6) Tätä määritelmää sovelletaan ainoastaan sellaisten tuotteiden pakkausmerkinnöissä, jotka sisältävät lihaa ainesosana. Näin ollen sitä ei sovelleta sellaisenaan kaupan pidettävien lihapalojen ja anatomisten osien pakkausmerkinnöissä.(7) Koneellisesti erotettu liha poikkeaa merkittävästi kuluttajien käsityksestä lihasta. Sen vuoksi se olisi jätettävä määritelmän soveltamisalan ulkopuolelle.(8) Siitä on sen vuoksi käytettävä direktiivin 2000/13/EY 6 artiklan 6 kohdassa säädetyn säännön mukaisesti erityistä nimeä, "koneellisesti erotettu liha", sekä mainittava lajin nimi. Tätä pakkausmerkintäsäännöstä sovelletaan tuotteisiin, jotka kuuluvat koneellisesti erotettua lihaa koskevan yhteisön määritelmän piiriin.(9) Muista eläimen osista, jotka soveltuvat elintarvikkeeksi, mutta jotka eivät ole pakkausmerkintöjä varten käsitteelle "liha" vahvistetun määritelmän piiriin kuuluvia tuotteita, on myös käytettävä niiden erityistä nimeä saman periaatteen mukaisesti.(10) Jotta tuotteen lihapitoisuus voidaan määrittää yhdenmukaisesti, olisi vahvistettava rasvan ja sidekudosten pitoisuuksien enimmäismäärät tuotteille, joista voidaan käyttää ryhmänimeä "liha". Nämä enimmäismäärät eivät rajoita jauhetun lihan ja raakalihavalmisteiden tuotantoon ja markkinoille saattamiseen sovellettavista vaatimuksista 14 päivänä joulukuuta 1994 annettuun neuvoston direktiiviin 94/65/EY(4) sisältyvien jauhettua lihaa ja raakalihavalmisteita koskevien erityissäännösten soveltamista.(11) Kun nämä enimmäismäärät ylittyvät ja kun kaikkia muita lihan määritelmän edellytyksiä noudatetaan, lihapitoisuutta on tarkistettava vastaavasti alaspäin ja ainesosaluettelossa on nimityksen "liha" lisäksi mainittava rasvan ja/tai sidekudosten esiintyminen.(12) On myös tarpeen vahvistaa yhdenmukaistettu menetelmä sidekudospitoisuuden määrittämiseksi.(13) Sen vuoksi olisi muutettava direktiiviä 2000/13/EY.(14) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivin 2000/13/EY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artikla1. Jäsenvaltioiden on sallittava direktiivin 2000/13/EY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, mukaisten tuotteiden kauppa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2002.2. Jäsenvaltioiden on kiellettävä tuotteiden, jotka eivät ole direktiivin 2000/13/EY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, mukaisia, kauppa 1 päivästä tammikuuta 2003.Tuotteiden, jotka eivät ole mainitun direktiivin mukaisia ja jotka on varustettu merkinnällä ennen 1 päivää tammikuuta 2003, myynti on kuitenkin sallittua varastojen loppumiseen asti.3 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2002. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.4 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.5 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 26 päivänä marraskuuta 2001.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29.(2) EYVL 121, 29.7.1964, s. 2012/64.(3) EYVL L 243, 11.10.1995, s. 7.(4) EYVL L 368, 31.12.1994, s. 10.LIITELisätään direktiivin 2000/13/EY liitteen I loppuun seuraava: ">TAULUKON PAIKKA>"


Avis juridique important

|

31999L0010

Komission direktiivi 1999/10/EY, annettu 8 päivänä maaliskuuta 1999, neuvoston direktiivin 79/112/ETY 7 artiklan säännöksistä myönnettävistä poikkeuksista elintarvikkeiden merkintöjen osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 069 , 16/03/1999 s. 0022 - 0023

KOMISSION DIREKTIIVI 1999/10/EY,annettu 8 päivänä maaliskuuta 1999,neuvoston direktiivin 79/112/ETY 7 artiklan säännöksistä myönnettävistä poikkeuksista elintarvikkeiden merkintöjen osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/4/EY (2), ja erityisesti sen 7 artiklan 3 kohdan d alakohdan ja 4 kohdan,sekä katsoo, ettädirektiivin 79/112/ETY 7 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa säädetään, että ainesosan määrä on ilmoitettava elintarvikkeen merkinnöissä, jos kyseinen ainesosa on elintarvikkeen myyntinimityksessä tai jos se tuodaan esille merkinnöissä,komission direktiivissä 94/54/EY (3), sellaisena kuin se on muutettava neuvoston direktiivillä 96/21/EY (4), säädetään, että tuotteiden merkinnöissä on oltava maininta "sisältää makeutusainetta/-aineita" tai maininta "sisältää sokeria/sokereita ja makeutusainetta/-aineita", jos tuote sisältää näitä ainesosia; tämä maininta on ilmoitettava myyntinimityksen yhteydessä,näiden direktiivin 94/54/EY edellyttämien mainintojen johdosta tämän ainesosan tai näiden ainesosien määrän ilmoittaminen on pakollista direktiivin 79/112/ETY 7 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti,makeutusaineiden määrän ilmoittaminen ei todennäköisesti kuitenkaan vaikuta kuluttajan valintaan tuotetta ostettaessa,vitamiinien ja kivennäisaineiden lisäämistä koskevien mainintojen johdosta ravintoarvomerkintä on pakollinen neuvoston direktiivin 90/496/ETY (5) mukaisesti,näitä mainintoja pidetään myyntinimityksen olennaisena osana ja ainesosan esille tuomisena direktiivin 79/112/ETY 7 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan tarkoituksessa, joten vitamiinien ja mineraalien määrän ilmoittaminen on pakollista,tällainen päällekkäinen tieto ei ole hyödyllistä kuluttajalle ja voi jopa johtaa tätä harhaan, koska määrä ilmoitetaan direktiivin 79/112/ETY 7 artiklan 4 kohdan mukaisesti prosentteina, mutta ravintoarvomerkinnöissä se ilmoitetaan milligrammoina,näissä olosuhteissa olisi säädettävä lisäpoikkeuksia aineosien määrän ilmoittamista koskevasta säännöstä,lisäksi 7 artiklan 4 kohdassa säädetään, että prosentteina ilmaistun määrän on vastattava ainesosan tai ainesosien määrää sen tai niiden käytön hetkellä; mainitussa kohdassa säädetään kuitenkin mahdollisuudesta poiketa tästä periaatteesta,tiettyjen elintarvikkeiden koostumus muuttuu merkittävästi kypsyttämisen tai muun käsittelyn yhteydessä, koska niiden ainesosista haihtuu vettä,direktiivin 79/112/ETY 7 artiklan 4 kohdassa säädetty poikkeus ainesosien määrän laskentamenetelmästä on tarpeen näille tuotteille, jotta elintarvikkeen todellinen koostumus tulisi paremmin esille ja jotta vältyttäisiin johtamasta kuluttajaa harhaan,direktiivin 79/112/ETY 6 artiklan 5 kohdan a alakohdassa sovelletaan samaa periaatetta ainesosien järjestykseen ainesosaluettelossa,mainitussa 6 artiklassa säädetään kuitenkin poikkeuksista tiettyjen elintarvikkeiden tai ainesosien osalta; yhdenmukaisuuden vuoksi olisi säädettävä samoista poikkeuksista määrän laskentamenetelmän osalta,perustamissopimuksen 3 b artiklassa esitetyn toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita eli ainesosien määrän ilmoittamista koskevan periaatteen tehokasta täytäntöönpanoa, koska perussäännöt on vahvistettu yhteisön lainsäädännössä; tämä direktiivi rajoittuu vähimpään näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeelliseen eikä siten ylitä sitä, mikä tarvitaan tähän tarkoitukseen, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Direktiivin 79/112/ETY 7 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan säännöksiä ei sovelleta tapauksissa, joissa maininta "sisältää makeutusainetta/-aineita" tai maininta "sisältää sokeria/sokereita ja makeutusainetta/-aineita" ilmoitetaan elintarvikkeen myyntinimityksen yhteydessä, kuten säädetään direktiivissä 94/54/EY.2. Direktiivin 79/112/ETY 7 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan säännöksiä ei sovelleta vitamiinien ja kivennäisaineiden lisäämistä koskeviin mainintoihin tapauksissa, joissa nämä aineet ilmoitetaan ravintoarvomerkinnöissä.2 artikla 1. Poiketen direktiivin 79/112/ETY 7 artiklan 4 kohdassa vahvistetusta periaatteesta tämän artiklan 2 ja 3 kohtaa sovelletaan ainesosien määrien merkintöihin.2. Niiden elintarvikkeiden osalta, joista on poistettu vettä lämpö- tai muulla käsittelyllä, ilmoitetun määrän on vastattava käytetyn ainesosien tai käytettyjen ainesosien määrää valmiissa tuotteessa, ja se ilmoitetaan prosentteina.Kun yhden ainesosan tai merkinnöissä ilmoitettu kaikkien ainesosien kokonaismäärä ylittää 100 prosenttia, prosenttimäärän sijasta ilmoitetaan se ainesosan tai ainesosien painomäärä, joka on käytetty 100 grammaan valmista tuotetta.3. Haihtuvien ainesosien määrä on ilmoitettava niiden valmiissa tuotteessa olevien paino-osuuksien perusteella.Tiivisteinä tai kuivattuina lisätyt ainesosat, jotka entistetään valmistuksen yhteydessä, voidaan ilmoittaa niiden tiivistämistä tai kuivausta edeltäneen painon perusteella.Jos tiivistetty tai kuivattu elintarvike on tarkoitus entistää vettä lisäämällä, ainesosat voidaan ilmoittaa niiden entistetyssä tuotteessa olevien paino-osuuksien perusteella.3 artikla Jäsenvaltioiden on tarvittaessa annettava tarpeelliset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä elokuuta 1999- salliakseen tämän direktiivin mukaisten tuotteiden kaupan viimeistään 1 päivänä syyskuuta 1999,- kieltääkseen viimeistään 14 päivästä helmikuuta 2000 ne tuotteet, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia. Ennen mainittua päivämäärää markkinoille saatettuja tai pakkausmerkinnöin varustettuja tuotteita, jotka eivät ole tämän direktiivin mukaisia, saadaan kuitenkin pitää kaupan, kunnes varastot ovat loppuneet.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.4 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.5 artikla Direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 8 päivänä maaliskuuta 1999.Komission puolestaMartin BANGEMANNKomission jäsen(1) EYVL L 33, 8.2.1979, s. 1(2) EYVL L 43, 14.2.1997, s. 21(3) EYVL L 300, 23.11.1994, s. 14(4) EYVL L 88, 5.4.1996, s. 5(5) EYVL L 276, 6.10.1990, s. 40