title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/12/EY, annettu  5 päivänä huhtikuuta 2006 , jätteistä   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               27.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 114/9

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2006/12/EY,
   annettu 5 päivänä huhtikuuta 2006,
   jätteistä
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annettua neuvoston direktiiviä 75/442/ETY (3) on muutettu useita kertoja ja huomattavalta osin (4). Sen vuoksi mainittu direktiivi olisi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava.

               (2)

               Kaikkien jätehuoltoon liittyvien säännösten keskeisenä tavoitteena olisi oltava ihmisten terveyden ja ympäristön suojeleminen jätteiden keräilyn, kuljetuksen, käsittelyn, varastoinnin ja kaatopaikalle sijoittamisen aiheuttamilta haitallisilta vaikutuksilta.

               (3)

               Jätehuollon tehokkuuden parantamiseksi yhteisössä tarvitaan yhteinen jäteterminologia ja jätteen määritelmä.

               (4)

               Irtaimeen tavaraan, jonka omistaja hävittää tai aikoo hävittää taikka jonka hävittäminen on omistajan velvollisuutena, olisi tietyin poikkeuksin sovellettava tehokkaita ja yhdenmukaisia jätehuollon ja jätteiden hyödyntämisen säännöksiä.

               (5)

               Jätteiden hyödyntämistä sekä hyödynnettyjen materiaalien käyttöä raaka-aineina olisi edistettävä luonnonvarojen säästämiseksi. Uudelleenkäyttöön kelpaavaa jätettä koskevien erityisten sääntöjen antaminen voi olla tarpeen.

               (6)

               Korkeatasoisen ympäristönsuojelun saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on sen lisäksi, että ne suorittavat toimenpiteitä, joilla varmistetaan vastuuntuntoinen jätteistä huolehtiminen ja niiden hyödyntäminen, toteutettava toimenpiteitä jätteen tuottamisen rajoittamiseksi, erityisesti edistämällä puhtaita teknologioita ja tuotteita, jotka voidaan kierrättää ja käyttää uudelleen ottaen huomioon talteenotetun jätteen nykyiset tai mahdolliset markkinat.

               (7)

               Lisäksi eroavuudet jäsenvaltioiden jätehuoltoa ja jätteiden hyödyntämistä koskevassa lainsäädännössä voivat vaikuttaa ympäristön laatuun ja häiritä sisämarkkinoiden toimintaa.

               (8)

               On tärkeää, että yhteisö kokonaisuudessaan kykenee itse huolehtimaan jätteistä, ja on suotavaa, että jokainen jäsenvaltio osaltaan pyrkii tähän tavoitteeseen.

               (9)

               Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioissa olisi laadittava jätehuoltosuunnitelmat.

               (10)

               Jätteiden siirtoja olisi rajoitettava ja jäsenvaltiot voivat toteuttaa jätehuoltosuunnitelmissaan tätä koskevia tarpeellisia toimenpiteitä.

               (11)

               Korkeatasoisen suojelun ja tehokkaan valvonnan varmistamiseksi on tarpeen säätää, että jätteistä huolehtivilla ja niitä hyödyntävillä yrityksillä on lupa ja että yritykset tarkastetaan.

               (12)

               Eräät laitokset, jotka käsittelevät itse jätteensä tai ottavat jätteen talteen, voidaan tietyissä olosuhteissa ja edellyttäen, että laitokset täyttävät ympäristönsuojeluvaatimukset, vapauttaa velvollisuudesta hakea lupa. Tällaiset laitokset olisi rekisteröitävä.

               (13)

               Jätteen valvomiseksi sen syntymisestä aina lopulliseen käsittelyyn asti, olisi myös jätteen kanssa tekemisissä olevilla muilla yrityksillä, kuten jätteen keräilijöillä, kuljettajilla ja välittäjillä oltava lupa tai ne olisi rekisteröitävä ja niitä olisi valvottava asianmukaisesti.

               (14)

               Se osuus kustannuksista, jota ei kateta jätteiden hyödyntämisestä saatavilla tuotoilla, olisi suoritettava saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti.

               (15)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (5) mukaisesti.

               (16)

               Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä III olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava kyseiset direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   1.   Tässä direktiivissä tarkoitetaan

               a)

               ”jätteellä” mitä tahansa liitteessä I esitetyissä luokissa mainittua ainetta tai esinettä, jonka haltija hävittää, aikoo hävittää tai on velvollinen hävittämään;

               b)

               ”tuottajalla” jokaista, jonka toiminta tuottaa jätettä (”alkuperäinen tuottaja”) ja/tai joka suorittaa esikäsittelyä, sekoittamista tai muunlaista toimintaa, jonka tuloksena kyseisen jätteen laatu tai koostumus muuttuu;

               c)

               ”haltijalla” jätteen tuottajaa, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka hallussa jäte on;

               d)

               ”jätehuollolla” jätteen keräilyä, kuljetusta, hyödyntämistä ja huolehtimista, mukaan lukien tämän toiminnan valvonta ja käsittelypaikkojen jälkihoito;

               e)

               ”huolehtimisella” mitä tahansa liitteessä II A mainittua toimintaa;

               f)

               ”hyödyntämisellä” mitä tahansa liitteessä II B mainittua toimintaa;

               g)

               ”keräilyllä” jätteen keräystä, lajittelua tai järjestelyä kuljetusta varten.

         2.   Komissio laatii 1 kohdan a alakohdan soveltamiseksi 18 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti luettelon jätteistä, jotka kuuluvat liitteessä I lueteltuihin luokkiin. Luettelo tarkastetaan määräajoin ja tarvittaessa uudistetaan saman menettelyn mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Tätä direktiiviä ei sovelleta

               a)

               kaasumaisiin päästöihin ilmakehään;

               b)

               seuraaviin jätteisiin, milloin ne kuuluvat muun lainsäädännön alaan:

                           i)

                           radioaktiiviseen jätteeseen;

                           ii)

                           mineraalivarojen etsimisestä, louhimisesta, käsittelystä ja varastoinnista sekä louhosten toiminnasta syntyviin jätteisiin;

                           iii)

                           eläinten raatoihin ja seuraaviin maatalouden jätteisiin: ulosteet ja muut luonnonmukaiset, vaarattomat maanviljelyksessä käytetyt aineet;

                           iv)

                           jätevesiin, lukuun ottamatta nestemäistä jätettä;

                           v)

                           käytöstä poistettuihin räjähteisiin.

         2.   Erityisdirektiiveillä voidaan antaa tiettyjä tapauksia koskevia erityisiä säännöksiä tai täydentää tämän direktiivin säännöksiä tiettyjen jätelajien kuljetuksen ja käsittelyn osalta.
   3 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet edistääkseen

               a)

               ensiksi jätteiden tuotannon ja niiden haitallisuuden estämistä tai vähentämistä erityisesti

                           i)

                           kehittämällä luonnonvarojen käyttöä varten puhtaita ja säästeliäämpiä teknologioita;

                           ii)

                           kehittämällä teknisesti ja saattamalla markkinoille tuotteita, jotka on suunniteltu siten, ettei niiden valmistustapa, käyttö tai niistä huolehtiminen aiheuta lainkaan tai aiheuttaa mahdollisimman vähän jätteen määrän tai haitallisuuden lisääntymistä ja pilaantumisvaaraa;

                           iii)

                           kehittämällä sopivia tekniikoita hyödynnettäväksi tarkoitettuun jätteeseen sisältyvistä vaarallisista aineista huolehtimiseksi;

               b)

               toiseksi

                           i)

                           jätteen hyödyntämistä kierrättämisen, uudelleenkäytön tai talteenoton tai jonkin muun toiminnan avulla tarkoituksena erottaa siitä uusioraaka-aineita; tai

                           ii)

                           jätteen käyttämistä energianlähteenä.

         2.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista toimenpiteistä, joita ne aikovat suorittaa 1 kohdassa määriteltyjen tavoitteiden saavuttamiseksi, paitsi kun sovelletaan teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa sovellettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 98/34/EY (6). Komissio ilmoittaa muille jäsenvaltioille ja 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle komitealle tällaisista toimenpiteistä.
   4 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteet hyödynnetään tai niistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, joista voi aiheutua vahinkoa ympäristölle ja erityisesti, että

               a)

               ei vaaranneta vesiä, ilmaa, maaperää ja kasveja sekä eläimiä;

               b)

               ei tuoteta melu- tai hajuhaittoja;

               c)

               ei vahingoiteta haitallisesti maaseutua tai erityisalueita.

         2.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet jätteiden hylkäämisen, upottamisen tai valvomattoman huolehtimisen estämiseksi.
   5 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, tarvittaessa tai milloin on suositeltavaa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden kanssa, perustaakseen yhtenäisen ja riittävän käsittelylaitosten verkoston, ottaen huomioon parhaan saatavilla olevan teknologian, josta ei aiheudu liiallisia kustannuksia. Verkoston on oltava sellainen, että yhteisö tulee kokonaisuudessaan omavaraiseksi jätteenkäsittelyn suhteen ja jäsenvaltiot pääsevät kukin erikseen lähemmäksi tätä tavoitetta ottaen kuitenkin huomioon maantieteelliset olosuhteet tai tietyn lajisiin jätteisiin erikoistuneiden laitosten tarpeen.
   2.   Verkoston avulla on oltava mahdollista huolehtia jätteistä jossakin lähimmistä asianmukaisista laitoksista sopivimpien menetelmien ja teknologioiden avulla siten, että varmistetaan korkeatasoinen ympäristön ja ihmisten terveyden suojelu.
   6 artikla
   Jäsenvaltioiden on perustettava tai nimettävä toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat tämän direktiivin toimeenpanosta.
   7 artikla
   1.   Edellä 3, 4 ja 5 artiklassa mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi on 6 artiklassa tarkoitettua toimivaltaista viranomaista tai viranomaisia vaadittava laatimaan niin pian kuin mahdollista yksi tai useampia jätehuoltosuunnitelmia. Näiden suunnitelmien on käsitettävä erityisesti seuraavat asiat:

               a)

               hyödynnettävien tai käsiteltävien jätteiden lajit, määrät ja alkuperä;

               b)

               yleiset tekniset vaatimukset;

               c)

               tietynlaisia jätteitä varten mahdollisesti tarvittavat erityisjärjestelyt;

               d)

               sopivat paikat tai laitokset jätteistä huolehtimiseksi.

         2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetut suunnitelmat voivat koskea esimerkiksi

               a)

               luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joilla on jätteenkäsittelyyn tarvittava pätevyys;

               b)

               jätteiden hyödyntämis- ja huolehtimistoiminnan arvioituja kustannuksia;

               c)

               sopivia keinoja jätteiden keräilyn, lajittelun ja käsittelyn järkeistämisen edistämiseksi.

         3.   Jäsenvaltioiden on oltava tarvittaessa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden ja komission kanssa tällaisten suunnitelmien laatimiseksi. Niiden on ilmoitettava nämä suunnitelmat komissiolle.
   4.   Jäsenvaltiot voivat toteuttaa tarvittavat toimenpiteet estääkseen sellaiset jätteiden siirrot, jotka eivät ole jätehuoltosuunnitelmien mukaisia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille näistä toimenpiteistä.
   8 artikla
   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen jätteen haltija

               a)

               antaa jätteet yksityisen tai julkisen jätteenkeräilijän tai sellaisen yrityksen käsiteltäväksi, joka suorittaa liitteessä II A tai II B tarkoitettuja toimia; tai

               b)

               hyödyntää tai käsittelee jätteet itse noudattaen tämän direktiivin säännöksiä.

         9 artikla
   1.   Edellä olevan 4, 5 ja 7 artiklan soveltamiseksi on kaikkien laitosten tai yritysten, jotka suorittavat liitteessä II A tarkoitettuja toimia, saatava siihen lupa 6 artiklassa tarkoitetulta toimivaltaiselta viranomaiselta.
   Tällaisessa luvassa on erityisesti mainittava

               a)

               jätteiden lajit ja määrät;

               b)

               tekniset vaatimukset;

               c)

               toteutettavat turvatoimet;

               d)

               paikka, jossa jätteestä huolehditaan;

               e)

               käsittelymenetelmä.

         2.   Luvat voidaan myöntää määräajaksi, ne voidaan uusia, niihin voidaan liittää ehtoja ja velvoitteita tai luvat voidaan evätä varsinkin, jos aiottu huolehtimismenetelmä ei ole ympäristönsuojelun kannalta hyväksyttävä.
   10 artikla
   Edellä olevan 4 artiklan täytäntöönpanoa varten on kaikkien liitteessä II B tarkoitettuja toimia suorittavilla laitoksilla ja yrityksillä oltava toimilupa.
   11 artikla
   1.   Rajoittamatta vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (7) soveltamista toimilupaa koskevasta 9 ja 10 artiklassa tarkoitetusta vaatimuksesta voidaan vapauttaa

               a)

               laitokset tai yritykset, jotka huolehtivat omista jätteistään niiden tuottamispaikalla; ja

               b)

               laitokset tai yritykset, jotka suorittavat jätteiden hyödyntämistä.

         2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettua vapauttamista voidaan soveltaa ainoastaan

               a)

               jos toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet kutakin toimintaa koskevat yleiset säännöt, joissa määritellään jätelajit ja -määrät sekä edellytykset, joilla kyseinen toiminta voidaan vapauttaa luvanhakuvelvollisuudesta; ja

               b)

               jos jätelajit tai ‐määrät ja huolehtimis- tai hyödyntämismenetelmät ovat sellaisia, että ne täyttävät 4 artiklassa mainitut edellytykset.

         3.   Toimivaltaisten viranomaisten on rekisteröitävä 1 kohdassa tarkoitetut laitokset tai yritykset.
   4.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 2 kohdan a alakohdan mukaisesti annetuista yleisistä säännöistä.
   12 artikla
   Toimivaltaisten viranomaisten on rekisteröitävä laitokset tai yritykset, joiden toiminta ei ole luvanvaraista, mutta jotka keräilevät tai kuljettavat jätteitä ammattimaisesti tai jotka järjestävät jätteistä huolehtimista tai hyödyntämistä muiden puolesta (kauppiaat tai välittäjät).
   13 artikla
   Toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä määräajoin asianmukaiset tarkastukset laitoksissa tai yrityksissä, jotka suorittavat 9–12 artiklassa tarkoitettuja toimia.
   14 artikla
   1.   Jokaisen 9 ja 10 artiklassa tarkoitetun laitoksen ja yrityksen on

               a)

               pidettävä kirjaa määristä, laadusta, alkuperästä ja tarvittaessa määränpäästä, keräilytiheydestä, kuljetustavasta ja käsittelymenetelmistä liitteessä I tarkoitettujen jätteiden ja liitteessä II A tai II B tarkoitettujen toimien osalta;

               b)

               annettava nämä tiedot pyydettäessä 6 artiklassa tarkoitetuille toimivaltaisille viranomaisille.

         2.   Jäsenvaltiot voivat myös vaatia, että jätteen tuottajat noudattavat 1 kohdan säännöksiä.
   15 artikla
   Saastuttaja maksaa ‐periaatteen mukaisesti jätteistä huolehtimisen kustannuksista vastaa

               a)

               jätteen haltija, joka antaa jätteen keräilijän tai 9 artiklassa tarkoitetun yrityksen haltuun; ja/tai

               b)

               jätteen aiemmat haltijat tai valmistaja, jonka tuotteesta jäte on peräisin.

         16 artikla
   Jäsenvaltioiden on joka kolmas vuosi toimitettava komissiolle tietoja tämän direktiivin täytäntöönpanosta sektorikohtaisessa kertomuksessa, joka kattaa myös muut asiaankuuluvat yhteisön direktiivit. Tämä kertomus on laadittava komission 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti valmistaman kyselylomakkeen tai kaavan pohjalta. Kyselylomake tai kaava lähetetään jäsenvaltioille kuusi kuukautta ennen sen jakson alkua, jolta kertomus laaditaan. Kertomus on toimitettava komissiolle yhdeksän kuukauden kuluessa sen kolmevuotiskauden päättymisestä, jota kertomus koskee.
   Komissio julkaisee yhteisön kertomuksen direktiivin täytäntöönpanosta yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun se on vastaanottanut jäsenvaltioiden kertomukset.
   17 artikla
   Tarvittavat muutokset tämän direktiivin liitteiden mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen on annettava 18 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
   18 artikla
   1.   Komissiota avustaa komitea.
   2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
   Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.
   3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
   Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
   4.   Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
   19 artikla
   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   20 artikla
   Kumotaan direktiivi 75/442/ETY, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita velvoittavia, liitteessä III olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava kyseiset direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   21 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   22 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 5 päivänä huhtikuuta 2006.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BORRELL FONTELLES

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         H. WINKLER

      (1)  EUVL C 112, 30.4.2004, s. 46.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 9. maaliskuuta 2004 (EUVL C 102 E, 28.4.2004, s. 106) ja neuvoston päätös, tehty 30. tammikuuta 2006.

      (3)  EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EYVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (4)  Katso liitteessä III oleva A osa.

      (5)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (6)  EYVL L 204, 21.7.1998, s. 37, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 2003 liittymisasiakirjalla.

      (7)  EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 94/31/EY (EYVL L 168, 2.7.1994, s. 28).

      LIITE I
      JÄTTEIDEN LUOKAT

                  Q 1

                  Tuotannon ja kulutuksen jäännöstuotteet, joita ei muuten eritellä seuraavissa kohdissa

                  Q 2

                  Tuotteet, jotka eivät täytä niille asetettuja laatuvaatimuksia

                  Q 3

                  Tuotteet, joiden viimeinen käyttöpäivämäärä on ohitettu

                  Q 4

                  Materiaalit, jotka on heitetty pois, jotka ovat kadonneet tai muutoin vahingoittuneet, mukaan lukien kaikki materiaalit, laitteet jne., jotka ovat pilaantuneet vahingon seurauksena

                  Q 5

                  Materiaalit, jotka ovat pilaantuneet tai likaantuneet tarkoituksellisen toiminnan tuloksena (esimerkiksi puhdistustöiden jätteet, pakkausmateriaalit, säilytysastiat jne.)

                  Q 6

                  Käyttökelvottomat osat (esimerkiksi käytetyt paristot, käytetyt katalyytit jne.)

                  Q 7

                  Aineet, jotka ovat tulleet käyttöön soveltumattomiksi (esimerkiksi pilaantuneet hapot, likaantuneet liuottimet, käytetyt karkaisusuolat jne.)

                  Q 8

                  Teollisten menetelmien jäännöstuotteet (esimerkiksi kuonat, tislauskattilan pohjat jne.)

                  Q 9

                  Saasteidenpoistomenetelmien jäännöstuotteet, (esimerkiksi puhdistuslietteet, säkkisuodatinpölyt, käytetyt suodattimet jne.)

                  Q 10

                  Koneistuksen/viimeistelyn jäännöstuotteet (esimerkiksi sorvin lastut, valssihilse jne.)

                  Q 11

                  Raaka-aineiden louhimisen ja työstämisen jäännöstuotteet (esimerkiksi kaivosjätteet, öljykenttien lietteet jne.)

                  Q 12

                  Pilaantuneet materiaalit (esimerkiksi PCB:n saastuttamat öljyt jne.)

                  Q 13

                  Kaikki materiaalit, aineet ja tuotteet, joiden käyttö on kielletty laissa

                  Q 14

                  Tuotteet, joille niiden haltijalla ei ole enää käyttöä (esimerkiksi maatalouden, kotitalouden, toimistojen, kauppojen ja liikkeiden hylkäämät tuotteet jne.)

                  Q 15

                  Maaperän puhdistustoimenpiteissä muodostuneet pilaantuneet materiaalit, aineet tai tuotteet

                  Q 16

                  Kaikki materiaalit, aineet tai tuotteet, jotka eivät sisälly edellä mainittuihin luokkiin

      LIITE II A
      HUOLEHTIMISTOIMET

         Huomautus: Tässä liitteessä luetellaan huolehtimistoimia sellaisina, kun ne toteutetaan käytännössä. 4 artiklan mukaisesti jätteistä on huolehdittava vaarantamatta ihmisen terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, jotka voivat vahingoittaa ympäristöä.

                  D 1

                  Sijoittaminen maahan tai maan päälle (esimerkiksi kaatopaikoille)

                  D 2

                  Maaperäkäsittely (esimerkiksi nestemäisen tai lietemäisen jätteen biologinen hajottaminen maaperässä)

                  D 3

                  Syväinjektointi (esimerkiksi pumpattavien jätteiden injektoiminen kaivoihin, suolakupuihin tai luontaisesti esiintyviin muodostumiin)

                  D 4

                  Allastaminen (esimerkiksi nestemäisen tai lietemäisen jätteen sijoittaminen kaivoihin, lammikoihin tai patoaltaisiin)

                  D 5

                  Erityisesti suunnitellut kaatopaikat (esimerkiksi sijoittaminen vuorattuihin, erillisiin osastoihin, jotka on katettu ja eristetty toisistaan ja ympäristöstä)

                  D 6

                  Päästäminen vesistöihin lukuun ottamatta meriä

                  D 7

                  Päästäminen meriin, myös sijoittaminen merenpohjaan

                  D 8

                  Biologinen käsittely, jota ei mainita muualla tässä liitteessä ja jossa syntyy yhdisteitä tai seoksia, joista huolehditaan jollakin toimista D 1–D 7 ja D 9–D 12

                  D 9

                  Fysikaalis-kemiallinen käsittely, jota ei mainita muualla tässä liitteessä ja jossa syntyy yhdisteitä tai seoksia, joista huolehditaan jollakin toimista D 1–D 8 tai D 10–D 12 (esimerkiksi haihduttamalla, kuivaamalla tai pasuttamalla)

                  D 10

                  Polttaminen maalla

                  D 11

                  Polttaminen merellä

                  D 12

                  Pysyvä varastointi (esimerkiksi säiliöiden sijoittaminen kaivokseen)

                  D 13

                  Yhdistäminen tai sekoittaminen ennen toimittamista johonkin toimista D 1–D 12

                  D 14

                  Uudelleen pakkaaminen ennen toimittamista johonkin toimista D 1–D 13

                  D 15

                  Varastoiminen ennen toimittamista johonkin toimista D 1–D 14 (lukuun ottamatta väliaikaista varastointia jätteen syntypaikalla ennen poiskuljetusta)

      LIITE II B
      HYÖDYNTÄMISTOIMET

         Huomautus: Tässä liitteessä luetellaan hyödyntämistoimia sellaisina, kuin ne toteutetaan käytännössä. 4 artiklan mukaisesti jäte on hyödynnettävä vaarantamatta ihmisen terveyttä ja käyttämättä menettelyjä tai menetelmiä, jotka voivat vahingoittaa ympäristöä.

                  R 1

                  Käyttö pääasiassa polttoaineena tai muutoin energian tuottamiseksi

                  R 2

                  Liuottimien talteenotto tai uudistaminen

                  R 3

                  Sellaisten orgaanisten aineiden kierrätys tai talteenotto, joita ei käytetä liuottimina (myös kompostointi ja muut biologiset muuntamismenetelmät)

                  R 4

                  Metallien ja metalliyhdisteiden kierrätys tai talteenotto

                  R 5

                  Muiden epäorgaanisten aineiden kierrätys tai talteenotto

                  R 6

                  Happojen tai emästen uudistaminen

                  R 7

                  Saastumisen torjumiseksi käytettyjen aineiden hyödyntäminen

                  R 8

                  Katalyyttien ainesosien hyödyntäminen

                  R 9

                  Öljyn uudelleenjalostaminen tai muu uudelleenkäyttö

                  R 10

                  Maaperän käsitteleminen siten, että siitä on hyötyä maataloudelle tai että sillä on ekologisesti hyödyllinen vaikutus

                  R 11

                  Toimista R 1–R 10 syntyneiden jätteiden käyttö

                  R 12

                  Jätteiden vaihto jonkin toimista R 1–R 11 soveltamiseksi jätteeseen

                  R 13

                  Jätteen varastoiminen ennen sen toimittamista johonkin toimista R 1–R 12 (lukuun ottamatta väliaikaista varastointia jätteen syntypaikalla ennen poiskuljetusta)

      LIITE III
      A OSA
      KUMOTTU DIREKTIIVI JA SEN MUUTOKSET

         (20 artiklassa tarkoitetut)

                  Neuvoston direktiivi 75/442/ETY (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39)

                  Neuvoston direktiivi 91/156/ETY (EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32)

                  Neuvoston direktiivi 91/692/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48)

                  Ainoastaan siltä osin kuin on kyse liitteessä VI olevista viittauksista direktiiviin 75/442/ETY

                  Komission päätös 96/350/EY (EYVL L 135, 6.6.1996, s. 32)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1882/2003 (EYVL L 284, 31.10.2003, s. 1)

                  Ainoastaan liitteessä III oleva 1 kohta

            B OSA
      MÄÄRÄAJAT KANSALLISEN LAINSÄÄDÄNNÖN OSAKSI SAATTAMISELLE

         (20 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräpäivä kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

                  75/442/ETY

                  17. heinäkuuta 1977

                  91/156/ETY

                  1. huhtikuuta 1993

                  91/692/ETY

                  1. tammikuuta 1995

      LIITE IV
      VASTAAVUUSTAULUKKO

                  Direktiivi 75/442/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1 artiklan johdantolause

                  1 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  1 artiklan a alakohdan ensimmäinen alakohta

                  1 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  1 artiklan a alakohdan toinen alakohta

                  1 artiklan 2 kohta

                  1 artiklan b-g alakohta

                  1 artiklan 1 kohdan b–g alakohta

                  2 artikla

                  2 artikla

                  3 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  3 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohdan johdantolause

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohdan johdantolause

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohdan toinen luetelmakohta

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmas luetelmakohta

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan b alakohdan johdantolause

                  3 artiklan 1 kohdan b alakohdan johdantolause

                  3 artiklan 1 kohdan b alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  3 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan b alakohdan toinen luetelmakohta

                  3 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohta

                  3 artiklan 2 kohta

                  3 artiklan 2 kohta

                  4 artiklan ensimmäisen kohdan johdantolause

                  4 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  4 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  4 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  4 artiklan ensimmäisen kohdan toinen luetelmakohta

                  4 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  4 artiklan ensimmäisen kohdan kolmas luetelmakohta

                  4 artiklan 1 kohdan c alakohta

                  4 artiklan toinen kohta

                  4 artiklan 2 kohta

                  5 artikla

                  5 artikla

                  6 artikla

                  6 artikla

                  7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan johdantolause

                  7 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  7 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toinen luetelmakohta

                  7 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan kolmas luetelmakohta

                  7 artiklan 1 kohdan c alakohta

                  7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan neljäs luetelmakohta

                  7 artiklan 1 kohdan d alakohta

                  7 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan johdantolause

                  7 artiklan 2 kohdan johdantolause

                  7 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  7 artiklan 2 kohdan a alakohta

                  7 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan toinen luetelmakohta

                  7 artiklan 2 kohdan b alakohta

                  7 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan kolmas luetelmakohta

                  7 artiklan 2 kohdan c alakohta

                  7 artiklan 2 kohta

                  7 artiklan 3 kohta

                  7 artiklan 3 kohta

                  7 artiklan 4 kohta

                  8 artiklan johdantolause

                  8 artiklan johdantolause

                  8 artiklan ensimmäinen luetelmakohta

                  8 artiklan a alakohta

                  8 artiklan toinen luetelmakohta

                  8 artiklan b alakohta

                  9 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  9 artiklan1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan johdantolause

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan johdantolause

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan toinen luetelmakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan b alakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan kolmas luetelmakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan neljäs luetelmakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan d alakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan viides luetelmakohta

                  9 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan e alakohta

                  9 artiklan 2 kohta

                  9 artiklan 2 kohta

                  10 artikla

                  10 artikla

                  11 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  11 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  11 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan johdantolause

                  11 artiklan 2 kohdan johdantolause

                  11 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  11 artiklan 2 kohdan a alakohta

                  11 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan toinen luetelmakohta

                  11 artiklan 2 kohdan b alakohta

                  11 artiklan 2 kohta

                  11 artiklan 3 kohta

                  11 artiklan 3 kohta

                  11 artiklan 4 kohta

                  12 artikla

                  12 artikla

                  13 artikla

                  13 artikla

                  14 artiklan ensimmäisen kohdan johdantolause

                  14 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  14 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  14 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  14 artiklan ensimmäisen kohdan toinen luetelmakohta

                  14 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  14 artiklan toinen kohta

                  14 artiklan 2 kohta

                  15 artiklan johdantolause

                  15 artiklan johdantolause

                  15 artiklan ensimmäinen luetelmakohta

                  15 artiklan a alakohta

                  15 artiklan toinen luetelmakohta

                  15 artiklan b alakohta

                  16 artiklan ensimmäinen kohta

                  16 artiklan ensimmäinen kohta ja 18 artiklan 2 kohta

                  16 artiklan toinen kohta

                  –

                  16 artiklan kolmas kohta

                  16 artiklan toinen kohta

                  17 artikla

                  17 artikla

                  18 artiklan 1 kohta

                  18 artiklan 1 kohta

                  18 artiklan 2 kohta

                  18 artiklan 3 kohta

                  18 artiklan 3 kohta

                  18 artiklan 4 kohta

                  19 artikla

                  –

                  20 artikla

                  19 artikla

                  –

                  20 artikla

                  –

                  21 artikla

                  21 artikla

                  22 artikla

                  Liite I

                  Liite I

                  Liite II A

                  Liite II A

                  Liite II B

                  Liite II B

                  –

                  Liite III

                  –

                  Liite IV


Avis juridique important

|

31979L0622

Neuvoston direktiivi 79/622/ETY, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1979, pyörillä varustettuihin maatalous- tai metsätraktoreihin kaatumisen varalta asennettuja suojarakenteita (staattiset testit) koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 179 , 17/07/1979 s. 0001 - 0030 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 10 s. 0010  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 8 s. 0147  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 10 s. 0010  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 10 s. 0108  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 10 s. 0108

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 25 päivänä kesäkuuta 1979,pyörillä varustettuihin maatalous- tai metsätraktoreihin kaatumisen varalta asennettuja suojarakenteita (staattiset testit) koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (79/622/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettätekniset vaatimukset, jotka traktoreiden on kansallisen lainsäädännön mukaisesti täytettävä, koskevat muun muassa kaatumisen varalta asennettuja suojarakenteita ja niiden kiinnitystä traktoriin,nämä vaatimukset ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa; sen vuoksi on tarpeen, että kaikki jäsenvaltiot vahvistavat samat vaatimukset joko voimassa olevien säännöstensä lisäksi tai niiden sijasta, erityisesti, jotta ETY-tyyppihyväksyntämenettelyä, josta säädetään pyörillä varustettujen maatalous- tai metsätraktoreiden tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 4 päivänä maaliskuuta 1974 annetussa neuvoston direktiivissä 74/150/ETY(3), voitaisiin soveltaa kaikkiin traktorityyppeihin,kaatumisen varalta asennettuja suojarakenteita ja niiden traktoriin kiinnitystä koskeva yhdenmukaistettu osan tyyppihyväksyntämenettely mahdollistaa sen, että kukin jäsenvaltio voi tarkastaa, noudatetaanko yhteisiä rakennus- ja testausvaatimuksia ja ilmoittaa muille jäsenvaltioille havainnoistaan lähettämällä niille jäljennöksen kutakin kaatumisen varalta asennettua suojarakennetyyppiä ja sen traktoriin kiinnitystä varten täytetystä osan tyyppihyväksyntätodistuslomakkeesta; osan ETY-tyyppihyväksyntämerkin kiinnittäminen kaikkiin hyväksytyn tyypin mukaisesti valmistettuihin rakenteisiin tekee tarpeettomaksi näiden rakenteiden tekniset tarkastukset muissa jäsenvaltioissa,muut kaatumisen varalta asennetun suojarakenteen osia ja ominaisuuksia koskevat yhteiset vaatimukset, erityisesti mittoja, ovia, varmuuslaseja, laitteita, jotka estävät vierimisen jatkumista jos traktori kaatuu, ja matkustajien suojelemista koskevat säännökset annetaan myöhemmin,yhdenmukaistetuilla vaatimuksilla pyritään pääasiassa varmistamaan turvallisuus liikenteessä ja työssä koko yhteisössä; tämän vuoksi on tarpeen tässä direktiivissä tarkoitettujen traktoreiden osalta ottaa käyttöön velvoite asentaa niihin suojarakenteet kaatumisen varalta; kaikkiin pyörillä varustettuihin maatalous- tai metsätraktoreihin kaatumisen varalta asennettuja suojarakenteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 28 päivänä kesäkuuta 1977 annetussa neuvoston direktiivissä 77/536/ETY(4) tarkoitettuihin traktoreihin tulisi voida asentaa myöhemmin vahvistettavaan ajankohtaan asti joko direktiivin 77/536/ETY tai tämän direktiivin mukaiset suojarakenteet kaatumisen varalta, jatraktoreihin liittyvän kansallisen lainsäädännön lähentäminen edellyttää, että jäsenvaltioiden yhteisten vaatimusten mukaisesti suorittamat tarkastukset tunnustetaan vastavuoroisesti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Jäsenvaltion on annettava osan ETY-tyyppihyväksyntä kaikille kaatumisen varalta asennetuille suojarakennetyypeille ja niiden kiinnitykselle traktoriin, jotka täyttävät liitteissä I-V vahvistetut rakennetta ja testausta koskevat vaatimukset.2. Osan ETY-tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion on tarvittaessa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jos se on tarpeen sen valvomiseksi, että tuotantomallit ovat hyväksytyn tyypin mukaisia. Tällainen tarkastus suoritetaan pistokokein.2 artiklaJäsenvaltioiden on kunkin kaatumisen varalta asennetun turvarakenteen ja sen traktoriin kiinnityksen osalta, jonka ne hyväksyvät 1 artiklan mukaisesti, annettava traktorin tai kaatumisen varalta asennetun suojarakenteen valmistajalle tai tämän edustajalle liitteessä VI esitetyn mallin mukainen osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet estääkseen sellaisten merkkien käytön, jotka saattaisivat aiheuttaa sekaannusta 1 artiklan mukaisesti osan tyyppihyväksynnän saaneiden kaatumisen varalta asennettujen suojarakenteiden ja muiden laitteiden välillä.3 artikla1. Jäsenvaltio ei saa kieltää saattamasta markkinoille kaatumisen varalta asennettuja suojarakenteita tai niiden traktoriin kiinnitystä niiden rakenteeseen liittyvistä syistä, jos niissä on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki.2. Jäsenvaltio voi kuitenkin kieltää saattamasta markkinoille sellaista kaatumisen varalta asennettua suojarakennetta, jossa on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki mutta jotka toistuvasti poikkeavat hyväksytystä tyypistä.Kyseisen valtion on välittömästi ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle toteutetuista toimenpiteistä, ja niiden on perusteltava päätöksensä.4 artiklaJäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa lähetettävä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille jäljennökset kaikista kaatumisen varalta asennetun suojarakennetyypin osalta täytetyistä, liitteessä VII esitetyn mukaisista osan tyyppihyväksyntätodistuslomakkeista, joiden perusteella ne joko ovat antaneet tyyppihyväksyntätodistuksen tai evänneet sen.5 artikla1. Jos osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen antanut jäsenvaltio toteaa, että useat kaatumisen varalta asennetut turvarakenteet ja niiden kiinnitykset traktoreihin, joissa on sama osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki, eivät ole sen hyväksymän tyypin mukaisia, sen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tuotantomallit ovat hyväksytyn tyypin mukaisia. Kyseisen valtion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille toteutetuista toimenpiteistä, jotka saattavat tarvittaessa, jos kyseessä on vakava ja toistuva poikkeavuus, johtaa osan ETY-tyyppihyväksynnän peruuttamiseen. Kyseisten viranomaisten on toteutettava samanlaiset toimenpiteet, jos toisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat, ettei traktori ole hyväksytyn tyypin mukainen.2. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa ilmoitettava toisilleen osan ETY-tyyppihyväksynnän peruuttamisesta ja tämän toimenpiteen perusteista.6 artiklaKaikki tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annettujen säännösten nojalla tehdyt päätökset, jotka koskevat kaatumisen varalta asennetuille suojarakenteille ja niiden traktoreihin kiinnityksille annetun osan tyyppihyväksynnän epäämistä tai peruuttamista, tai niiden markkinoille saattamisen tai niiden käytön kieltämistä, on perusteltava yksityiskohtaisesti. Päätöksestä on ilmoitettava asianosaiselle, jolle on samanaikaisesti annettava tieto jäsenvaltion voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti hänen käytettävissään olevista muutoksenhakukeinoista ja määräajoista muutoksenhaulle.7 artiklaJäsenvaltio ei saa evätä traktorilta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää kaatumisen varalta asennettuun suojarakenteeseen tai sen traktoriin kiinnitykseen liittyvistä syistä, jos näissä on osan ETY-tyyppihyväksyntämerkki ja jos liitteessä VIII esitetyt vaatimukset täyttyvät.8 artiklaJäsenvaltio ei saa kieltää traktoreiden myyntiä, rekisteröintiä, liikkeelle laskemista tai käyttöä kaatumisen varalta asennettuun suojarakenteeseen tai sen traktoriin kiinnitykseen liittyvistä syistä, jos näissä on ETY-tyyppihyväksyntämerkki ja jos liitteessä VIII esitetyt vaatimukset täyttyvät.9 artiklaTätä direktiiviä sovelletaan direktiivin 74/150/ETY 1 artiklassa määriteltyihin traktoreihin, joilla on seuraavat ominaisuudet:- taka-akselin kohdalla enintään 1 000 mm maavara,- yhden vetävän akselin kiinteä tai pienin säädettävä raideleveys vähintään 1 150 mm,- mahdollisuus asentaa traktoriin monipistekytkentälaite irrotettavia työkoneita varten ja vetotanko,- vähintään 800 kg:n massa, joka vastaa traktorin omapainoa siten kuin se määritellään direktiivin 74/150/ETY liitteessä I olevassa 2.4 kohdassa, mukaan lukien tämän direktiivin mukaisesti asennettu suojarakenne kaatumisen varalta ja suurinta valmistajan suosittelemaa kokoa olevat renkaat.10 artiklaJokaiseen 9 artiklassa tarkoitettuun traktoriin on ETY-tyyppihyväksynnän yhteydessä asennettava kaatumisen varalta suojarakenne, joka on liitteissä I-IV esitettyjen vaatimusten mukainen.Direktiivin 77/536/ETY 9 artiklassa määriteltyihin traktoreihin voidaan kuitenkin ETY-tyyppihyväksyntää varten asentaa kaatumisen varalta suojarakenne, joka on tuon direktiivin liitteissä I-IV esitettyjen vaatimusten mukainen.11 artiklaTarvittavat muutokset liitteiden vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen annetaan direktiivin 74/150/ETY 13 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.12 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.13 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 1979.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. LE THEULE(1) EYVL N:o C 296, 11.12.1978, s. 69(2) EYVL N:o C 128, 21.5.1979, s. 18(3) EYVL N:o L 84, 28.3.1974, s. 10(4) EYVL N:o L 220, 29.8.1977, s. 1LIITE IEDELLYTYKSET OSAN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄLLE1. MÄÄRITELMÄ1.1 "Kaatumisen varalta asennetulla suojarakenteella" (turvaohjaamolla tai -kehyksellä), jäljempänä "suojarakenne", tarkoitetaan traktorin rakennetta, jonka pääasiallinen tarkoitus on välttää tai rajoittaa kuljettajalle traktorin tavanomaisessa käytössä tapahtuvasta kaatumisesta aiheutuvaa vaaraa.1.2 Edellä 1.1 kohdassa tarkoitetuille rakenteille on tunnusomaista, että liitteissä II ja III määrätyissä testeissä osoitetaan, että niiden sisään jää kuljettajan suojelemiseksi riittävän suuri esteetön tila.2. YLEISTÄ2.1 Jokainen suojarakenne ja sen kiinnitys traktoriin on suunniteltava ja rakennettava siten, että 1 kohdassa esitetty pääasiallinen tavoite toteutuu.2.2 Tämä edellytys katsotaan täytetyksi, jos liitteiden II ja III vaatimukset täytetään.3. HAKEMUS OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄÄ VARTEN3.1 Traktorin valmistajan tai suojarakenteen valmistajan tai näiden edustajien on tehtävä osan ETY-tyyppihyväksyntähakemus suojarakenteen ja sen traktoriin kiinnityksen lujuuden osalta.3.2 Osan ETY-tyyppihyväksyntähakemuksen mukana on oltava seuraavat asiakirjat kolmena kappaleena ja seuraavat tiedot:- yleinen rakennepiirros joko piirustukseen merkityssä mittakaavassa tai suojarakenteen tärkeimmät mitat esittävä piirros; piirroksessa on erityisesti kuvattava asennusosien yksityiskohdat,- valokuvat sivulta ja takaa, joissa näkyvät kiinnityksen yksityiskohdat,- lyhyt kuvaus suojarakenteesta mukaan lukien rakennetyyppi, traktoriin asennuksen yksityiskohdat ja tarvittaessa valssauspäällystyksen yksityiskohdat, sisään- ja ulospääsytavat, sisäpehmusteiden yksityiskohdat ja vierimisen jatkumisen estävät ominaisuudet sekä lämmityksen ja tuuletuksen yksityiskohdat,- rakenneosissa käytettyjen materiaalien yksityiskohdat mukaan lukien kannattimet ja kiinnityspultit (ks. liite V).3.3 Osan tyyppihyväksyntätestien suorittamisesta vastaavalle tarkastuslaitokselle on luovutettava sitä traktorityyppiä edustava traktori, johon hyväksyttävä suojarakenne on tarkoitettu. Tähän traktoriin asennetaan kyseinen suojarakenne.3.4 Osan ETY-tyyppihyväksynnän haltija voi pyytää sen laajentamista koskemaan muitakin traktorityyppejä. Alkuperäisen osan ETY-tyyppihyväksynnän antaneen toimivaltaisen viranomaisen on annettava laajennus, jos hyväksytty suojarakenne ja traktorityyppi/-tyypit, joita varten laajennusta haetaan, täyttävät seuraavat ehdot:- ilman painolastia olevan traktorin liitteessä II olevan 1.3 kohdan mukaisesti määritelty massa, ei ylitä testissä käytettyä vertailumassaa 5 %:a enempää,- kiinnitysmenetelmä ja traktorin osat, joihin kiinnitys kohdistuu, ovat samanlaiset,- sellaiset osat kuten lokasuojat ja konepellit, jotka saattavat tukea suojarakennetta, ovat samanlaiset,- suojarakenteen sisällä sijaitsevan istuimen sijainti ja kriittiset mitat sekä suojarakenteen ja traktorin asento toisiinsa nähden ovat sellaisia, että vapaa tila olisi jäänyt taipuneen rakenteen suojaan kaikissa testeissä.4. MERKINNÄT4.1 Jokaisessa hyväksytyn tyypin mukaisessa suojarakenteessa on oltava seuraavat merkinnät:4.1.1 tavaramerkki tai kaupallinen merkki,4.1.2 liitteessä VI olevan mallin mukainen osan tyyppihyväksyntämerkki,4.1.3 suojarakenteen sarjanumero,4.1.4 traktorin/traktoreiden merkki ja tyyppi/tyypit, joihin suojarakenne on tarkoitettu.4.2 Kaikkien näiden tietojen on oltava näkyvissä pienessä laatassa.4.3 Näiden merkintöjen on oltava näkyvällä, helposti luettavalla ja pysyvällä tavalla tehtyjä.LIITE IIEDELLYTYKSET SUOJARAKENTEIDEN JA NIIDEN TRAKTOREIHIN KIINNITYKSEN LUJUUDEN TESTAUKSELLE1. YLEISTÄ1.1 Testin tarkoitusErityistä laitetta käyttämällä tehdyt testit on tarkoitettu jäljittelemään sellaisia kuormia, jotka kohdistuvat suojarakenteeseen traktorin kaatuessa. Näiden liitteessä III esitettyjen testien avulla voidaan tehdä havaintoja suojarakenteen ja sen traktoriin kiinnittävien kannattimien lujuudesta sekä niistä traktorin osista, jotka siirtävät testivoimaa.1.2 Testin valmistelut1.2.1 Suojarakenteen on oltava sarjatuotannon eritelmien mukainen. Se on kiinnitettävä valmistajan ilmoittamalla kiinnitysmenetelmällä sellaiseen traktoriin, jota varten se on suunniteltu. Testiin ei vaadita kokonaista traktoria; suojarakenteen ja niiden traktorin osien, joihin se kiinnitetään testejä varten, on edustettava toiminta-asennusta, jäljempänä "asennelma".1.2.2 Asennelma on kiinnitettävä perustaan niin, että kuormituksen alaisina asennelman perustaan yhdistävät rakenneosat eivät taivu merkittävästi suhteessa suojarakenteeseen. Asennelman kiinnitysmenetelmä perustaan ei saa itsessään muuttaa asennelman lujuutta.1.2.3 Asennelma on tuettava ja kiinnitettävä tai sitä on muutettava siten, että suojarakenne ja sen kiinnitys traktorin jäykkiin osiin absorboivat koko testienergian.1.2.3.1 Jotta 1.2.3 kohdan vaatimuksia noudatettaisiin, muutoksen on lukittava traktorin mahdollinen ajojousitusjärjestelmä siten, että varmistetaan, ettei se absorboi ollenkaan testienergiaa.1.2.4 Traktoriin on testejä varten asennettava kaikki sarjatuotannon rakenneosat, jotka saattavat vaikuttaa suojarakenteen lujuuteen tai jotka saattavat olla tarpeen lujuustestissä.Osat, jotka saattavat aiheuttaa vaaraa vapaassa tilassa, on myös asennettava, jotta voidaan tutkia, ovatko 4 kohdan vaatimukset täytetty.1.3 Traktorin massaVertailumassan mt, jota käytetään kaavassa (ks. liite III) energioiden ja puristusvoiman laskemiseen, on oltava vähintään neuvoston direktiivin 74/150/ETY liitteessä I olevassa 2.4 kohdassa määritelty massa (ilman lisävarusteita mutta jäähdytysneste, öljyt, polttoaine, työkalut ja kuljettaja mukaan lukien) lisättynä suojarakenteella ja vähennettynä 75 kg:lla.Mukaan ei lueta valinnaisia etu- tai takapainoja, rengaspainoja, asennettuja työvälineitä, asennettuja varusteita tai erityisosia.2. LAITTEET JA VARUSTEET2.1 Vaakasuorat kuormitustestit (sivulta ja pitkittäissuunnassa)2.1.1 Sopivat materiaalit, varusteet ja kiinnitysmenetelmät, joilla varmistetaan, että asennelma on kiinnitetty lujasti perustaan riippumatta renkaista, jos ne on.2.1.2 Keinot, joilla suojarakenteeseen kohdistetaan vaakasuora voima jäykän palkin avulla liitteen IV kuvissa 1 ja 2 esitetyllä tavalla.2.1.2.1 Jäykässä palkissa on oltava 150 mm:n pystypinta.2.1.2.2 On huolehdittava taakan jakaantumisesta tasaisesti kohtisuoraan kuormitussuuntaan nähden ja pitkin palkkia, jonka pituus on tasan jokin 50:n kerrannainen 250-700 mm:n välillä.2.1.2.3 Palkin suojarakenteeseen yhteydessä olevien reunojen on oltava kaarevat ja niiden suurimman säteen on oltava 50 mm.2.1.2.4 Laitteessa on oltava kuulanivelet tai vastaavat nivelet sen varmistamiseksi, ettei kuormituslaite pakota kiertyvää tai siirtyvää rakennetta muuhun suuntaan kuin kuormitussuuntaan.2.1.2.5 Kun suojarakenteen vaakapituus, johon taakka aiotaan kohdistaa, ei muodosta suoraa linjaa, joka on kohtisuorassa taakan kohdistussuuntaan nähden, tila on täytettävä, jotta taakka jakaantuu tälle pituudelle.2.1.3 Laitteet suojarakenteen ja traktorin jäykkien osien, joihin se on kiinnitetty, absorboiman energian mittaamiseksi sikäli kuin se on teknisesti mahdollista, esimerkiksi mittaamalla sen kohdistussuuntaa pitkin kohdistettu voima ja vastaava taipuma suhteessa traktorin alustassa olevaan pisteeseen.2.1.4. Menetelmät sen osoittamiseksi, että vapaa tila on pysynyt vapaana testin aikana. Liitteessä IV olevien kuvien 6 a, 6 b ja 6 c mukaista laitetta voidaan käyttää.2.2 Puristustestit (takaa ja edestä)2.2.1 Sopivat materiaalit, laitteet ja kiinnitysmenetelmät traktorin kiinnittämiseksi lujasti perustaan renkaista riippumatta.2.2.2 Menetelmät, joilla suojarakenteeseen kohdistetaan vaakasuora voima liitteen IV kuvassa 3 esitetyllä tavalla, mukaan lukien jäykkä puristuspalkki, jonka leveys on 250 mm.2.2.3 Laitteet, joilla mitataan käytetty pystysuora kokonaisvoima.2.2.4 Menetelmät sen osoittamiseksi, että vapaa tila on pysynyt vapaana testin aikana. Liitteen IV kuvien 6 a, 6 b ja 6 c mukaista laitetta voidaan käyttää.2.3 Sallitut mittapoikkeamat2.3.1 Mitat: ± 3 mm.2.3.2 Taipuma: ± 3 mm.2.3.3 Traktorin massa: ± 20 kg.2.3.4 Taakat ja voimat: ± 2 %.2.3.5 Kuormitussuunta: poikkeama liitteessä III määritellyistä vaaka- ja pystysuunnista:- testin alussa, ei kuormitusta: ± 2°.- testin aikana kuormitettuna: 10° vaakatason yläpuolella ja 20° sen alapuolella. Nämä vaihtelut tulisi pitää mahdollisimman pieninä.3. TESTIT3.1 Yleistä3.1.1 Testisarja3.1.1.1 Testi on suoritettava seuraavassa järjestyksessä:3.1.1.1.1 Työntö pituussuunnassa (ks. liite III, 1.2 kohta)Sellaisten traktoreiden, joiden 1.3 kohdassa määritellystä massasta on takapyörien varassa vähintään 50 %, työntö pituussuunnassa tehdään takaa (tapaus 1). Muiden traktoreiden kohdalla työntö pituussuunnassa tehdään edestä (tapaus 2).3.1.1.1.2 Ensimmäinen puristustestiEnsimmäinen puristustesti kohdistetaan samaan päähän suojarakennetta kuin työntö pituussuunnassa, eli:- taakse tapauksessa 1 (ks. liite III, 1.5 kohta),- eteen tapauksessa 2 (ks. liite III, 1.6 kohta).3.1.1.1.3 Sivulta tuleva työntö (ks. liite III, 1.3 kohta)3.1.1.1.4 Toinen puristustestiToinen puristustesti kohdistetaan toiseen päähän suojarakennetta kuin työntö pituussuunnassa, eli:- eteen tapauksessa 1 (ks. liite III, 1.6 kohta),- taakse tapauksessa 2 (ks. liite III, 1.5 kohta).3.1.1.1.5 Toinen pituussuuntainen työntö (ks. liite III, 1.7 kohta)Toinen pituussuuntainen työntö tehdään traktoreihin, joissa on kipattava suojarakenne, jollei pituussuuntainen työntö olisi (ks. 3.1.1.1.1 kohta) kohdistunut sellaiseen suuntaan, joka olisi aiheuttanut suojarakenteen kallistumisen.3.1.1.2 Jos jokin kiinnityslaitteiden osa särkyy tai liikkuu testin aikana, testi aloitetaan uudelleen alusta.3.1.1.3 Testin aikana traktoriin tai suojarakenteeseen ei saa tehdä korjauksia tai säätöjä.3.1.2 RaideleveysPyörät poistetaan tai ne asetetaan sellaiselle raideleveystuelle, joka varmistaa, että turvarakenteelle ei aiheudu häiriötä testien aikana.3.1.3 Vaarattomien osien poistaminenKaikki traktorin ja suojarakenteen osat, jotka täydellisinä yksiköinä antavat suojaa kuljettajalle - mukaan lukien sääsuojaus - on toimitettava kokonaisuudessaan tarkastettavaksi tarkoitetun traktorin mukana.Testattavaksi tarkoitettuun suojarakenteeseen ei tarvitse asentaa varmuuslasista tai vastaavasta materiaalista valmistettuja etu-, sivu- ja takaikkunoita eikä mahdollisia irrotettavia paneeleja, varusteita ja tarvikkeita, joilla ei ole merkitystä rakenteellisen lujuuden osalta ja jotka eivät voi aiheuttaa vaaraa kaatumisen yhteydessä.3.1.4 VälineistöSuojarakenne on varustettava laitteilla, joita tarvitaan voima-taipuma -kaavion laatimiseksi vaadittujen tietojen saamiseksi (ks. liitteen IV kuva 4). Suojarakenteen kokonaistaipuma ja pysyvä taipuma mitataan ja merkitään muistiin testin jokaisessa vaiheessa (ks. liitteen IV kuva 5).3.1.5 KuormitussuuntaKun kyseessä on traktori, jonka istuin ei sijaitse traktorin keskitasolla tai rakenteen lujuus on epäsymmetrinen, sivuttaistyöntö on kohdistettava siihen sivuun, joka kohdalla vapaa tila todennäköisimmin kärsisi testien aikana (ks. liitteessä III oleva 1.3 kohta).4. HYVÄKSYMISEDELLYTYKSET4.1 Osan ETY-tyyppihyväksyntää varten luovutetun suojarakenteen katsotaan täyttävän lujuutta koskevat vaatimukset, jos se täyttää testien jälkeen seuraavat edellytykset:4.1.1 Siinä ei saa olla halkeamia eikä repeämiä, kuten liitteessä III olevassa 3.1 kohdassa esitetään.4.1.2 Suojarakenne ei ole työntynyt mihinkään liitteessä III olevassa 3.2 kohdassa esitetyn vapaan tilan osaan tai mikään vapaan tilan osa ei ole ollut suojarakenteen suojaaman tilan ulkopuolella liitteessä III olevassa 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 ja tarvittaessa 1.7 kohdan mukaisissa testeissä.Jos on suoritettu ylikuormitustesti, voima ei testin siinä vaiheessa, kun määrätty energia absorboituu, saa olla vähemmän kuin 0,8 sekä kyseisten päätestin että ylikuormitustestin aikana esiintyvästä suurimmasta voimasta (ks. liitteen IV kuvat 4 b ja 4 c).4.1.3 Testin kuluessa suojarakenne ei saa aiheuttaa haittaa istuinrakenteelle.4.2 Liioin ei saa olla muita kuljettajalle erityistä vaaraa aiheuttavia tekijöitä, kuten liian vähäistä pehmustusta katon sisäpuolella tai muussa kohdassa, johon kuljettajan pää saattaa osua.5. TESTAUSSELOSTE5.1 Testausseloste liitetään liitteessä VII tarkoitettuun osan ETY-tyyppihyväksyntätodistukseen. Selosteen on oltava liitteessä V esitetyn mukainen. Selosteessa on oltava:5.1.1 Yleinen kuvaus suojarakenteen muodosta ja rakenteesta (pakolliset mitat liitteessä V) mukaan lukien tavanomaisia sisään- ja ulospääsyteitä ja hätäpoistumisteitä koskevat säännökset; lämmitys- ja tuuletusjärjestelmää koskevat säännökset, ja muut tarvikkeet, jos tällaiset on ja jos ne saattaisivat vaikuttaa vapaaseen tilaan tai saattaisivat aiheuttaa vaaraa.5.1.2 Yksityiskohtaiset tiedot erityislaitteista, kuten traktorin vierimisen jatkumisen estävät laitteet.5.1.3 Lyhyt kuvaus mahdollisesta sisäpuolen pehmustuksesta.5.1.4 Selvitys asennetun tuulilasin ja lasien tyypistä ja mahdollisista niissä olevista ETY- tai muista hyväksyntämerkinnöistä.5.2 Jos osan ETY-tyyppihyväksyntä laajennetaan koskemaan muita traktorityyppejä, selosteessa on viitattava tarkasti alkuperäisen osan ETY-tyyppihyväksynnän selosteeseen, ja siinä on osoitettava tarkasti liitteessä I olevassa 3.4 kohdassa vahvistettujen vaatimusten täyttäminen.5.3 Selosteessa on yksilöitävä selvästi testauksessa käytetty traktorityyppi (merkki, tyyppi, myyntinimitys jne.) ja ne tyypit, joita varten suojarakenne on tarkoitettu.6. TUNNUKSETmt = traktorin vertailumassa (kg) 1.3 kohdan mukaisesti;D = rakenteen taipuma (mm) kuormituspisteessä ja kuormituksen suuntaisesti;F = staattinen kuormitusvoima (N : newtonia);Fmax = suurin kuormituksen aikana esiintyvä staattinen voima (N), lukuun ottamatta ylikuormitusta;F' = E"i:tä vastaava kuormitusvoima (N);F-D = voima-taipuma -kaavio;Eis = sivuttaistyönnön aikana absorboitava energiapanos (J:jouleja);Eil 1 = pituussuuntaisen kuormituksen aikana absorboituva energiapanos (J);Eil 2 = toisen pituussuuntaisen kuormituksen aikana absorboituva energiapanos (J);Fr = taakse puristustestissä kohdistettu voima (N);Ff = eteen puristustestissä kohdistettu voima (N);Ei = kehyksen absorboima deformaatio-energia. F-D -käyrän alainen alue (J) (ks. liitteen IV kuva 4 a);E'i = kehyksen absorboima deformaatio-energia halkeaman tai repeämän syntymistä seuraavan lisätyönnön jälkeen (J) (ks. liitteen IV kuvat 4 b ja 4 c);Ea = kehyksen absorboima deformaatio-energia pisteessä, kun taakka poistetaan. F-D -käyrään sisältyvä alue (J) (ks. liitteen IV kuva 4 b);E"i = kehyksen absorboima deformaatio-energia ylikuormitustestissä. F-D -käyrän alainen alue (J) (ks. liitteen IV kuva 4 c).LIITE IIITESTAUSMENETTELY1. VAAKASUORAT TYÖNTÖ- JA PURISTUSTESTIT1.1 Yleiset määräykset vaakasuorasta työnnöstä1.1.1 Suojarakenteeseen kohdistettavat taakat jaetaan jäykällä palkilla, joka on liitteessä II olevan 2.1.2 kohdan eritelmien mukainen ja sijaitsee kohtisuorassa taakan kohdistamissuuntaan nähden; jäykkä palkki voidaan varustaa laitteilla, joilla estetään sen siirtyminen sivusuunnassa. Taipumisnopeus kuormituksen aikana ei saa olla suurempi kuin 5 mm/s. Taakkaa kohdistettaessa kirjataan tarkkuuden varmistamiseksi F ja D samanaikaisesti enintään 15 mm:n taipuman lisäyksin. Kun kohdistaminen on ensimmäisen kerran aloitettu, taakkaa ei vähennetä ennen kuin testi on suoritettu loppuun; on silti sallittua lopettaa taakan lisääminen haluttaessa esim. mittausten kirjaamiseksi.1.1.2 Jos se rakenneosa, johon taakka aiotaan kohdistaa, on kaareva, on noudatettava liitteessä II olevassa 2.1.2.5 kohdassa vahvistettuja eritelmiä. Taakkaa kohdistettaessa on kuitenkin noudatettava edellä 1.1.1 kohdan ja liitteessä II olevan 2.1.2 kohdan mukaisia vaatimuksia.1.1.3 Jos kohdistuspisteessä ei ole poikittaista rakenneosaa, testausmenettelyssä voidaan käyttää korvaavaa testipalkkia, jolla ei ei kuitenkaan saa lujittaa suojarakennetta.1.1.4 Rakenne on tutkittava visuaalisesti, kun taakka poistetaan kunkin kuormitustestin loppuun suorittamisen jälkeen. Jos kuormituksen aikana on syntynyt halkeamia tai repeämiä, jäljempänä 1.4 kohdassa tarkoitettu ylikuormitustesti on suoritettava ennen siirtymistä liitteessä II olevassa 3.1.1.1 kohdassa esitetyn sarjan seuraavaan kuormitukseen.1.2 Pituussuuntainen työntö (ks. liitteen IV kuva 2)Työntö kohdistetaan vaakasuorassa traktorin pystysuoran keskitason suuntaisesti.Se kohdistetaan samalle puolelle traktoria kuin sivutyöntö.Se kohdistetaan suojarakenteen ylimpään poikittaiseen rakenneosaan (ts. siihen osaan joka todennäköisesti osuisi maahan ensimmäisenä traktorin kaatuessa).Työnnön kohdistuspisteen on sijaittava yhden kuudesosan verran suojarakenteen yläosan leveydestä ulkokulmasta sisäänpäin. Suojarakenteen leveytenä pidetään välimatkaa kahden traktorin pystysuoran keskitason suuntaisen linjan välillä, jotka sivuavat suojarakenteen äärimmäisiä ulkoreunoja vaakatasossa, joka sivuaa ylimpien poikittaisten rakenneosien yläosaa.Palkin pituuden tulee olla vähintään yksi kolmasosa suojarakenteen leveydestä (joka on kuvattu edellä) ja enintään 49 mm enemmän kuin tämä vähimmäispituus.Pituussuuntainen työntö tehdään takaa tai edestä liitteessä II olevan 3.1.1.1 kohdan mukaisesti.Testi keskeytetään jos:a) suojarakenteen absorboima deformaatioenergia on yhtä suuri tai suurempi kuin vaadittu energiapanos Eil 1 (jossa Eil 1 = 1,4 mt),b) suojarakenne tunkeutuu vapaaseen tilaan tai jättää vapaan tilan suojatta.1.3 Työntö sivulta (ks. liitteen IV kuva 1)Työntö kohdistetaan vaakasuoraan suorassa kulmassa traktorin pystysuoraan keskitasoon. Se kohdistetaan suojarakenteen äärimmäiseen yläreunaan pisteeseen, joka sijaitsee 300 mm eteenpäin istuimen vertailupisteestä, kun istuin on taaimmassa asennossaan (ks. 2.3.1. kohta). Jos suojarakenteessa on jokin uloke sillä sivulla, joka varmasti koskettaisi maata ensimmäisenä traktorin kaatuessa sivulle päin, kuormitus kohdistetaan tuohon kohtaan.Palkin on oltava käytön kannalta sopivan pitkä, mutta enintään 700 mm:n pituinen.Testi keskeytetään jos:a) suojarakenteen absorboima deformaatioenergia on vähintään yhtä suuri kuin vaadittu energiapanos Eis (jossa Eis = 1,75 mt), taib) suojarakenne työntyy vapaaseen tilaan tai jättää vapaan tilan suojatta.1.4 YlikuormitustestiYlikuormitustesti on suoritettava 1.2 ja 1.3 kohdan mutta ei 1.7 kohdan mukaisesti suoritetussa vaakasuorassa työnnössä syntyneen halkeaman tai repeämän jälkeen.Tämä vaatimus ei koske halkeamia ja repeämiä, jotka eivät vahingoita suojarakenteen rakenteellista eheyttä, esim. turvapaneelissa olevat halkeamat ja repeämät. Olemassaolevan halkeaman tai repeämän pituuden kasvaminen samoin kuin uusi alkava halkeama tai repeämä ovat testin aikana syntyneitä halkeamia tai repeämiä.Ylikuormitustestin energian tarpeen on kaikissa tapauksessa oltava verrannollinen edellisen testin tarpeeseen kuten alla eritellään.Testi keskeytetään jos:E'i = 1,20 Ei jossaEi on Eil 1, kun ylikuormitus suoritetaan pituussuuntaisen työnnön jälkeen jaEi on Eis, kun ylikuormitus suoritetaan sivusuuntaisen työnnön jälkeen.E'i mitataan sen alueen, joka sisältyy alkuperäisen kuormituksen voima-taipuma -kaavioon aina siihen pisteeseen saakka, jossa taakka poistetaan (Ea), ja ylikuormitustestin (E"i) voima-taipuma -kaavion kokonaisalueen summana (ks. liitteen IV kuva 4 c).Pisteessä, jossa E'i absorboituu, voima F'ei saa olla alle 0,8 Fmax.Uudet halkeamat tai repeämät tai tunkeutuminen vapaaseen tilaan tai vapaan tilan suojatta jättäminen kimmoisten taipumien vuoksi ovat sallittuja ylikuormitustestin aikana.1.5 Puristus takaaPalkki asetetaan takimmaisten ylimpien rakenneosien päälle ja puristusvoimien resultantin on sijaittava pystysuoralla pituussuuntaisella vertailutasolla. Käytetään voimaa Fr = 20 mt.Kun suojarakenteen katon takaosa ei kannata täyttä puristusvoimaa, voiman annettaan vaikuttaa, kunnes katto taipuu suojarakenteen yläosan ja sen traktorin etuosan osan, joka pystyy traktorin kaatuessa kannattamaan traktorin massan, yhdistävän tason suuntaiseksi. Sen jälkeen kuormitus poistetaan ja traktori tai puristusvoima asetetaan uudelleen siten, että palkki on sen suojarakenteen kohdan yläpuolella, joka kannattaisi traktoria sen kaatuessa kokonaan. Tämän jälkeen käytetään voimaa Fr.Voimaa Fr kohdistetaan vähintään viiden sekunnin ajan visuaalisesti todettavissa olevan taipuman lakkaamisen jälkeen.Testi keskeytetään, jos suojarakenne työntyy vapaaseen tilaan tai jättää vapaan tilan suojatta.1.6 Puristus edestäPalkki asetetaan etummaisten ylimpien rakenneosien päälle ja puristusvoimien resultanttivoiman on sijaittava pystysuoralla pitkittäisellä vertailutasolla. Käytetään voimaa Ff = 20 mt.Kun suojarakenteen katon etuosa ei kannata täyttä puristusvoimaa, voiman annetaan vaikuttaa, kunnes katto taipuu suojarakenteen yläosan ja sen traktorin etuosan osan, joka pystyy traktorin kaatuessa kannattamaan traktorin massan, yhdistävän tason suuntaiseksi. Sen jälkeen kuormitus poistetaan ja traktori tai puristusvoima asetetaan uudelleen siten, että palkki on sen suojarakenteen kohdan yläpuolella, joka kannattaisi traktoria sen kaatuessa kokonaan. Tämän jälkeen käytetään voimaa Ff.Voimaa Ff kohdistetaan vähintään viiden sekunnin ajan silloin erotettavissa olevan taipuman lakkaamisen jälkeen.Testi keskeytetään, jos rakenne tunkeutuu vapaaseen tilaan tai jättää vapaan tilan suojatta.1.7 Toinen pituussuuntainen työntöTaakka kohdistetaan vaakasuorassa traktorin pystysuoran keskiviivan suuntaisesti.Toinen pituussuuntainen työntö tehdään takaa tai edestä liitteessä II olevassa 3.1.1.1 kohdassa määritellyllä tavalla.Se kohdistetaan vastakkaiseen suuntaan kuin 1.2 kohdan pituussuuntainen työntö ja siitä kauimpana sijaitsevaan kulmaan.Se kohdistetaan suojarakenteen ylimpään poikittaiseen rakenneosaan (ts. siihen osaan joka todennäköisesti osuisi maahan ensimmäisenä traktorin kaatuessa).Taakan kohdistuspisteen on sijaittava yhden kuudesosan verran suojarakenteen yläosan leveydestä mitattuna ulkokulmasta sisäänpäin. Suojarakenteen leveytenä pidetään välimatkaa kahden traktorin pystysuoran keskitason suuntaisen linjan välillä, jotka sivuavat suojarakenteen äärimmäisiä ulkoreunoja vaakatasossa, joka sivuaa ylimpien poikittaisten rakenneosien yläosaa.Palkin pituuden tulee olla vähintään yksi kolmasosa suojarakenteen leveydestä (kuten edellä on selostettu) ja enintään 49 mm enemmän kuin tämä vähimmäispituus.Testi keskeytetään jos:a) puojarakenteeseen kohdistunut deformaatioenergia on yhtä suuri tai suurempi kuin vaadittu energiapanos Eil 2 (jossa Eil 2 = 0,35 mt), taib) suojarakenne työntyy vapaaseen tilaan tai jättää vapaan tilan suojatta.2. VAPAA TILA2.1 Vapaa tila havainnollistetaan liitteen IV kuvassa 6 ja se määritellään suhteessa pystysuoraan vertailutasoon, joka on yleensä pituussuunnassa traktoriin nähden ja kulkee 2.3 kohdassa esitetyn istuimen vertailupisteen ja ohjauspyörän keskikohdan kautta. Vertailutason oletetaan liikkuvan vaakasuoraan istuimen ja ohjauspyörän kanssa taakan kohdistamisen aikana, mutta pysyvän kohtisuorassa traktorin tai suojarakenteen lattiaan nähden, jos se on kiinnitetty joustavasti.Kun ohjauspyörä on säädettävä, sen asennon tulisi olla tavallisesti istuimella istuen ajettaessa käytettävä asento.2.2 Tilan rajat yksilöidään seuraavasti:2.2.1 250 mm vertailutason kummallakin puolella sijaitsevat pystytasot, jotka ulottuvat 300 mm ylöspäin istuimen vertailupisteestä;2.2.2 edellä 2.2.1 kohdan tasojen yläreunasta 900 mm:n enimmäiskorkeuteen istuimen vertailupisteen yläpuolelle ulottuvat yhdensuuntaiset tasot, jotka ovat kaltevia siten, että sillä puolella, jolta sivulle suuntautuva kuormitus kohdistetaan, olevan tason yläreuna sijaitsee vähintään 100 mm:n päässä vertailutasosta;2.2.3 900 mm istuimen vertailupisteen yläpuolella sijaitseva vaakataso;2.2.4 kalteva taso, joka on kohtisuorassa vertailutasoon nähden ja jolla on 900 mm suoraan istuimen vertailupisteen yläpuolella sijaitseva piste ja istuimen selkänojan takimmaisin piste;2.2.5 pinta, joka on tarvittaessa kaareva ja jossa on sarja kohtisuorassa vertailutasoon nähden olevia suoria linjoja, jotka ulottuvat istuimen takimmaisesta pisteestä alaspäin koskettaen istuimen selkänojaa koko sen pituudelta;2.2.6 kaareva pinta, joka on kohtisuorassa vertailutasoon nähden, jonka säde on 120 mm ja joka sivuaa 2.2.3 ja 2.2.4 kohdan tasoja;2.2.7 kaareva pinta, joka on kohtisuorassa vertailutasoon nähden, jonka säde on 900 mm ja joka ulottuu 400 mm eteenpäin 2.2.3 kohdan tasosta ja sivuaa sitä pisteessä, joka sijaitsee 150 mm istuimen vertailupisteestä eteenpäin;2.2.8 kalteva taso, joka on kohtisuorassa vertailutasoon nähden, liittyy 2.2.7 kohdan pintaan sen etureunassa ja kulkee 40 mm:n päässä ohjauspyörästä. Kun ohjauspyörä on yläasennossa, tämän tason korvaa 2.2.7 kohdan pintaa sivuava taso;2.2.9 pystytaso, joka on kohtisuorassa vertailutasoon nähden ja sijaitsee 40 mm ohjauspyörästä eteenpäin;2.2.10 istuimen vertailupisteen kautta kulkeva vaakataso.2.3 Istuimen sijainti ja istuimen vertailupiste2.3.1 Vapaan tilan määrittämiseksi 2.1 kohdassa istuimen on oltava mahdollisen vaakatason säätöalueen taaimmassa kohdassa. Istuin on asetettava pystytason säätöalueen ylimpään pisteeseen, kun tämä säätö on vaaka-asennon säädöstä riippumaton.Vertailupiste on osoitettava käyttämällä liitteen IV kuvissa 7 ja 8 havainnollistettua laitetta, jolla jäljitellään istuimella olevan ihmisen aiheuttamaa kuormitusta. Laitteen on muodostuttava istuinkaukalon levystä ja selkänojan levyistä. Alempi selkänojan levy liitetään lonkkien A ja lantion B kohdalta, ja liitoksen B korkeutta on voitava säädellä.2.3.2 Vertailupiste määritellään istuimen pitkittäisellä keskitasolla sijaitsevaksi pisteeksi, jossa alemman selkänojan tangentiaalitaso ja vaakataso leikkaavat. Tämä vaakataso leikkaa istuinkaukalon alemman pinnan 150 mm edellä mainitun tangentin edessä.2.3.3 Jos istuimessa on vapaasti joustava liikevara riippumatta siitä, voidaanko sitä säätää kuljettajan painon mukaan, istuin on asetettava tämän liikevaran keskikohtaan.Laite on asetettava istuimelle. Sitä on kuormitettava sitten 550 N:n voimalla pisteessä, joka sijaitsee 50 mm liitoksen A edessä, ja kahta selkänojan levyn osaa painetaan kevyesti tangentin suuntaisesti selkänojaa vasten.2.3.4 Jos ei ole mahdollista määrittää selkänojan kunkin alueen tarkkaa tangenttia (lantioalueen ylä- ja alapuolella), olisi meneteltävä seuraavasti:2.3.4.1 jos alemman alueen tarkka tangentti ei ole mahdollinen, selkänojan levyn alempaa osaa painetaan selkänojaa vasten pystysuoraan,2.3.4.2 jos ylemmän alueen tarkka tangentti ei ole mahdollinen, liitos B kiinnitetään 230 mm:n korkeudelle istuimen vertailupisteen yläpuolelle, jos selkänojan levyn alempi osa on pystysuora. Kahta selkänojan laudan osaa painetaan sitten kevyesti selkänojaa vasten.3. SUORITETTAVAT TARKASTUKSET JA MITTAUKSET3.1 Halkeamat ja repeämätTraktorin rakenneosissa, liitoksissa ja kiinnittimissä sekä niissä traktorin osissa, jotka välittävät kuormitusvoimaa, ei saa olla visuaalisella tarkastuksella todettavissa olevia halkeamia tai repeämiä, lukuun ottamatta seuraavia tapauksia, joissa ne on sallittu:3.1.1 jos ne eivät vahingoita suojarakenteen rakenteellista eheyttä, esim. turvapaneelin tai turvapaneelien kiinnitykseen käytettyjen piste- tai sidehitsisaumojen halkeamat ja repeämät,3.1.2 jos ne syntyvät viimeisessä puristustestissä (esitetään 1.5 kohdassa),3.1.3 jos niiden syntymisen jälkeen on suoritettu ylikuormitustesti tyydyttävästi,3.1.4 jos ne syntyvät ylikuormitustestissä.3.2 Vapaa tilaSuojarakenne on tutkittava jokaisen testin aikana, jotta nähtäisiin onko jokin suojarakenteen osa työntynyt 2.1 kohdassa määriteltyyn kuljettajan istuimen ympärillä olevaan vapaaseen tilaan. Lisäksi suojarakenne tarkastetaan, jotta voidaan määrittää onko vapaan tilan jokin osa suojarakenteen suojan ulkopuolella. Vapaan tilan katsotaan olevan suojarakenteen suojaaman tilan ulkopuolella, jos jokin sen osa olisi osunut maahan traktorin kaatuessa siihen suuntaan, mistä kuormitus tuli. Tällöin edellytetään renkaiden ja raidevälin säätöjen olevan pienimmät valmistajan ilmoittamat säädöt.3.3 Pysyvä taipumaSuojarakenteen pysyvä taipuma kirjataan testien jälkeen. Tätä tarkoitusta varten on kirjattava ennen testin alkua suojarakenteen tärkeimpien rakenneosien sijainti suhteessa istuimen vertailupisteeseen.LIITE IVKUVATKuva 1. Sivuttaistyönnön kohdistuspiste.Kuva 2. Pituussuuntaisen työnnön kohdistuspiste.Kuva 3. Esimerkki järjestelystä puristustestiä varten.Kuva 4 a. Tavanomainen työntö (kohdistettu energia E i).Kuva 4 b. Tavanomainen työntö (kuten kuvassa 4 a).Kuva 4 c. Ylikuormitustesti.Kuva 5. Kuvaus käsitteistä pysyvä taipuma, kimmoinen taipuma ja kokonaistaipuma.Kuva 6 a. Sivukuva vapaasta tilasta.Kuva 6 b. Kuva vapaasta tilasta edestä/takaa.Kuva 6 c. Isometrinen kuva.Kuva 7. Istuimen vertailupisteen määrittämisessä tarvittava laite.Kuva 8. Istuimen vertailupisteen määritysmenetelmä.>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE VMALLI>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE VIMERKITOsan ETY-tyyppihyväksyntämerkin muodostaa suorakulmio, jonka sisällä on pieni "e"-kirjain, ja sen jäljessä osan tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion tunnuskirjain, -kirjaimet tai -numero:>TAULUKON PAIKKA>Suorakulmion läheisyyteen on myös sijoitettava osan ETY-tyyppihyväksyntänumero, joka vastaa suojarakennetyypin ja sen traktoriin kiinnityksen lujuuden osalta annetun osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksen numeroa.Esimerkki osan ETY-tyyppihyväksyntämerkistä Osan ETY-tyyppihyväksyntämerkkiä on täydennettävä lisätunnuksella "S".>VIITTAUS KAAVIOON>Selitys: Edellä esitetty osan ETY-tyyppihyväksyntämerkillä varustettu suojarakenne on rakenne, jolle annettiin osan ETY-tyyppihyväksyntä Saksassa (e 1) numerolla 1471.>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE VIIMALLI OSAN ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUSLOMAKE>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE VIIIEDELLYTYKSET ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄLLE1. Traktorin valmistajan tai tämän edustajan on tehtävä hakemus traktorin ETY-tyyppihyväksyntää varten suojarakenteen lujuuden ja sen traktoriin kiinnityksen lujuuden osalta.2. Hyväksyttävää traktorityyppiä oleva traktori, johon asianmukaisesti hyväksytyt suojarakenne ja sen kiinnitysosat on asennettu, luovutetaan tyyppihyväksyntätestien suorittamisesta vastaaville tarkastuslaitoksille.3. Tyyppihyväksyntätestien suorittamisesta vastaavan tarkastuslaitoksen on tarkastettava, onko hyväksytty suojarakennetyyppi tarkoitettu asennettavaksi siihen traktorityyppiin, jota varten tyyppihyväksyntää haetaan. Sen on erityisesti varmistettava, että suojarakenteen kiinnitys vastaa sitä, joka testattiin osan ETY-tyyppihyväksynnän antamisen yhteydessä.4. ETY-tyyppihyväksynnän haltija voi pyytää sen laajentamista koskemaan muitakin suojarakennetyyppejä.5. Toimivaltaiset viranomaiset antavat tällaisen laajennuksen seuraavin edellytyksin:5.1 uudelle suojarakennetyypille ja sen kiinnitykselle traktoriin on annettu osan ETY-tyyppihyväksyntä;5.2 se on suunniteltu asennettavaksi traktorityyppiin, jota varten ETY-tyyppihyväksynnän laajennusta haetaan;5.3 suojarakenteen kiinnitys traktoriin vastaa sitä, joka on testattu osan ETY-tyyppihyväksynnän antamisen yhteydessä.6. Liitteessä IX olevan mallin mukainen todistus liitetään ETY-tyyppihyväksyntätodistukseen jokaisen annetun tai evätyn tyyppihyväksynnän tai tyyppihyväksynnän laajentamisen osalta.7. Jos traktorityypin ETY-tyyppihyväksyntähakemus esitetään samanaikaisesti siihen asennettavaksi tarkoitetun suojarakennetyypin osan ETY-tyyppihyväksyntähakemuksen kanssa, 2 ja 3 kohdassa vahvistettuja tarkastuksia ei tehdä.LIITE IXMALLI>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>


Avis juridique important

|

31991L0308

Neuvoston direktiivi 91/308/ETY, annettu 10 päivänä kesäkuuta 1991, rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä

Virallinen lehti nro L 166 , 28/06/1991 s. 0077 - 0083 Suomenk. erityispainos Alue 10 Nide 1 s. 0068  Ruotsink. erityispainos Alue 10 Nide 1 s. 0068

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 10 päivänä kesäkuuta 1991,rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä (91/308/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen sekä 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäluotto- ja rahoituslaitosten käyttäminen rikollisesta toiminnasta koituvan hyödyn pesuun, jäljempänä «rahanpesu», voi vakavasti vaarantaa kyseisen laitoksen luotettavuuden ja vakauden sekä koko rahoitusjärjestelmän uskottavuuden yleensä, jolloin se menettäisi suuren yleisön luottamuksen,jäsenvaltiot saattavat ryhtyä, koska yhteisössä ei ole ryhdytty toimiin rahanpesua varten, sellaisiin toimiin rahoitusjärjestelmiensä suojelemiseksi, jotka saattavat olla ristiriidassa yhtenäismarkkinoiden luomisen kanssa; rikollisen toimintansa helpottamiseksi rahanpesijät voisivat yrittää hyötyä yhtenäiseen rahoitusalueeseen liittyvästä pääoman liikkeiden ja rahoituspalvelujen tarjoamisen vapaudesta, jos yhteisön tasolla ei toteuteta tiettyjä yhteensovitustoimenpiteitä,rahanpesulla on ilmeinen vaikutus järjestäytyneen rikollisuuden yleensä ja erityisesti huumausaineiden kaupan lisääntymiseen; tietoisuus siitä, että rahanpesun vastustaminen on yksi tehokkaimmista keinoista vastustaa tätä rikollisuuden muotoa, joka on erityinen jäsenvaltioiden yhteiskuntiin kohdistuva uhka, kasvaa jatkuvasti,rahanpesua on vastustettava pääasiallisesti rikosoikeudellisin keinoin sekä oikeus- ja poliisiviranomaisten välisen kansainvälisen yhteistyön avulla, kuten on tehty huumausaineiden osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 Wienissä tehdyssä Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksessa huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittoman kaupan estämiseksi («La Convention des Nations unies contre le trafic illicite de stupéfiants et de substances psychotropes», jäljempänä «Wienin yleissopimus») ja yleisemmin suhteessa kaikkeen rikolliseen toimintaan 8 päivänä marraskuuta 1990 Strasbourgissa allekirjoitettavaksi avatussa rikoksesta koituvan hyödyn pesua, etsintää, takavarikkoa ja konfiskointia koskevassa Euroopan neuvoston yleissopimuksessa («La convention du Conseil de l'Europe relative au blanchiment, au dépistage, à la saisie et à la confiscation des produits du crime»),rikosoikeudellisen lähestymistavan ei kuitenkaan tulisi olla ainoa rahanpesun vastainen toimintamalli, sillä rahoitusjärjestelmän käyttäminen voi olla erittäin tehokasta; tässä yhteydessä on viitattava Euroopan neuvoston 27 päivänä kesäkuuta 1980 antamaan suositukseen ja «Group 10» -maiden pankkivalvontaviranomaisten joulukuussa 1988 Baselissa antamaan periaatejulistukseen, jotka kaksi asiakirjaa muodostavat merkittävän askeleen pyrittäessä estämään rahoitusjärjestelmän käyttöä rahanpesutarkoituksessa,rahanpesu suoritetaan tavallisesti kansainvälisesti, jolloin varojen rikollinen alkuperä on mahdollista peitellä paremmin; yksinomaan kansallisen tason toimien, joissa ei oteta huomioon kansainvälistä yhteensovittamista ja yhteistyötä, vaikutukset olisivat erittäin rajallisia,kaikkien yhteisön tällä alalla toteuttamien toimenpiteiden olisi oltava yhteensopivia muiden kansainvälisissä yhteyksissä toteutettujen toimenpiteiden kanssa; tässä suhteessa kaikissa yhteisön toimissa olisi otettava erityisesti huomioon seitsemän johtavan teollisuusmaan Pariisin huippukokouksen heinäkuussa 1989 perustaman rahoitusalan rahanpesutyöryhmän antamat suositukset,Euroopan parlamentti on useissa päätöslauselmissaan kehottanut laatimaan sellaisen laaja-alaisen yhteisön toimintaohjelman huumausaineiden kaupan vastustamiseksi, johon kuuluvat säännökset rahanpesun estämiseksi,tässä direktiivissä oleva rahanpesun määritelmä on johdettu Wienin yleissopimuksessa annetusta määritelmästä; koska rahanpesu ei kuitenkaan liity ainoastaan huumausainerikoksista koituvaan hyötyyn vaan myös muunlaisesta rikollisesta toiminnasta (kuten järjestäytynyt rikollisuus ja terrorismi) koituvaan hyötyyn, jäsenvaltioiden olisi lainsäädännössään ulotettava direktiivin vaikutukset tällaisistä toiminnoista koituvaan hyötyyn siinä määrin kuin niihin todennäköisesti liittyy rahanpesujärjestelyjä, jotka on aiheellista sanktioida tällä tavoin,rahanpesun kieltäminen jäsenvaltioiden lainsäädännössä sekä kieltoa tehostavat asianmukaiset toimet ja seuraamukset ovat tämän ilmiön vastustamisen välttämätön edellytys,siitä huolehtiminen, että luotto- ja rahoituslaitokset vaativat asiakkaitaan todistamaan henkilöllisyytensä, kun ne ryhtyvät liikesuhteisiin tai tekevät tietyn vähimmäistason ylittäviä liiketoimia, on tarpeen, jotta vältetään se, että rahanpesijät hyötyvät tuntemattomaksi jäämisestä rikollisen toimintansa harjoittamisessa; tällaiset säännökset tulisi myös mahdollisuuksien mukaan ulottaa koskemaan kaikkia edunsaajia,luotto- ja rahoituslaitosten on vähintään viiden vuoden ajan säilytettävä jäljennökset tai viitetiedot henkilöllisyyden todistamiseksi vaadituista asiakirjoista sekä liiketoimiin liittyvistä alkuperäisasiakirjoista tai niiden sellaisista jäljennöksistä, joita sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti voidaan käyttää oikeudenkäynnissä todisteina kaikissa rahanpesua koskevissa tutkimuksissa, muodostuvat todistusaineistot ja rekisterit,siitä huolehtiminen, että luotto- ja rahoituslaitokset tutkivat erityisen huolellisesti kaikki liiketoimet, jotka niiden käsityksen mukaan ovat luonteensa puolesta omiaan erityisesti olemaan yhteydessä rahanpesuun, on tärkeää rahoitusjärjestelmän vakauden ja moitteettomuuden säilyttämiseksi sekä rahanpesun vastustamiseksi; tätä varten niiden olisi kiinnitettävä erityistä huomiota sellaisia kolmansia maita koskeviin liiketoimiin, jotka eivät sovella rahanpesua vastaan yhteisön käyttämien sääntöjen kanssa vertailukelpoisia sääntöjä tai muita vastaavia, kansainvälisesti päätettyjä ja yhteisön omaksumia sääntöjä,tätä tarkoitusta varten jäsenvaltiot voivat pyytää luotto- ja rahoituslaitoksia kirjaamaan niiltä vaadittujen tutkimusten tulokset sekä huolehtimaan, että nuo tulokset ovat rahanpesun vastustamisesta vastuussa olevien viranomaisten saatavilla,sen estäminen, että rahoitusjärjestelmää käytetään rahanpesuun, on tehtävä, jota tämän ilmiön vastustamisesta vastuussa olevat viranomaiset eivät voi suorittaa ilman luotto- ja rahoituslaitosten sekä niitä valvovien viranomaisten yhteistyötä; pankkisalaisuudesta on tällaisissa tapauksissa luovuttava; pakollinen järjestelmä epäilyttävien liiketoimien ilmoittamiseksi, jolla varmistetaan, että tiedot toimitetaan kyseisten asiakkaiden tietämättä mainituille viranomaisille, on tehokkain keino tällaisen yhteistoiminnan harjoittamiseksi; erityinen oikeuttamissäännös on tarpeen luotto- ja rahoituslaitosten sekä niiden työntekijöiden ja johtajien vapauttamiseksi vastuusta tietojen paljastamista koskevien rajoitusten rikkomisesta,viranomaisten tämän direktiivin mukaisesti saamia tietoja ei saa käyttää muihin tarkoituksiin kuin rahanpesun vastustamiseksi; jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää, että näitä tietoja voidaan käyttää muihin tarkoituksiin,luotto- ja rahoituslaitosten tällä alalla käyttöön ottamat sisäiset valvontamenettelyt ja koulutusohjelmat ovat täydentäviä toimenpiteitä, joita ilman muut tässä direktiivissä tarkoitetut toimet voivat olla tehottomia,rahanpesua voidaan harjoittaa paitsi luotto- ja rahoituslaitoksissa myös muunlaisten ammattien ja yrityslajien yhteydessä, minkä takia jäsenvaltioiden on ulotettava tämän direktiivin säännökset kattamaan kokonaan tai osittain sellaiset ammatit ja yritykset, joiden toimintaa erityisen todennäköisesti käytetään rahanpesutarkoituksiin,on tärkeää, että jäsenvaltiot huolehtivat erityisen huolellisesti toiminnan yhteensovittamisesta yhteisössä niissä tapauksissa, joissa voidaan perustellusti epäillä, että rahanpesuun käytetään ammatteja tai toimintaa, joiden harjoittamisen ehdot on yhdenmukaistettu yhteisön tasolla,rahanpesun tehokkuus riippuu olennaisesti kansallisten täytäntöönpanotoimien tarkasta yhteensovittamisesta ja yhdenmukaistamisesta; tällainen useissa kansainvälisissä elimissä harjoitettu yhteensovittaminen ja yhdenmukaistaminen edellyttää yhteisön tasolla jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä yhteyskomiteassa, jakunkin jäsenvaltion on toteutettava aiheelliset toimenpiteet ja sanktioitava niiden rikkominen aiheellisella tavalla tämän direktiivin säännösten täydellisen soveltamisen varmistamiseksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetaan: P «luottolaitoksella» direktiivin 77/780/ETY (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/646/ETY (), 1 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa määriteltyjä luottolaitoksia, mukaan lukien tuon artiklan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetut sellaisten luottolaitosten yhteisössä sijaitsevat sivukonttorit, joiden kotipaikka on yhteisön ulkopuolella; P «rahoituslaitoksella» yritystä, joka ei ole luottolaitos ja jonka pääasiallisen toiminnan muodostaa yhden tai useamman direktiivin 89/646/ETY liitteessä olevan luettelon 2 P12 ja 14 kohtaan sisältyvän toiminnan harjoittaminen tai joka on direktiivin 79/267/ETY (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 90/619/ETY (), mukaisesti asianmukaisesti toimiluvan saanut vakuutusyhtiö, sikäli kuin se harjoittaa tuossa direktiivissä tarkoitettua toimintaa; tämä määritelmä kattaa sellaisten rahoituslaitosten yhteisön alueella sijaitsevat sivukonttorit, joiden kotipaikat ovat yhteisön ulkopuolella; P «rahanpesulla» seuraavaa toimintaa, jos sitä harjoitetaan tahallisesti: P  P varojen muuntaminen tai siirtäminen tietoisena siitä, että ne on saatu rikollisesta toiminnasta tai tällaiseen toimintaan osallistuen, tarkoituksin salata tai peittää niiden laiton alkuperä tai avustaa tällaisen toiminnan harjoittamiseen osallistuvaa hänen toimintansa oikeudellisilta seuraamuksilta välttymiseksi, P  P varojen todellisen luonteen, alkuperän, sijainnin, hallinnan, liikkeiden taikka niiden todellisen omistajan tai niitä koskevien oikeuksien salaaminen tai peittely tietoisena siitä, että kyseiset varat on saatu rikollisesta toiminnasta tai tällaiseen toimintaan osallistuen, P  P varojen hankkiminen, omistaminen tai käyttö tietoisena niiden vastaanottohetkellä siitä, että ne on saatu rikollisesta toiminnasta tai tällaiseen toimintaan osallistuen, P  P osallistuminen kolmessa edellä olevassa kohdassa tarkoitettuihin toimiin tai yhteenliittyminen niitä varten taikka niitä koskeva yritys, avunanto, yllytys, suosiminen ja neuvominen. P Tietoisuus, tahallisuus tai tarkoitus, jota mainittujen toimien tunnusmerkistössä edellytetään, on voitava todeta objektiivisten tosiasiallisten olosuhteiden perusteella.Rahanpesu on kyseessä myös vaikka rahanpesun kohteena olevat varat ovat saaneet alkunsa toisen jäsenvaltion alueella tai kolmannessa maassa suoritetuista toimista; P «varoilla» kaikenlaista varallisuutta kuten esineitä tai aineettomia oikeuksia, irtainta tai kiinteää omaisuutta sekä sellaisia oikeudellisia todistuksia ja asiakirjoja, jotka ovat osoituksena tällaisten varojen omistuksesta tai osuudesta niihin; P «rikollisella toiminnalla» Wienin yleissopimuksen 3 artiklan 1 kappaleen a kohdassa määriteltyä rikosta sekä kaikkea muuta kussakin jäsenvaltiossa tämän direktiivin soveltamista varten sellaiseksi määriteltyä rikollista toimintaa; P «toimivaltaisella viranomaisella» kansallisia viranomaisia, joilla lain tai asetuksen nojalla on valtuudet valvoa luottotai rahoituslaitoksia.2 artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava, että tässä direktiivissä määritelty rahanpesu kielletään.3 artikla1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että luotto- ja rahoituslaitokset vaativat asiakkaitaan todistamaan henkilöllisyytensä todistusvoimaisella asiakirjalla, kun ne aloittavat liikesuhteen, erityisesti kun ne avaavat tilin tai säästötilin taikka tarjoavat säilytyspalveluja.2. Vaatimus henkilöllisyyden todistamisesta koskee myös muita kuin 1 kohdassa tarkoitettuja asiakkaita silloin, kun heidän kanssaan suoritettavien liiketoimien kohteena oleva rahamäärä on vähintään 15 000 ecua, riippumatta siitä, suoritetaanko liiketoimi yhdellä kertaa tai useina erillisinä, ilmeisesti toisiinsa yhteydessä olevina toimina. Jos rahamäärä ei ole tiedossa ajankohtana, jona toimeen ryhdytään, kyseisen laitoksen on todettava henkilöllisyys heti kun se saa rahamäärän tietoonsa ja toteaa, että vähimmäismäärä on saavutettu.3. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, vaatimus henkilöllisyyden todistamisesta ei koske vakuutussopimuksia, joita direktiivissä 79/267/ETY tarkoitetut vakuutusyritykset tekevät tuon direktiivin soveltamisalaan kuuluvan toiminnan yhteydessä, jos kausittaisen vakuutusmaksun tai kausittaisten vakuutusmaksujen vuotuinen määrä ei ole enempää kuin 1 000 ecua tai jos yhdellä kertaa suoritettavan vakuutusmaksun määrä ei ole enempää kuin 2 500 ecua. Jos kausittaisen vakuutusmaksun tai kausittaisten vakuutusmaksujen vuotuista määrää korotetaan siten, että ne ylittävät 1 000 ecun vähimmäismäärän, vaaditaan henkilöllisyyden todistamista.4. Jäsenvaltiot voivat säätää, että henkilöllisyyden todistaminen ei ole pakollista sellaisten vakuutussopimusten osalta, jotka liittyvät työsopimukseen tai vakuutetun ammattiin perustuviin eläkejärjestelyihin, edellyttäen, että näihin sopimuksiin ei liity takaisinostolauseketta ja että niitä ei voida käyttää lainan vakuutena.5. Jos on epäilyksiä siitä, toimivatko edellisissä kohdissa tarkoitetut asiakkaat omaan lukuunsa, tai kun on varmaa, että he eivät toimi omaan lukuunsa, luotto- ja rahoituslaitosten on kohtuullisella tavalla koetettava hankkia tieto niiden todellisesta henkilöllisyydestä, joiden puolesta nuo asiakkaat toimivat.6. Luotto- ja rahoituslaitosten on suoritettava tällainen henkilöllisyyden toteaminen vaikka liiketoimen kohteena oleva rahamäärä jää säädettyjä vähimmäismääriä pienemmäksi, jos epäillään rahanpesua.7. Luotto- ja rahoituslaitosten ei tarvitse noudattaa tässä artiklassa säädettyä vaatimusta henkilöllisyyden todistamisesta, jos myös asiakas on tässä direktiivissä tarkoitettu luotto- tai rahoituslaitos.8. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuihin toimiin liittyvät vaatimukset henkilöllisyyden todistamisesta täyttyvät, kun todetaan, että liiketoimeen liittyvä maksu veloitetaan tililtä, joka on 1 kohdan vaatimusten mukaisesti avattu asiakkaan nimiin luottolaitoksessa.4 artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava, että luotto- ja rahoituslaitokset säilyttävät käytettäviksi todisteina rahanpesua koskevissa tutkimuksissa P henkilöllisyyden todistamisen osalta jäljennökset tai viitetiedot vaadituista asiakirjoista ainakin viiden vuoden ajan asiakassuhteen päättymisestä; P liiketoimien osalta alkuperäisistä asiakirjoista tai niiden sellaisista jäljennöksistä, joita sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti voidaan käyttää todisteina oikeudenkäynnissä, muodostuvat todistusaineistot ja rekisterit vähintään viiden vuoden ajan liiketoimien suorittamisesta.5 artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava, että luotto- ja rahoituslaitokset tutkivat erityisen huolellisesti kaikki liiketoimet, jotka niiden käsityksen mukaan ovat erityisesti luonteeltaan omiaan olemaan yhteydessä rahanpesuun.6 artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava, että luotto- ja rahoituslaitokset sekä niiden johtajat ja työntekijät ovat varauksettomasti yhteistyössä rahanpesun vastustamisesta vastuussa olevien viranomaisten kanssa P ilmoittamalla näille viranomaisille oma-aloitteisesti kaikista seikoista, jotka saattavat viitata rahanpesuun; P toimittamalla näille viranomaisille niiden pyynnöstä kaikki tarvittavat tiedot sovellettavassa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti.Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava sen jäsenvaltion, jossa laitos sijaitsee, niille viranomaisille, jotka ovat vastuussa rahanpesun vastustamisesta. Nämä tiedot toimittaa tavallisesti luotto- ja rahoituslaitoksen 11 artiklan 1 kohdassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti nimeämä henkilö tai henkilöt.Viranomaisille ensimmäisen kohdan mukaisesti toimitettuja tietoja saa käyttää vain rahanpesun vastustamiseksi. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää, että tällaisia tietoja saa käyttää myös muihin tarkoituksiin.7 artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava, että luotto- ja rahoituslaitokset ovat toteuttamatta liiketoimia, joiden ne tietävät tai epäilevät liittyvän rahanpesuun, ennen kuin ne ovat ilmoittaneet asiasta 6 artiklassa tarkoitetuille viranomaisille. Nämä viranomaiset voivat kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisesti antaa ohjeet olla toteuttamatta liiketointa. Jos tällaisen liiketoimen epäillään liittyvän rahanpesuun ja jos tällä tavoin sitä on mahdotonta jättää toteuttamatta tai se todennäköisesti vaikeuttaisi yrityksiä jäljittää epäillyn rahanpesujärjestelyn edunsaajia, kyseisten laitosten on ilmoitettava viranomaisille asiasta välittömästi jälkikäteen.8 artiklaLuotto- ja rahoituslaitokset, niiden johtajat tai työntekijät eivät saa ilmaista kyseiselle asiakkaalle tai kolmannelle henkilölle, että viranomaisille on 6 ja 7 artiklan mukaisesti toimitettu tietoja tai että rahanpesua tutkitaan.9 artiklaLuotto- tai rahoituslaitoksen työntekijän tai johtajan vilpittömässä mielessä ilmaisemat 6 ja 7 artiklassa tarkoitetut tiedot rahanpesun vastustamisesta vastuussa oleville viranomaisille ei ole sopimukseen eikä lakiin, asetuksiin tai hallinnollisiin määräyksiin perustuvan, tietojen ilmaisemista koskevan rajoituksen rikkomista eikä luotto- tai rahoituslaitosta taikka sen johtajia tai työntekijöitä voida asettaa minkäänlaiseen vastuuseen sen perusteella.10 artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava, että toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat luotto- tai rahoituslaitoksissa suorittamiensa tarkastusten yhteydessä tai muulla tavoin selville saamansa tiedot, jotka voivat olla todisteena rahanpesusta, rahanpesun vastustamisesta vastuussa oleville viranomaisille.11 artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava, että luotto- ja rahoituslaitokset:1) ottavat käyttöön riittävät sisäiset tarkastus- ja tiedonantomenettelyt rahanpesuun liittyvien järjestelyjen estämiseksi ja ehkäisemiseksi;2) toteuttavat aiheelliset toimenpiteet tiedottaakseen tämän direktiivin säännöksistä työntekijöilleen. Näihin toimenpiteisiin tulee sisältyä, että asianomaiset työntekijät osallistuvat erityisiin koulutusohjelmiin, jotka auttavat heitä tunnistamaan rahanpesuun mahdollisesti liittyviä järjestelyjä, sekä, että heitä opastetaan tällaisissa tapauksissa soveltuvista menettelytavoista.12 artiklaJäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tämän direktiivin säännökset ulotetaan kokonaan tai osittain koskemaan sellaisia ammatteja ja yrityslajeja, joissa ei ole kyse 1 artiklassa tarkoitetuista luotto- ja rahoituslaitoksista, mutta joissa harjoitettava toiminta soveltuu erityisesti käytettäväksi rahanpesutarkoituksiin.13 artikla1. Komission yhteyteen perustetaan yhteyskomitea, jäljempänä «komitea». Sen tehtävänä on:a)helpottaa tämän direktiivin yhdenmukaista täytäntöönpanoa käymällä säännöllisiä keskusteluja niistä tämän direktiivin soveltamisessa ilmenneistä käytännön ongelmista, joiden osalta sitä pidetään hyödyllisenä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 169 ja 170 artiklan soveltamista;b)helpottaa jäsenvaltioiden välisiä neuvotteluja niistä ankarammista vaatimuksista ja velvollisuuksista tai lisävaatimuksista ja lisävelvollisuuksista, joita jäsenvaltiot voivat kansallisesti asettaa;c)antaa tarvittaessa komissiolle neuvoja tähän direktiiviin tehtävistä lisäyksistä ja muutoksista taikka mukauttamisista, joita pidetään tarpeellisina erityisesti 12 artiklan vaikutusten yhdenmukaistamiseksi;d)tutkia, tulisiko jokin ammatti tai yrityksen laji sisällyttää 12 artiklan soveltamisalaan, jos todetaan, että tällaista ammattia tai yrityslajia on jossakin jäsenvaltiossa käytetty rahanpesutarkoituksiin.2. Komitean tehtävänä ei ole arvioida toimivaltaisten viranomaisten yksittäisissä tapauksissa tekemiä ratkaisuja.3. Komiteassa ovat jäsenvaltioiden nimeämät henkilöt ja komission edustajat. Komissio huolehtii sihteeristötehtävistä. Puheenjohtajana on komission edustaja. Puheenjohtaja kutsuu komitean kokoukset koolle joko omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion valtuuskunnan pyynnöstä.14 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin kaikkia säännöksiä noudatetaan varauksettomasti ja erityisesti määrättävä tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi annettujen säännösten rikkomisen seuraamuksista.15 artiklaJäsenvaltiot voivat antaa tai pitää voimassa ankarampia rahanpesua koskevia säännöksiä tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.16 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä.2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiivin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä tällainen viittaus. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.17 artiklaVuoden kuluttua 1 päivästä tammikuuta 1993 komissio laatii aina tarvittaessa ja vähintään kolmen vuoden välein kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja antaa sen Euroopan parlamentille ja neuvostolle.18 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 10 päivänä kesäkuuta 1991.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ.-C. JUNCKER() EYVL N:o C 106, 28.4.1990, s. 6 ja EYVL N:o C 319, 19.12.1990, s. 9() EYVL N:o C 324, 24.12.1990, s. 264 ja EYVL N:o C 129, 20.5.1991() EYVL N:o C 332, 31.12.1990, s. 86() EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30() EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1() EYVL N:o L 63, 13.3.1979, s. 1() EYVL N:o L 330, 29.11.1990, s. 50