Avis juridique important

|

31998L0056

Neuvoston direktiivi 98/56/EY, annettu 20 päivänä heinäkuuta 1998, koristekasvien lisäysaineiston pitämisestä kaupan

Virallinen lehti nro L 226 , 13/08/1998 s. 0016 - 0023

NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/56/EY,annettu 20 päivänä heinäkuuta 1998,koristekasvien lisäysaineiston pitämisestä kaupan EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, että(1) koristekasvien tuotannolla on tärkeä asema yhteisön maataloudessa,(2) koristekasvien tuotannossa tyydyttävät tulokset riippuvat paljolti niiden lisäykseen käytettävän aineiston laadusta ja terveydestä,(3) yhdenmukaisten vaatimusten luominen yhteisön tasolla takaa sen, että ostajat saavat koko yhteisön alueella tervettä ja hyvälaatuista lisäysaineistoa,(4) näiden yhdenmukaisten vaatimusten on kasvien terveyden osalta vastattava kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen ja siellä leviämisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 21 päivänä joulukuuta 1976 annettua neuvoston direktiiviä 77/93/ETY (4),(5) olisi vahvistettava yhteisön säännöt kaikille yhteisön koristekasvisuvuille ja -lajeille, lukuun ottamatta niitä, jotka sisältyvät luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä 9 päivänä joulukuuta 1996 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 338/97 (5),(6) yhteisön sääntöjä ei ole tarkoituksenmukaista soveltaa lisäysaineiston pitämiseen kaupan, jos voidaan osoittaa, että nämä kasvit ja aineisto on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin, koska näissä maissa voimassa olevat säännökset voivat poiketa tämän direktiivin säännöksistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 77/93/ETY kasvien terveyttä koskevien säännösten soveltamista,(7) kasvien terveyttä ja laatua koskevien vaatimusten vahvistaminen kullekin koristekasvisuvulle ja -lajille edellyttää pitkäjänteistä ja perusteellista teknistä ja tieteellistä tutkimusta; näiden vaatimusten määrittelemiseksi olisi vahvistettava menettely,(8) lisäysaineiston toimittajien on ensisijaisesti varmistettava, että heidän tuotteensa ovat tämän direktiivin edellytysten mukaiset,(9) jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on valvonnassaan ja tarkastuksissaan varmistettava, että toimittajat noudattavat näitä edellytyksiä,(10) olisi otettava käyttöön yhteisön valvontatoimenpiteet tämän direktiivin vaatimusten yhdenmukaisen soveltamisen takaamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa,(11) lisäysaineiston ostajien edun mukaista on, että lajikkeiden tai kasviryhmien nimet tunnetaan ja niiden tunnistettavuus turvataan,(12) koristekasvialan erityisominaisuudet ovat tässä monimutkaistava tekijä; sen vuoksi edellä esitetty tavoite voitaisiin parhaiten saavuttaa joko lajikkeen yleisellä tuntemuksella tai kasviryhmien tai -lajikkeiden ollessa kyseessä sillä, että käytettävissä on toimittajan laatima ja ylläpitämä kuvaus niistä,(13) lisäysaineiston tunnistettavuuden ja asianmukaisen kaupan pitämisen varmistamiseksi on tärkeää antaa yhteisön säännöt erien erottamisesta ja kaupan pitämisestä; päällysmerkinnöissä olisi ilmoitettava tarvittavat tiedot sekä virallista tarkastusta että tuottajaa varten,(14) väliaikaisten saantivaikeuksien varalta olisi annettava säännöt, jotka mahdollistavat tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia lievemmät vaatimukset täyttävän lisäysaineiston pitämisen kaupan,(15) olisi säädettävä mahdollisuudesta saattaa kolmansissa maissa tuotetun lisäysaineiston kaupan pitäminen yhteisössä luvanvaraiseksi, jos siitä kaikissa tapauksissa voidaan antaa samanlaiset takeet kuin yhteisössä tuotetusta lisäysaineistosta ja jos se on yhteisön säännösten mukaista,(16) jäsenvaltioissa käytettävien teknisten tarkastusmenetelmien yhdenmukaistamiseksi sekä yhteisössä ja kolmansissa maissa tuotetun lisäysaineiston vertaamiseksi keskenään on syytä järjestää vertailukokeita, jotta voidaan todeta, ovatko nämä tuotteet tämän direktiivin säännösten mukaiset,(17) tämän direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon helpottamiseksi komission tehtäväksi olisi annettava toimenpiteiden vahvistaminen tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi; nämä toimenpiteet olisi toteutettava menettelyllä, johon kuuluu komission ja jäsenvaltioiden tiivis yhteistyö koristekasveja ja niiden lisäysaineistoa käsittelevässä pysyvässä komiteassa,(18) koristekasvien ja niiden lisäysaineiston pitämisestä kaupan 19 päivänä joulukuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/682/ETY (6) otetaan käyttöön yhdenmukaiset edellytykset yhteisön tasolla sen varmistamiseksi, että ostajat yhteisössä saavat tervettä ja hyvälaatuista lisäysaineistoa ja koristekasveja,(19) jäsenvaltioissa on ilmennyt vaikeuksia mainitun direktiivin tulkinnassa ja saattamisessa osaksi kansainvälistä lainsäädäntöä,(20) mainittua direktiiviä pidetään soveltuvana sisällytettäväksi SLIM-aloitteeseen (sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistaminen), jonka komissio pani alulle toukokuussa 1996,(21) SLIMin koristekasveja käsittelevä ryhmä on tehnyt useita suosituksia mainitun direktiivin yksinkertaistamiseksi; suositukset sisältyvät komission SLIM-aloitetta koskevaan tiedonantoon neuvostolle ja Euroopan parlamentille,(22) kyseiset suositukset liittyivät henkilöihin, joita mainitun direktiivin mukaan valvotaan, direktiivin kattamiin lajeihin, lajikkeiden aitouteen, sen suhteeseen direktiiviin 77/93/ETY ja kolmannen maan säännösten vastaavuuteen, ja(23) suositusten tarkastelun tuloksena on suotavaa muuttaa mainitun direktiivin tiettyjä säännöksiä; kyseisten muutosten lukumäärän vuoksi direktiivi olisi selkeyden vuoksi muotoiltava uudelleen,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I OSASTO SOVELTAMISALA 1 artikla 1. Tätä direktiiviä sovelletaan koristekasvien lisäysaineiston kaupan pitämiseen yhteisössä. Tällä ei kuitenkaan rajoiteta asetuksessa (EY) N:o 338/97 luonnonvaraisten kasvien suojelusta annettujen sääntöjen, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/62/EY (7) pakkauksista ja pakkausjätteistä vahvistettujen sääntöjen, ja jollei tässä direktiivissä toisin säädetä tai siinä säädetyn perusteella, direktiivissä 77/93/ETY kasvien terveydestä vahvistettujen sääntöjen soveltamista.2. Tämä direktiivi ei koske- lisäysaineistoa, joka todistetusti on tarkoitettu vietäväksi kolmansiin maihin, joka on sellaiseksi tunnistettavissa ja joka pidetään riittävästi eristettynä- lisäysaineistoa, josta saatavia tuotteita ei ole aiottu käytettäväksi koristetarkoituksiin, jos se kuuluu tällaisen aineiston kaupan pitämistä koskevan yhteisön muun lainsäädännön piiriin.3. Jäljempänä 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti voidaan päättää, että tämän direktiivin joitain tai kaikkia edellytyksiä ei sovelleta tiettyjen lajien tai kasviryhmien siemenien osalta silloin, kun ne on tarkoitettu edelleen lisäysaineiston tuotantoa varten ja kun kyseisten siemenien laadulla ja niistä kasvatettujen lisäysainesten laadulla ei ole merkittävää yhteyttä.II OSASTO MÄÄRITELMÄT 2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:1. "lisäysaineistolla" kasviaineistoa, joka on tarkoitettu:- koristekasvien lisäykseen; tai- koristekasvien tuotantoon; kun kyseessä on kokonaisista kasveista tapahtuva tuotanto, tätä määritelmää sovelletaan kuitenkin ainoastaan sikäli kuin tuloksena saatu koristekasvi on tarkoitettu pidettäväksi edelleen kaupan;"lisäyksellä" vegetatiivisin tai muilla keinoin tapahtuvaa lisääntymistä;2. "toimittajalla" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka harjoittaa ammattimaisesti koristekasvien lisäysaineiston pitämistä kaupan tai sen tuontia;3. "kaupan pitämisellä" toimittajan harjoittamaa myyntiä tai toimittamista toiselle henkilölle; "myyntiin" sisältyy saatavilla tai varastossa pitäminen, myyntitarkoituksessa esillä pitäminen, myytäväksi tarjoaminen;4. "toimivaltaisella viranomaisella":a) jäsenvaltion kansallisen hallituksen valvonnassa asettamaa tai nimeämää yhtä keskusviranomaista, joka on vastuussa laatuun liittyvistä kysymyksistä;b) valtion viranomaista, joka on nimetty- kansallisella tasolla tai- alueellisella tasolla kansallisten viranomaisten valvontaan kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntöä noudattaen.Edellä tarkoitetut viranomaiset voivat kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti siirtää tässä direktiivissä tarkoitetut tehtävänsä alaisenaan ja valvonnassaan suoritettaviksi jollekin julkis- tai yksityisoikeudelliselle oikeushenkilölle, joka virallisesti hyväksyttyjen sääntöjensä mukaan hoitaa yksinomaan erityisiä julkisia tehtäviä, jos tämä oikeushenkilö tai sen jäsenet eivät saa mitään henkilökohtaista etua toteuttamistaan toimenpiteistä.Lisäksi voidaan 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen hyväksyä muu a alakohdassa tarkoitetun viranomaisen puolesta asetettu, mainitun viranomaisen alaisena ja valvonnassa toimiva oikeushenkilö, jos tämä oikeushenkilö ei saa mitään henkilökohtaista etua toteuttamistaan toimenpiteistä.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimivaltaiset viranomaisensa.Komissio toimittaa nämä tiedot muille jäsenvaltioille;5. "erällä" joukkoa yhden tavaran yksiköitä, jotka voidaan tunnistaa koostumuksensa ja alkuperänsä homogeenisuuden perusteella.III OSASTO LISÄYSAINEISTOA KOSKEVAT VAATIMUKSET 3 artikla 1. Toimittajat voivat pitää lisäysaineistoa kaupan ainoastaan, jos se täyttää tämän direktiivin vaatimukset.2. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta lisäysaineistoon, joka on tarkoitettu:a) kokeisiin tai tieteellisiin tarkoituksiin;b) jalostusta varten;c) geneettisen monimuotoisuuden säilyttämiseen.3. Yksityiskohtaiset säännöt 2 kohdan soveltamisesta voidaan antaa 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.4 artikla Lisäysaineiston on tarvittaessa vastattava asianmukaisia direktiivissä 77/93/ETY säädettyjä kasvinterveyttä koskevia vaatimuksia.5 artikla 1. Rajoittamatta kuitenkaan 1 ja 4 artiklan säännösten soveltamista kaupan pidettävän lisäysaineiston- on oltava lajiominaisuuksiltaan tyydyttävää ja ainakin silmämääräisesti käytännöllisesti katsoen vailla haitallisia organismeja, jotka huonontavat laatua, tai vailla sellaisia merkkejä tai oireita, jotka vähentävät sen käyttökelpoisuutta;- on oltava käytännöllisesti katsoen vailla vikoja, jotka huonontavat sen laatua, kun sitä käytetään lisäysaineistona;- elinvoiman ja koon on oltava käyttökelpoisuuden kannalta tyydyttäviä;- siemenillä on oltava tyydyttävä itämiskyky;- jos sitä pidetään kaupan 9 artiklan mukaisesti viittaamalla lajikkeeseen, lajikeominaisuuksien ja lajikepuhtauden on oltava tyydyttävät.2. Lisäysaineisto, joka ei ole käytännöllisesti katsoen vailla näkyviä merkkejä tai oireita haitallisista organismeista, käsitellään sopivalla tavalla tai poistetaan tarvittaessa.3. Citrus-suvun lisäysaineiston osalta on noudatettava lisäksi seuraavia säännöksiä:a) niiden on oltava peräisin lähtöaineistosta, joka on tarkastettu ja jossa ei ole todettu olevan oireita viruksista, mykoplasmoista ja taudeista;b) niiden on oltava tarkastettuja ja käytännöllisesti katsoen vailla näitä viruksia, mykoplasmoja tai tauteja viimeisimmän kasvukauden alusta; jac) vartettaessa on käytettävä sellaisia perusrunkoja, jotka eivät ole alttiita viruksen kaltaisille taudinaiheuttajille.4. Kukkasipulien osalta on noudatettava lisäksi seuraavia säännöksiä:- lisäysaineiston on oltava suoraan peräisin aineistosta, joka kasvuston kasvamisvaiheessa on tarkastettu ja jonka on todettu olevan käytännöllisesti katsoen vailla haitallisia organismeja ja tauteja sekä merkkejä ja oireita niistä.5. Jäljempänä 18 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tietylle suvulle tai lajille voidaan laatia luettelo, jossa vahvistetaan ne laatua koskevat lisäedellytykset, jotka lisäysaineiston on kaupan pidettäessä täytettävä. Suku tai laji merkitään luetteloon ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseiset lisäsäännöt voidaan osoittaa tarpeellisiksi. Tarpeellisuus määritellään seuraavin perustein:- kyseisen suvun tai lajin lisäysaineiston laatu aiheuttaa ongelmia, jotka voidaan tyydyttävästi poistaa ainoastaan lainsäädännön avulla;- kyseisen suvun tai lajin lisäysaineistoa koskevan kaupan taloudellinen merkitys;- yhdenmukaisuus kansainvälisten standardien kanssa sellaisten tuhoeläinten osalta, joita ei koske karanteeni.IV OSASTO VAATIMUKSET, JOTKA LISÄYSAINEISTON TOIMITTAJIEN ON TÄYTETTÄVÄ6 artikla 1. Toimittajat on rekisteröitävä virallisesti tämän direktiivin mukaisen toiminnan osalta sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista. Toimivaltainen viranomainen voi pitää toimittajia, jotka on jo rekisteröity direktiivin 77/93/ETY mukaisesti, hyväksyttyinä tämän direktiivin mukaisesti. Kyseisten toimittajien on kuitenkin noudatettava tämän direktiivin vaatimuksia.2. Mitä 1 kohdassa säädetään ei kuitenkaan sovelleta toimittajiin, jotka pitävät tuotteita kaupan ainoastaan henkilöille, jotka eivät harjoita ammattimaisesti koristekasvien tai niiden lisäysaineiston tuotantoa tai myyntiä. Kyseisten toimittajien on kuitenkin noudatettava tämän direktiivin vaatimuksia.7 artikla 1. Lisäysaineistoa tuottavien toimittajien on:- tunnistettava ja valvottava niitä tuotantoprosessin kriittisiä kohtia, jotka vaikuttavat aineiston laatuun;- pidettävä vastuussa olevan toimivaltaisen viranomaisen mahdollisesti suorittamaa tarkastusta varten kirjaa ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetusta valvonnasta;- tarvittaessa otettava näytteitä asianmukaisin laittein varustetussa ja asiantuntemuksen omaavassa laboratoriossa tehtäviä analyysejä varten;- varmistettava, että lisäysaineistoerät ovat selvästi tunnistettavissa tuotannon aikana.2. Jos lisäysaineiston tuotantoa harjoittavan toimittajan tiloissa tavataan direktiivissä 77/93/ETY lueteltu tai 5 artiklan 5 kohdan mukaisesti laadittujen toimenpiteiden luettelon mukainen haitallinen organismi, toimittajan on ilmoitettava siitä toimivaltaiselle viranomaiselle ja hänen on toteutettava kyseisen viranomaisen määräämät toimenpiteet.3. Kaupan pidettävän lisäysaineiston osalta rekisteröityjen toimittajien on säilytettävä myyntiä ja hankintaa koskevat tiedot vähintään 12 kuukauden ajan.4. Edellä 1 kohdan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt voidaan antaa 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.V OSASTO LISÄYSAINEISTON KAUPAN PITÄMINEN JA MERKINNÄT 8 artikla 1. Lisäysaineistoa pidetään kaupan erinä. Lisäysaineiston eri eriä voidaan kuitenkin pitää kaupan yhtenä lähetyksenä edellyttäen että toimittaja pitää rekisteriä eri erien koostumuksesta ja alkuperästä.2. Kaupan pidettävän lisäysaineiston mukana on oltava toimittajan tekemä merkintä tai muu asiakirja.3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuja merkintöjä tai asiakirjaa koskevat vaatimukset vahvistetaan 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Kun kyseessä on lisäysaineiston pitäminen kaupan henkilöille, jotka eivät harjoita ammattimaisesti koristekasvien tai muun lisäysaineiston tuotantoa tai myyntiä, merkintöjä koskevat vaatimukset voidaan rajoittaa asianmukaisiksi tuotetiedoiksi. Lisäysaineiston pakkaamista koskevat vaatimukset voidaan vahvistaa samaa menettelyä noudattaen.4. Mitä 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta sellaiseen lisäysaineistoon, jota pidetään kaupan henkilöille, jotka eivät harjoita ammattimaisesti koristekasvien tai niiden lisäysaineiston tuotantoa tai kauppaa.9 artikla 1. Lisäysaineistoa voidaan pitää kaupan lajikkeen osalta ainoastaan, jos kyseinen lajike on- suojattu laillisesti kasvilajikkeiden suojaamisjärjestelmällä uusien lajikkeiden suojaamista koskevien säännösten mukaisesti, tai- rekisteröity virallisesti, tai- yleisesti tunnettu tai- lisätty toimittajan ylläpitämään luetteloon yksityiskohtaisine kuvauksineen ja nimineen. Kyseiset luettelot on laadittava hyväksyttyjen kansainvälisten ohjeiden mukaisesti, silloin kun niitä voidaan soveltaa. Luettelojen on oltava tarvittaessa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisen toimielimen käytettävissä.2. Kunkin lajikkeen on mahdollisuuksien mukaan oltava samanniminen kaikissa jäsenvaltioissa täytäntöönpanotoimenpiteiden mukaisesti, jotka voidaan hyväksyä 17 artiklan säännösten mukaisesti tai niiden puuttuessa hyväksyttyjen kansainvälisten ohjeiden mukaisesti.3. Jos lisäysaineistoa pidetään kaupan käyttäen viittausta kasviryhmään 1 kohdassa tarkoitetun lajikkeen asemesta, toimittajan on ilmoitettava kasviryhmä siten, että vältetään sen sekoittuminen mihinkään lajikenimeen.4. Täydentäviä säännöksiä 1 kohdan neljännen luetelmakohdan soveltamiseksi voidaan antaa 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.VI OSASTO LIEVEMMÄT VAATIMUKSET TÄYTTÄVÄ LISÄYSAINEISTO 10 artikla Jos tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset täyttävän lisäysaineiston saannissa on väliaikaisia vaikeuksia, joita ei voida ratkaista yhteisössä, voidaan 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen antaa säännöt lievemmät vaatimukset täyttävän lisäysaineiston pitämisestä kaupan.VII OSASTO KOLMANSISSA MAISSA TUOTETTU LISÄYSAINEISTO 11 artikla 1. Jäljempänä 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen päätetään, antaako kolmannessa maassa tuotettu lisäysaineisto kaikilta osin vastaavat takuut kuin yhteisössä tämän direktiivin mukaisesti tuotettu lisäysaineisto erityisesti laadun, tunnistettavuuden ja kasvinterveyden osalta.2. Edellä 1 kohdan päätöstä odotettaessa lisäysaineistoa voidaan tuoda kolmansista maista ainoastaan sillä edellytyksellä, että tuova toimittaja varmistaa tuotavan lisäysaineiston antavan kaikilta osin vastaavat takuut kuin yhteisössä tämän direktiivin mukaisesti tuotettu lisäysaineisto erityisesti laadun, tunnistettavuuden ja kasvinterveyden osalta.3. Tuojan on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaisille 2 kohdan mukaisesti tuodusta lisäysaineistosta ja säilytettävä kolmannessa maassa olevan sopimuspuolen kanssa tehtyä sopimusta koskevat asiakirjat.4. Noudatettavaan menettelyyn liittyvät täytäntöönpanotoimenpiteet ja tuojalta edellytetyt lisävaatimukset voidaan vahvistaa 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.VIII OSASTO VALVONTATOIMENPITEET JA YLEISET SÄÄNNÖKSET 12 artikla 1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että toimittajat toteuttavat kaikki tarpeelliset toimenpiteet taatakseen tämän direktiivin vaatimusten noudattamisen. Tätä varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että lisäysaineisto tarkastetaan virallisesti:- ainakin pistokokein; ja- ainakin sikäli kuin kyseessä on kaupan pitäminen henkilöille, jotka harjoittavat ammattimaisesti koriste kasvien tai niiden lisäysaineiston tuotantoa tai kauppaa,vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi. Jäsenvaltiot voivat ottaa myös näytteitä vaatimustenmukaisuuden varmistamiseksi. Tarkastusten ja valvonnan toteuttamiseksi toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava vapaa pääsy toimittajan toimitilojen kaikkiin osiin kaikkina asianmukaisina aikoina.Komissio antaa neuvostolle 31 päivään joulukuuta 2002 mennessä kertomuksen valvontajärjestelyjen toiminnasta sekä tarkoituksenmukaisia ehdotuksia, joihin voi tarvittaessa kuulua ehdotuksia tämän direktiivin vaatimusten poistamisesta vähittäiskaupan osalta.2. Tämän direktiivin mukaisia virallisia tarkastuksia koskevat yksityiskohtaiset soveltamismenettelyt voidaan vahvistaa 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.13 artikla 1. Jos 12 artiklassa tarkoitetuissa virallisissa tarkastuksissa tai 14 artiklassa säädetyissä kokeissa todetaan, että lisäysaineisto ei täytä tämän direktiivin vaatimuksia, toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava siitä, että toimittaja toteuttaa asianmukaiset korjaavat toimenpiteet tai, jos se ei ole mahdollista, kiellettävä kyseisen lisäysaineiston kaupan pitäminen yhteisössä.2. Jos todetaan, että tietyn toimittajan kaupan pitämä lisäysaineisto ei ole tämän direktiivin vaatimusten mukaista, kyseisen jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että tämän toimittajan osalta toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet.3. Toimenpiteet, jotka toteutetaan 2 kohdan mukaisesti, on peruutettava heti, jos riittävällä varmuudella voidaan osoittaa, että toimittajan kaupan pidettäväksi tarkoittama lisäysaineisto täyttää vastaisuudessa tämän direktiivin vaatimukset ja edellytykset.14 artikla 1. Jäsenvaltioissa on tarvittaessa tehtävä näytteille kokeita ja testejä, jotta varmistetaan, että lisäysaineisto täyttää tämän direktiivin vaatimukset ja edellytykset. Komissio voi tarkastuttaa kokeet jäsenvaltioiden ja komission edustajilla.2. Jäljempänä 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan päättää, että on tarpeen suorittaa yhteisön kokeita ja testejä samaan tarkoitukseen kuin 1 kohdassa. Komissio voi tarkastuttaa yhteisön kokeet jäsenvaltioiden ja komission edustajilla.3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja kokeita tai testejä on käytettävä lisäysaineiston teknisten tarkastusmenetelmien yhdenmukaistamiseen. Koe- ja testaustoiminnan edistymistä koskevat kertomukset lähetetään komissiolle ja toimitetaan 17 artiklassa tarkoitetulle komitealle.4. Komissio huolehtii tarvittaessa siitä, että 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut kokeet koordinoidaan, toteutetaan ja tarkastetaan sekä koetulokset arvioidaan 17 artiklassa tarkoitetun komitean puitteissa. Kun ilmenee ongelmia direktiivin 77/93/ETY soveltamisalaan kuuluvien organismien osalta, komissio ilmoittaa asiasta pysyvälle kasvinterveyskomitealle, jota kuullaan myös yhteisössä toteutettavien kokeiden koesuunnitelmien osalta silloin, kun ne koskevat direktiivin 77/93/ETY soveltamisalaan kuuluvia organismeja. Kokeisiin voidaan sisällyttää myös kolmansissa maissa tuotettu lisäysaineisto.15 artikla Tämän direktiivin vaatimukset täyttävän lisäysaineiston kaupan pitämisen osalta ei saa antaa muita toimittajaa, laatua, kasvinterveyttä, merkintöjä ja pakkaamista koskevia rajoituksia kuin tässä direktiivissä säädetyt rajoitukset.16 artikla Jäljempänä 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen jäsenvaltio voidaan sen omasta pyynnöstä ja tietyin edellytyksin kokonaan tai osittain vapauttaa velvoitteesta soveltaa tiettyjä tämän direktiivin säännöksiä tiettyjen sukujen tai lajien sellaisten lisäysaineistotyyppien kohdalla, joiden tuotannolla on vähäinen taloudellinen merkitys sen alueella, jollei se ole ristiriidassa 15 artiklan kanssa.IX OSASTO KOMITEAMENETTELY 17 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, komissiota avustaa komitea, jonka nimenä on koristekasvien lisäysaineistoa käsittelevä pysyvä komitea ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2. Komission edustaja tekee pysyvälle komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Pysyvä komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. a) Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi.b) Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle.Tällöin:- komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä;- neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa.4. Komitea voi puheenjohtajansa tai jonkin jäsenvaltion pyynnöstä tarkastella mitä tahansa tämän direktiivin alaan liittyvää asiaa.18 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, komissiota avustaa koristekasveja ja niiden lisäysaineistoa käsittelevä pysyvä komitea, jonka puheenjohtajana on komission edustaja.2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.X OSASTO LOPPUSÄÄNNÖKSET 19 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivänä heinäkuuta 1999. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle.20 artikla 1. Direktiivi 91/682/ETY kumotaan 1 päivästä heinäkuuta 1999, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden velvollisuuksia, jotka koskevat tämän direktiivin liitteessä olevassa A osassa tarkoitettua määräaikaa, jonka kuluessa direktiivi on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä ja jonka kuluessa sitä on alettava soveltaa.2. Viittauksia kumottuun direktiiviin 91/682/ETY pidetään viittauksina tähän direktiiviin tämän direktiivin liitteenä olevan B osan vastaavuustaulukon mukaisesti.3. Direktiivin 91/682/ETY nojalla annetut soveltamissäännökset ovat edelleen voimassa, jollei niitä muuteta tai kumota uusilla soveltamissäännöksillä.21 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 20 päivänä heinäkuuta 1998.Neuvoston puolestaW. MOLTERERPuheenjohtaja(1) EYVL C 50, 17.2.1998, s. 8(2) EYVL C 104, 6.4.1998, s. 40(3) EYVL C 157, 25.5.1998, s. 3(4) EYVL L 26, 31.1.1977, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 98/2/EY (EYVL L 15, 21.1.1998, s. 34).(5) EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 938/97 (EYVL L 140, 30.5.1997, s. 1).(6) EYVL L 376, 31.12.1991, s. 21(7) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10LIITE A OSA>TAULUKON PAIKKA>B OSA>TAULUKON PAIKKA>


title: Komission direktiivi 2011/20/EU, annettu 2 päivänä maaliskuuta 2011 , neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta fenoksikarbin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena ja päätöksen 2008/934/EY muuttamisesta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               3.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 58/45

         KOMISSION DIREKTIIVI 2011/20/EU,
   annettu 2 päivänä maaliskuuta 2011,
   neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta fenoksikarbin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena ja päätöksen 2008/934/EY muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komission asetuksissa (EY) N:o 451/2000 (2) ja (EY) N:o 1490/2002 (3) säädetään direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman kolmannen vaiheen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja vahvistetaan luettelo tehoaineista niiden arviointia ja mahdollista direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I sisällyttämistä varten. Luettelossa on mukana fenoksikarbi.

               (2)

               Ilmoittaja peruutti tekemänsä ilmoituksen kyseisen tehoaineen sisällyttämiseksi direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I kahden kuukauden kuluessa arviointikertomusluonnoksen vastaanottamisesta asetuksen (EY) N:o 1490/200211 e artiklan mukaisesti. Näin ollen eräiden tehoaineiden sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja näitä tehoaineita sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta 5 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä komission päätöksessä 2008/934/EY (4) säädettiin, ettei fenoksikarbia sisällytetä liitteeseen.

               (3)

               Alkuperäinen ilmoittaja, jäljempänä ’hakija’, toimitti direktiivin 91/414/ETY 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti uuden hakemuksen, jossa se pyysi nopeutetun menettelyn soveltamista, josta säädetään yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston direktiivin 91/414/ETY soveltamiseksi siltä osin kuin on kyse direktiivin 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun työohjelmaan kuuluneiden mutta direktiivin liitteeseen I sisällyttämättömien tehoaineiden tavanomaisesta ja nopeutetusta arviointimenettelystä 17 päivänä tammikuuta 2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 33/2008 (5) 14–19 artiklassa.

               (4)

               Hakemus toimitettiin Alankomaille, joka oli nimetty esitteleväksi jäsenvaltioksi asetuksella (EY) N:o 451/2000. Nopeutetun menettelyn määräaikaa noudatettiin. Tehoaineen määritelmä ja sallitut käyttötarkoitukset ovat samat kuin ne, joista oli kyse päätöksessä 2008/934/EY. Hakemus on myös asetuksen (EY) N:o 33/200815 artiklassa säädettyjen muiden sisältöä ja menettelyjä koskevien vaatimusten mukainen.

               (5)

               Alankomaat arvioi hakijan toimittamat lisätiedot ja laati lisäkertomuksen. Se toimitti kertomuksen Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle, jäljempänä ’elintarviketurvallisuusviranomainen’, ja komissiolle 10 päivänä joulukuuta 2009. Elintarviketurvallisuusviranomainen pyysi muilta jäsenvaltioilta ja hakijalta näkemyksiä lisäkertomuksesta ja toimitti saamansa näkemykset edelleen komissiolle. Elintarviketurvallisuusviranomainen esitti asetuksen (EY) N:o 33/200820 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja komission pyynnöstä fenoksikarbia koskevat päätelmänsä (6) komissiolle 13 päivänä syyskuuta 2010. Jäsenvaltiot ja komissio tarkastelivat arviointikertomuksen luonnosta, lisäkertomusta ja elintarviketurvallisuusviranomaisen päätelmiä elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa, ja fenoksikarbia koskeva komission tarkastelukertomus saatiin valmiiksi 28 päivänä tammikuuta 2011.

               (6)

               Eri tutkimuksista on käynyt ilmi, että fenoksikarbia sisältävien kasvinsuojeluaineiden voidaan yleisesti olettaa täyttävän direktiivin 91/414/ETY 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa säädetyt edellytykset erityisesti tutkittujen ja komission tarkastelukertomuksessa lueteltujen käyttötarkoitusten osalta. Näin ollen on tarkoituksenmukaista sisällyttää fenoksikarbi liitteeseen I sen varmistamiseksi, että kyseistä tehoainetta sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevat luvat voidaan myöntää kaikissa jäsenvaltioissa mainitussa direktiivissä säädetyllä tavalla.

               (7)

               Rajoittamatta tämän päätelmän soveltamista on kuitenkin aiheellista hankkia lisätietoja tietyistä seikoista. Direktiivin 91/414/ETY 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, että tehoaineen sisällyttämiselle liitteeseen I voidaan asettaa ehtoja. Näin ollen on aiheellista edellyttää, että hakija toimittaa tietoja, jotka vahvistavat riskinarvioinnin muiden kuin kohdelajina olevien niveljalkaisten sekä mehiläisten jälkeläisten osalta.

               (8)

               Kohtuullinen määräaika on tarpeen ennen tehoaineen sisällyttämistä liitteeseen I, jotta jäsenvaltiot ja asianomaiset osapuolet voivat valmistautua sisällyttämisestä johtuviin uusiin vaatimuksiin.

               (9)

               Rajoittamatta niiden direktiivin 91/414/ETY mukaisten velvoitteiden soveltamista, jotka johtuvat tehoaineen sisällyttämisestä liitteeseen I, jäsenvaltioilla olisi sisällyttämisen jälkeen oltava kuusi kuukautta aikaa tarkistaa voimassa olevat fenoksikarbia sisältävien kasvinsuojeluaineiden luvat sen varmistamiseksi, että direktiivissä 91/414/ETY ja erityisesti sen 13 artiklassa säädetyt edellytykset ja liitteessä I vahvistetut ehdot täyttyvät. Jäsenvaltioiden olisi direktiivin 91/414/ETY säännösten mukaisesti tapauksen mukaan muutettava voimassa olevia lupia taikka korvattava tai peruutettava ne. Edellä esitetystä määräajasta poiketen olisi säädettävä pidemmästä määräajasta kutakin kasvinsuojeluainetta ja kutakin aiottua käyttötarkoitusta koskevan täydellisen, liitteen III mukaisen asiakirja-aineiston jättämistä ja arviointia varten direktiivissä 91/414/ETY säädettyjen yhtenäisten periaatteiden mukaisesti.

               (10)

               Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun työohjelman ensimmäisen vaiheen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11 päivänä joulukuuta 1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3600/92 (7) puitteissa arvioitujen tehoaineiden sisällyttämisestä direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I saatu kokemus on osoittanut, että voimassa olevien lupien haltijoille asetettuja tietojen saantiin liittyviä velvollisuuksia voi olla vaikea tulkita. Uusien vaikeuksien välttämiseksi näyttääkin olevan tarpeen selkeyttää jäsenvaltioiden velvollisuuksia ja erityisesti velvollisuutta tarkistaa, että luvanhaltija osoittaa, että kyseisen direktiivin liitteen II vaatimukset täyttävä asiakirja-aineisto on saatavilla. Tällä selvennyksellä ei kuitenkaan aseteta jäsenvaltioille tai luvanhaltijoille uusia velvoitteita verrattuna direktiiveihin, joita on tähän mennessä annettu liitteen I muuttamiseksi.

               (11)

               Sen vuoksi direktiiviä 91/414/ETY olisi muutettava.

               (12)

               Päätöksessä 2008/934/EY säädetään fenoksikarbin sisällyttämättä jättämisestä ja kyseistä tehoainetta sisältävien kasvinsuojeluaineiden lupien peruuttamisesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011. On tarpeen poistaa fenoksikarbia koskeva rivi kyseisen päätöksen liitteestä.

               (13)

               Sen vuoksi päätöstä 2008/934/EY olisi muutettava.

               (14)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 91/414/ETY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   Poistetaan fenoksikarbia koskeva rivi päätöksen 2008/934/EY liitteestä.
   3 artikla
   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 30 päivänä marraskuuta 2011. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä joulukuuta 2011.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   4 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on direktiivin 91/414/ETY mukaisesti tarvittaessa muutettava fenoksikarbia tehoaineenaan sisältäviä kasvinsuojeluaineita koskevia voimassa olevia lupia tai peruutettava ne 30 päivään marraskuuta 2011 mennessä.
   Jäsenvaltioiden on kyseiseen päivämäärään mennessä erityisesti tarkistettava, että fenoksikarbia koskevat mainitun direktiivin liitteen I edellytykset täyttyvät, kyseistä tehoainetta koskevan tekstin B osassa mainittuja edellytyksiä lukuun ottamatta, ja että luvanhaltijalla tai luvanhaltijan saatavilla on mainitun direktiivin liitteen II vaatimukset täyttävä asiakirja-aineisto mainitun direktiivin 13 artiklan edellytysten mukaisesti.
   2.   Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on arvioitava uudelleen kaikki sellaiset sallitut kasvinsuojeluaineet, jotka sisältävät fenoksikarbia joko ainoana tehoaineena tai yhtenä monista tehoaineista, jotka kaikki on 31 päivään toukokuuta 2011 mennessä sisällytetty direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I; arviointi on suoritettava direktiivin 91/414/ETY liitteessä VI säädettyjen yhtenäisten periaatteiden mukaisesti, mainitun direktiivin liitteessä III vahvistetut vaatimukset täyttävän asiakirja-aineiston perusteella ja ottaen huomioon mainitun direktiivin liitteessä I olevan fenoksikarbia koskevan tekstin B osa. Jäsenvaltioiden on kyseisen arvioinnin perusteella määritettävä, täyttääkö tuote direktiivin 91/414/ETY 4 artiklan 1 kohdan b, c, d ja e alakohdassa vahvistetut edellytykset.
   Määrittämisen jälkeen jäsenvaltioiden on

               a)

               niiden tuotteiden osalta, jotka sisältävät fenoksikarbia ainoana tehoaineena, tarvittaessa muutettava lupaa tai peruutettava se viimeistään 31 päivänä toukokuuta 2015, tai

               b)

               niiden tuotteiden osalta, jotka sisältävät fenoksikarbia yhtenä monista tehoaineista, tarvittaessa muutettava lupaa tai peruutettava se viimeistään 31 päivänä toukokuuta 2015 taikka siinä direktiivissä tai niissä direktiiveissä, joilla kyseinen aine tai aineet lisätään direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I, tällaista muuttamista tai peruuttamista varten vahvistettuna ajankohtana sen mukaan, kumpi ajankohta on myöhäisempi.

         5 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2011.
   6 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 2 päivänä maaliskuuta 2011.

            Komission puolesta

         José Manuel BARROSO

            Puheenjohtaja

      (1)  EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1.

      (2)  EYVL L 55, 29.2.2000, s. 25.

      (3)  EYVL L 224, 21.8.2002, s. 23.

      (4)  EUVL L 333, 11.12.2008, s. 11.

      (5)  EUVL L 15, 18.1.2008, s. 5.

      (6)  European Food Safety Authority; Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment of the active substance fenoxycarb. EFSA Journal 2010; 8(12):1779. [75 s.]. doi:10.2903/j.efsa.2010.1779. Saatavilla osoitteessa www.efsa.europa.eu

      (7)  EYVL L 366, 15.12.1992, s. 10.

      LIITE
      Lisätään direktiivin 91/414/ETY liitteessä I olevan taulukon loppuun seuraavat tiedot:

                     Nro

                     Nimi, tunnistenumero

                     IUPAC-nimi

                     Puhtaus (1)

                     Voimaantulo

                     Sisällyttä-misen päättymis-päivä

                     Erityissäännökset

                     ”339

                     Fenoksikarbi
                     CAS-numero:

                        79127-80-3

                     CIPAC-numero: 425

                     Etyyli 2-(4-fenoksifenoksi)etyylikarbamaatti

                     ≥ 970 g/kg
                     Epäpuhtaudet:
                     Tolueeni: enintään 1 g/kg

                     1. kesäkuuta 2011

                     31. toukokuuta 2021

                     A   OSA
                     Lupa voidaan myöntää ainoastaan hyönteisten torjunta-aineena käyttöä varten.
                     B   OSA
                     Liitteessä VI vahvistettujen yhtenäisten periaatteiden täytäntöönpanemiseksi on otettava huomioon elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvässä komiteassa 28. tammikuuta 2011 valmiiksi saadun fenoksikarbia koskevan tarkastelukertomuksen päätelmät ja erityisesti sen lisäykset I ja II.
                     Kokonaisarvioinnissa jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota

                                 —

                                 vesieliöiden suojeluun. Lupaedellytyksiin on tarvittaessa sisällyttävä riskinhallintatoimenpiteitä,

                                 —

                                 muille kuin kohdelajina oleville niveljalkaisille sekä mehiläisten jälkeläisille aiheutuvaan riskiin. Lupaedellytyksiin on tarvittaessa sisällyttävä riskinhallintatoimenpiteitä.

                           Asianomaisten jäsenvaltioiden on pyydettävä sellaisten tietojen toimittamista, jotka vahvistavat riskinarvioinnin muiden kuin kohdelajina olevien niveljalkaisten sekä mehiläisten jälkeläisten osalta.
                     Asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että hakija toimittaa tällaiset tiedot komissiolle viimeistään 31. toukokuuta 2013.”

         (1)  Lisätietoja tehoaineen tunnistuksesta ja määritelmästä annetaan sitä koskevassa tarkastelukertomuksessa.


Avis juridique important

|

31985L0322

Neuvoston direktiivi 85/322/ETY, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1985, direktiivin 72/461/ETY muuttamisesta tiettyjen klassiseen sikaruttoon ja afrikkalaiseen sikaruttoon liittyvien toimenpiteiden osalta

Virallinen lehti nro L 168 , 28/06/1985 s. 0041 - 0042 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 18 s. 0202  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 35 s. 0174  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 18 s. 0202  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 35 s. 0174

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 12 päivänä kesäkuuta 1985,direktiivin 72/461/ETY muuttamisesta tiettyjen klassiseen sikaruttoon ja afrikkalaiseen sikaruttoon liittyvien toimenpiteiden osalta (85/322/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettädirektiivissä 72/461/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 84/643/ETY(), säädetään terveyttä koskevat vaatimukset, jotka niiden eläinten on täytettävä, joiden liha on tarkoitettu yhteisön sisäiseen kauppaan,ottaen huomioon klassisen sikaruton kehittyminen tiettyihin yhteisön alueen osiin, on tarpeen tehostaa kauppaan liittyviä toimenpiteitä ja täsmentää ne edellytykset, joiden vallitessa virallisesti sikarutosta vapaiden osa-alueiden asemaa tämän taudin puhjettua tulisi muuttaa, jaafrikkalainen sikarutto, vaikka sitä esiintyy vain poikkeuksellisesti tietyissä yhteisön alueen osissa, on tartuntavaarana jäsenvaltioiden sikakannoille; tämän vuoksi on tarpeen saada aikaan säännökset suojatoimenpiteistä, joita sovelletaan yhteisön sisäiseen tuoreen sianlihan kauppaan,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiiviä 72/461/ETY seuraavasti:1. Lisätään 8 artiklan 1 kohtaan seuraava alakohta:"Kuitenkin, jos kyseinen tauti on afrikkalainen sikarutto, on sovellettava 8 a artiklaa."2. Lisätään seuraava artikla:"8 a artikla1. Jäsenvaltio, jonka alueella on todettu afrikkalaista sikaruttoa ainakin 12 edeltävän kuukauden aikana, ei saa viedä tuoretta sianlihaa muiden jäsenvaltioiden alueelle.Jäljempänä 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen voidaan päättää, että ensimmäisen alakohdan säännöksiä ei ole sovellettava kyseisen jäsenvaltion alueen yhteen tai useampaan osaan. Tämä poikkeus ei ole esteenä 6 artiklan soveltamiselle, jos yksi tai useampi afrikkalaisen sikaruton tapaus uusiutuisi jäsenvaltion alueen tässä osassa tai näissä osissa.2. Kun afrikkalaista sikaruttoa esiintyy sellaisen jäsenvaltion alueella, jossa tautia ei ole todettu ainakaan 12 kuukauteen, voidaan 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen päättää, että 1 kohdan säännöksiä on sovellettava yksinomaan kyseisen alueen tähän osaan. Ennen tätä päätöstä ja rajoittamatta 8 artiklan soveltamista, kyseisen jäsenvaltion on huolehdittava, että siitä alueen osasta, jossa tätä epitsoottista tautia on todettu, peräisin olevan tuoreen sianlihan vienti muihin jäsenvaltioihin kielletään välittömästi. Tätä alueen osaa määritettäessä on otettava huomioon 8 b artiklan 2 kohdassa säädetyt perusteet.Yksi tai useampi afrikkalaisen sikaruton tapaus sellaisen jäsenvaltion alueen osassa, joka ei ole maantieteellisesti yhteydessä kyseisen jäsenvaltion alueen pääosaan, ei estä ensimmäisen alakohdan soveltamista.Ensimmäisen alakohdan soveltamisen edellytysten katsotaan vielä olevan olemassa, jos seuraavat edellytykset täytetään:i)  ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun afrikkalaisen sikaruton ilmaantuessa havaittu tautipesäke tai -pesäkkeet on hävitetty mahdollisimman lyhyessä ajassa;ii) uusi tautipesäke, josta ensimmäisen alakohdan mukaisesti pyydetään uusi päätös, ei ole epidemiologisesti yhteydessä i alakohdassa tarkoitettuun tautipesäkkeeseen tai tautipesäkkeisiin.3. Päätökset 2 kohdan perusteella määrättyjen toimenpiteiden kumoamiseksi on tehtävä 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."3. Lisätään seuraava artikla:"8 b artikla1. Edellä 8 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja alueen osia määritettäessä on erityisesti otettava huomioon: P afrikkalaisen sikaruton valvomiseksi ja hävittämiseksi käytettävät menetelmät, P se, että tautia ei ole esiintynyt ainakaan 12 kuukauteen, mikä on todettu käyttäen kaikkia havaitsemismenetelmiä, serologiset tutkimukset mukaan lukien, P alueen osien pinta-alat ja niiden hallinnolliset ja maantieteelliset rajat, P suojatoimenpiteet, jotka on toteutettu tartunnan ja uudelleen tartunnan estämiseksi sikakarjassa, P toimenpiteet, jotka on toteutettu sikojen liikkuvuuden valvomiseksi.2. Edellä 8 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alueiden osien määrittämiseksi on erityisesti otettava huomioon seuraavat seikat: P taudin torjunnassa käytetyt menetelmät, erityisesti tartunnan saaneiden, saastuneiden tai saastuneiksi epäiltyjen tilojen sikojen hävittäminen, P alueen osien pinta-alat ja niiden hallinnolliset ja maantieteelliset rajat, P taudin esiintymistiheys ja sen taipumus levitä, P toimenpiteet taudin leviämisen vaaran ehkäisemiseksi, P toimenpiteet, jotka on toteutettu sikojen liikkuvuuden rajoittamiseksi ja valvomiseksi sekä kyseisen alueen osassa että sen ulkopuolella."4. Korvataan 13 a artiklan 2 kohta seuraavasti:"2. Neuvosto päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta kolmen kuukauden kuluessa siitä kun asia tuli neuvostossa vireille niitä 1 kohdan ii alakohdassa tarkoittuja jäsenvaltioita ja jäsenvaltioiden osia koskevasta luettelosta, jotka ovat sikarutosta vapaita.Sikaruton puhjettua on kyseisen jäsenvaltion peruutettava väliaikaisesti tämä asema ja ilmoitettava tästä komissiolle ja muille jäsenvaltioille viipymättä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisuutta soveltaa 8 artiklaa. Kyseisen jäsenvaltion on kumottava tämä peruutus joko 30 päivää viimeisen tautipesäkkeen hävittämisen jälkeen siinä tapauksessa, että rokottamista ei ole käytetty, tai 90 päivää taudin hävittämisestä sen viimeisen puhkeamisen jälkeen siinä tapauksessa, että rokottamista on käytetty. Sen on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille peruutuksen kumoamisesta. Kun ensimmäisen tautipesäkkeen toteamisen ja viimeisen tautipesäkkeen toteamisen välinen aika on kaksi kuukautta, kyseisen jäsenvaltion on välittömästi tiedotettava tästä komissiolle. Tässä tapauksessa asema voidaan peruuttaa 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.Kun kyse on peruutuksesta, asema voidaan myöntää uudestaan kyseiselle jäsenvaltion osalle samaa menettelyä noudattaen, vasta sellaisen ajan jälkeen, joka ei ole vähemmän kuin: P kolme kuukautta viimeisen tautipesäkkeen hävittämisestä, jos tämä on tehty rokottamista käyttämättä, P kuusi kuukautta viimeisen tautipesäkkeen hävittämisestä, jos rokottamista on käytetty.3. Tätä artiklaa sovelletaan 31 päivään joulukuuta 1987 asti.Komissio antaa viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1987 neuvostolle kertomuksen tilanteen kehittymisestä erityisesti kaupan osalta sikaruttoa koskevine aiheellisine ehdotuksineen.Neuvosto päättää näistä ehdotuksista viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1987."2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1986.Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle välittömästi.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 12 päivänä kesäkuuta 1985.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaC. DEGAN() EYVL N:o C 272, 12.10.1984, s. 6() EYVL N:o C 12, 14.1.1985, s. 127() EYVL N:o C 44, 15.2.1985, s. 4() EYVL N:o L 302, 31.12.1972, s. 24() EYVL N:o L 339, 27.12.1984, s. 27


title: Neuvoston direktiivi 2008/7/EY, annettu 12 päivänä helmikuuta 2008 , pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista

text:
               21.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 46/11

      NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/7/EY,
   annettu 12 päivänä helmikuuta 2008,
   pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 93 ja 94 artiklan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annettua neuvoston direktiiviä 69/335/ETY (3) on muutettu merkittävällä tavalla useaan otteeseen (4). Koska siihen on tarpeen tehdä lisää muutoksia, direktiivi olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.

               (2)

               Pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot, joita ovat pääoman hankintavero (yhtiöihin ja yrityksiin sijoitettavista pääomapanoksista kannettava vero), arvopapereista suoritettava leimavero ja rakenneuudistustoimista kannettava vero riippumatta siitä, lisäävätkö tällaiset toimet pääomaa vai eivät, saattavat johtaa syrjintään, kaksinkertaiseen verotukseen ja eroavuuksiin, jotka häiritsevät pääomien vapaata liikkuvuutta. Sama koskee myös muita välillisiä veroja, joilla on samat ominaisuudet kuin pääoman hankintaverolla ja arvopapereista suoritettavalla leimaverolla.

               (3)

               Sen vuoksi on sisämarkkinoiden etujen mukaista yhdenmukaistaa pääoman hankinnasta suoritettavia välillisiä veroja koskeva lainsäädäntö, jotta voitaisiin mahdollisimman suurelta osin poistaa tekijät, jotka saattavat vääristää kilpailun edellytyksiä tai estää pääomien vapaata liikkuvuutta.

               (4)

               Pääoman hankintaveron taloudelliset vaikutukset haittaavat yritysten uudelleen järjestämistä ja toiminnan kehittämistä. Tällaiset vaikutukset ovat erityisen haitallisia talouden nykytilanteessa, jossa ensisijaiseksi tavoitteeksi on asetettava investointien edistäminen.

               (5)

               Paras keino näiden päämäärien saavuttamiseksi olisi pääoman hankintaveron poistaminen.

               (6)

               Eräät tällä hetkellä pääoman hankintaveroa soveltavat jäsenvaltiot eivät kuitenkaan voi hyväksyä tulonmenetyksiä, joita aiheutuisi tällaisen toimenpiteen välittömästä toteuttamisesta. Näillä jäsenvaltioilla olisi sen vuoksi oltava mahdollisuus jatkaa pääoman hankintaveron soveltamista kaikkiin tai joihinkin kyseessä oleviin liiketoimiin, kuitenkin niin, että samassa jäsenvaltiossa on sovellettava kiinteää verokantaa. Kun jäsenvaltio on päättänyt olla soveltamatta pääoman hankintaveroa kaikkiin tai joihinkin tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin liiketoimiin, sillä ei saisi olla mahdollisuutta ottaa tällaista veroa uudelleen käyttöön.

               (7)

               Sisämarkkinoiden käsitteeseen sisältyy jo se, että sisämarkkinoilla yhtiöltä tai yritykseltä olisi kannettava pääoman hankinnasta vero vain yhden kerran. Jos siis jäsenvaltio, jolla on kyseinen verotusoikeus, ei kanna pääoman hankintaveroa jostakin tai kaikista tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista liiketoimista, millään muullakaan jäsenvaltiolla ei ole verotusoikeutta näihin liiketoimiin.

               (8)

               On aiheellista soveltaa edelleen tiukkoja vaatimuksia tilanteisiin, joissa jäsenvaltiot jatkavat pääoman hankintaveron kantamista, erityisesti poikkeusten ja verokannan alennusten osalta.

               (9)

               Pääoman hankintaveron lisäksi pääoman hankinnasta ei olisi kannettava muita välillisiä veroja. Erityisesti arvopapereista ei olisi kannettava leimaveroa, siitä riippumatta, mikä on arvopapereiden alkuperä ja edustavatko ne yrityksen omaa pääomaa vai sen lainapääomaa.

               (10)

               Direktiivissä 69/335/ETY oleva pääomayhtiöiden luettelo on epätäydellinen ja sitä olisi sen vuoksi mukautettava.

               (11)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitteita, vaan ne siten voidaan paremmin saavuttaa yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.

               (12)

               Velvoite saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajattava niihin säännöksiin, jotka johtavat asiasisällön muuttumiseen aiempiin direktiiveihin verrattuna. Muuttumattomien säännösten saattamista kansallisen lainsäädännön osaksi koskeva velvoite johtuu aikaisemmista direktiiveistä.

               (13)

               Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa liitteessä II olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.

               (14)

               Pääoman hankintaveron haitalliset vaikutukset huomioon ottaen komission olisi kyseisen veron poistamista silmällä pitäen annettava joka kolmas vuosi kertomus tämän direktiivin toimivuudesta,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   I   LUKU
   KOHDE JA SOVELTAMISALA
   1 artikla
   Kohde
   Tässä direktiivissä säädetään välillisten verojen kantamisesta seuraavissa tapauksissa:

               a)

               pääomayhtiöiden pääomapanokset;

               b)

               pääomayhtiöiden rakenneuudistustoimet;

               c)

               eräiden arvopaperien ja debentuurilainojen liikkeeseen laskeminen.

         2 artikla
   Pääomayhtiö
   1.   Tässä direktiivissä ’pääomayhtiöllä’ tarkoitetaan

               a)

               yhtiötä, jonka yhtiömuoto on jokin liitteessä I luetelluista;

               b)

               yhtiötä, yritystä, yhteenliittymää tai oikeushenkilöä, jonka pääoman tai varojen osuudet ovat vaihdettavissa arvopaperipörssissä;

               c)

               voittoa tavoittelevaa yhtiötä, yritystä, yhteenliittymää tai oikeushenkilöä, jonka osakkailla on oikeus myydä osuutensa kolmansille osapuolille ilman etukäteisvaltuutusta ja joiden vastuu yhtiön, yrityksen, yhteenliittymän tai oikeushenkilön veloista rajoittuu heidän osuuksiensa arvoon.

         2.   Tässä direktiivissä pääomayhtiöksi katsotaan myös muu voittoa tavoitteleva yhtiö, yritys, yhteenliittymä tai oikeushenkilö.
   3 artikla
   Pääomapanokset
   Jollei 4 artiklasta muuta johdu, tässä direktiivissä pidetään seuraavia liiketoimia pääomapanoksina:

               a)

               pääomayhtiön perustaminen;

               b)

               sellaisen yhtiön, yrityksen, yhteenliittymän tai oikeushenkilön, joka ei ole pääomayhtiö, muuttaminen pääomayhtiöksi;

               c)

               pääomayhtiön pääoman korottaminen millaisten tahansa omaisuuserien sijoituksella;

               d)

               pääomayhtiön varojen lisääminen millaisten tahansa omaisuuserien sijoituksella siten, että vastikkeena tästä ei anneta osuuksia yhtiön pääomasta tai varoista, vaan osakkailla olevien oikeuksien kaltaisia oikeuksia, kuten äänioikeuksia tai oikeuksia osuuteen yhtiön voitosta taikka oikeuksia jako-osaan yhtiötä purettaessa;

               e)

               sellaisen pääomayhtiön tosiasiallisen liikkeenjohdon siirtäminen kolmannesta maasta jäsenvaltioon, jonka sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee kolmannessa maassa;

               f)

               sellaisen pääomayhtiön sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen kolmannesta maasta jäsenvaltioon, jonka tosiasiallinen liikkeenjohto sijaitsee kolmannessa maassa;

               g)

               pääomayhtiön pääoman korottaminen käyttämällä tähän tämän pääomayhtiön voittoja tai pysyviä tai väliaikaisia rahastoja;

               h)

               pääomayhtiön varojen sellainen lisääminen jonkin osakkaan tarjoamilla palveluilla, joka ei johda yhtiön pääoman korottamiseen, mutta joka johtaa oikeuksien muuttumiseen yhtiössä tai joka voi lisätä yhtiön osuuksien arvoa;

               i)

               pääomayhtiön lainanotto, jos velkojalla on oikeus osuuteen yhtiön voitosta;

               j)

               pääomayhtiön lainanotto osakkaalta tai osakkaan puolisolta taikka lapselta sekä osakkaan takaaman lainan otto kolmannelta henkilöltä edellyttäen, että lainalla on sama vaikutus kuin yhtiön pääoman lisäämisellä.

         4 artikla
   Rakenneuudistustoimet
   1.   Tässä direktiivissä seuraavia rakenneuudistustoimia ei pidetä pääomapanoksina:

               a)

               yhden tai useamman pääomayhtiön kaikkien varojen ja velkojen tai yhden tai useamman toimialan siirtäminen yhteen tai useampaan pääomayhtiöön, jota ollaan parhaillaan perustamassa tai joka on jo perustettu, jos siirron vastasuoritus koostuu ainakin osittain hankkivan yhtiön pääomaa edustavista arvopapereista;

               b)

               sellaisen pääomayhtiön, jota ollaan parhaillaan perustamassa tai joka on jo perustettu, suorittama osakkeiden hankinta, jolla saavutetaan enemmistö jonkin toisen pääomayhtiön äänioikeuksista, jos osakkeiden hankkimisen vastasuoritus koostuu ainakin osittain ensiksi mainitun yhtiön pääomaa edustavista arvopapereista. Jos enemmistö äänioikeuksista saavutetaan kahdella tai useammalla liiketoimella, ainoastaan sitä liiketointa, jolla enemmistö äänioikeudesta saavutetaan, ja sitä seuraavia liiketoimia pidetään rakenneuudistustoimina.

         2.   Rakenneuudistustoimiin kuuluu myös sellaisen pääomayhtiön kaikkien varojen ja velkojen siirtäminen toiseen pääomayhtiöön, jonka viimeksi mainittu omistaa kokonaan.
   II   LUKU
   YLEISET SÄÄNNÖKSET
   5 artikla
   Liiketoimet, joista ei kanneta välillisiä veroja
   1.   Jäsenvaltiot eivät saa kantaa pääomayhtiöiltä mitään välillistä veroa seuraavista:

               a)

               pääomapanokset;

               b)

               lainat tai palvelujen tarjonta, joka tapahtuu osana pääomapanosta;

               c)

               ennen liiketoiminnan aloittamista tehtävä rekisteröinti tai muu muodollisuus, jota pääomayhtiöltä voidaan edellyttää sen oikeudellisen muodon vuoksi;

               d)

               pääomayhtiön perustamisasiakirjan tai sääntöjen muuttaminen ja erityisesti seuraavat:

                           i)

                           pääomayhtiön muuttaminen erityyppiseksi pääomayhtiöksi;

                           ii)

                           pääomayhtiön tosiasiallisen liikkeenjohdon keskuksen tai sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen yhdestä jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon;

                           iii)

                           muutos pääomayhtiön tavoitteissa;

                           iv)

                           pääomayhtiön toiminta-ajan pidentäminen;

               e)

               edellä 4 artiklassa tarkoitetut rakenneuudistustoimet.

         2.   Jäsenvaltiot eivät saa kantaa mitään välillistä veroa seuraavista:

               a)

               osakkeiden, osuuksien tai muiden samankaltaisten arvopapereiden taikka tällaisia arvopapereita vastaavien todistusten laatiminen, liikkeeseen laskeminen, ottaminen kaupankäynnin kohteeksi arvopaperipörssissä, vaihdantaan saattaminen tai niillä tapahtuva kaupankäynti, niiden liikkeeseenlaskijasta riippumatta;

               b)

               lainat, mukaan lukien valtion joukkovelkakirjalainat, jotka toteutetaan laskemalla liikkeeseen debentuureja tai muita siirtokelpoisia arvopapereita, niiden liikkeeseenlaskijasta riippumatta, tai näihin liittyvät muodollisuudet, tai tällaisten joukkovelkakirjojen tai muiden siirtokelpoisten arvopapereiden laatiminen, liikkeeseen laskeminen, ottaminen kaupankäynnin kohteeksi arvopaperipörssissä, vaihdantaan saattaminen tai niillä tapahtuva kaupankäynti.

         6 artikla
   Verot ja arvonlisävero
   1.   Sen estämättä, mitä 5 artiklassa säädetään, jäsenvaltiot voivat kantaa seuraavia veroja:

               a)

               kiinteä tai vaihtuvamääräinen vero arvopapereiden siirroista;

               b)

               oikeuden luovutuksista kannettava vero, mukaan lukien maa-alueiden rekisteröinnistä kannettava vero, joka kohdistuu jäsenvaltion alueella sijaitsevan liiketoiminnan tai kiinteän omaisuuden siirtämiseen pääomayhtiöön;

               c)

               pääomayhtiöön siirrettävän kaikenlaisen omaisuuden luovutuksista kannettava vero sikäli kuin tämä omaisuus luovutetaan muuta korvausta kuin yhtiöosuuksia vastaan;

               d)

               verot, jotka koskevat maa-alueiden tai muun omaisuuden osalta kirjattavien kiinnitysten ja muiden rasitteiden perustamista, kirjaamista tai kuolettamista;

               e)

               palkkioiden ja korvausten muodossa kannettavat verot;

               f)

               arvonlisävero.

         2.   Edellä 1 kohdan b–e alakohdassa lueteltujen maksujen ja verojen määrä ei saa vaihdella sen perusteella, sijaitseeko pääomayhtiön tosiasiallinen liikkeenjohto tai sääntömääräinen kotipaikka maksut ja verot kantavassa jäsenvaltiossa vai ei. Nämä määrät eivät saa ylittää niiden maksujen ja verojen määriä, joita kannetaan näitä veroja ja maksuja kantavassa jäsenvaltiossa suoritettavista samanlaisista liiketoimista.
   III   LUKU
   ERITYISSÄÄNNÖKSET
   7 artikla
   Pääoman hankintaveron kantaminen eräissä jäsenvaltioissa
   1.   Sen estämättä, mitä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, jäsenvaltio, joka 1 päivänä tammikuuta 2006 kantoi pääomayhtiön pääomapanoksista veroa, jäljempänä ’pääoman hankintavero’, saa jatkaa veron kantamista edellyttäen, että se täyttää 8–14 artiklassa säädetyt vaatimukset.
   2.   Jos jäsenvaltio lopettaa pääoman hankintaveron kantamisen 1 päivän tammikuuta 2006 jälkeen, se ei saa ottaa sitä uudelleen käyttöön.
   3.   Sen estämättä, mitä 10 artiklan 2 kohdassa säädetään, jos jäsenvaltio lopettaa pääoman hankintaveron kantamisen 3 artiklan g–j alakohdassa tarkoitetuista pääomanpanoksista 1 päivän tammikuuta 2006 jälkeen, se ei saa ottaa sitä uudelleen käyttöön näiden pääomapanosten osalta.
   4.   Sen estämättä, mitä 10 artiklan 4 kohdassa säädetään, jos jäsenvaltio lopettaa pääoman hankintaveron kantamisen sijoitus- tai käyttöpääoman hankkimisesta sivuliikkeelle 1 päivän tammikuuta 2006 jälkeen, se ei saa ottaa sitä uudelleen käyttöön näiden pääomapanosten osalta.
   5.   Jos jäsenvaltio myöntää 13 artiklan nojalla poikkeuksia 1 päivän tammikuuta 2006 jälkeen, se ei saa enää myöhemmin kantaa pääoman hankintaveroa näistä pääomapanoksista.
   8 artikla
   Pääoman hankintaveron verokanta
   1.   Pääoman hankintaveron verokannan on oltava kiinteä.
   2.   Jäsenvaltion soveltama pääoman hankintaveron verokanta ei saa olla korkeampi kuin asianomaisen jäsenvaltion 1 päivänä tammikuuta 2006 soveltama verokanta.
   Jos jäsenvaltio mainitun päivän jälkeen alentaa sovellettavaa verokantaa, se ei saa ottaa uudelleen käyttöön korkeampaa verokantaa.
   3.   Pääoman hankintaveron verokanta ei missään tapauksessa saa olla korkeampi kuin 1 prosentti.
   9 artikla
   Eräiden yhteisöjen jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle
   Jäsenvaltiot voivat pääoman hankintaveroa kantaessaan olla pitämättä 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja yhteisöjä pääomayhtiöinä.
   10 artikla
   Pääoman hankintaveron alaiset liiketoimet ja verotusoikeuksien jakaminen
   1.   Jos jäsenvaltio jatkaa pääoman hankintaveron kantamista 7 artiklan 1 kohdan nojalla, sen on kannettava sitä 3 artiklan a–d alakohdassa tarkoitetuista pääomapanoksista, jos pääomayhtiön tosiasiallinen liikkeenjohto sijaitsee kyseisessä jäsenvaltiossa silloin, kun pääomapanos sijoitetaan.
   Sen on myös kannettava pääoman hankintaveroa 3 artiklan e ja f alakohdassa tarkoitetuista pääomapanoksista.
   2.   Kun jäsenvaltio jatkaa pääoman hankintaveron kantamista, se saa kantaa sitä 3 artiklan g–j alakohdassa tarkoitetuista pääomapanoksista, jos pääomayhtiön tosiasiallinen liikkeenjohto sijaitsee kyseisessä jäsenvaltiossa silloin, kun pääomapanos sijoitetaan.
   3.   Kun pääomayhtiön tosiasiallinen liikkeenjohto sijaitsee kolmannessa maassa ja sen sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee pääoman hankintaveroa soveltavassa jäsenvaltiossa, pääomapanoksista kannetaan pääoman hankintaveroa kyseisessä jäsenvaltiossa.
   4.   Kun pääomayhtiön sääntömääräinen kotipaikka ja tosiasiallinen liikkeenjohto sijaitsevat kolmannessa maassa, sijoitus- tai käyttöpääoman hankkimisesta sivuliikkeelle, joka sijaitsee pääoman hankintaveroa soveltavassa jäsenvaltiossa, pääoman hankintaveroa saadaan kantaa tässä jäsenvaltiossa.
   11 artikla
   Pääoman hankintaveron veroperuste
   1.   Edellä 3 artiklan a, c ja d alakohdassa tarkoitettujen pääomapanosten osalta pääoman hankintaveron veroperusteena käytetään kaikenlaisten osakkailta saatujen tai saatavien varojen tosiasiallista arvoa, josta on vähennetty siirretyt velkavastuut ja kustakin pääomapanoksesta yhtiölle aiheutuneet kustannukset.
   Pääoman hankintaveron kantamista voidaan lykätä siihen saakka, kun pääomapanokset on sijoitettu.
   2.   Edellä 3 artiklan b, e ja f alakohdassa tarkoitettujen pääomapanosten osalta pääoman hankintaveron veroperusteena käytetään yhtiölle muuttamis- tai siirtohetkellä kuuluneiden varojen tosiasiallista arvoa, josta on vähennetty velat ja kulut, joista yhtiö vastasi kyseisenä ajankohtana.
   3.   Edellä 3 artiklan g alakohdassa tarkoitettujen pääomapanosten osalta pääoman hankintaveron veroperusteena käytetään tällaisen lisäyksen nimellisarvoa.
   4.   Edellä 3 artiklan h alakohdassa tarkoitettujen pääomapanosten osalta pääoman hankintaveron veroperusteena käytetään tarjottavien palvelujen tosiasiallista arvoa, josta on vähennetty siirretyt velkavastuut ja tällaisista palveluista yhtiölle aiheutuvat kustannukset.
   5.   Edellä 3 artiklan i ja j alakohdassa tarkoitettujen pääomapanosten osalta pääoman hankintaveron veroperusteena käytetään otetun lainan nimellisarvoa.
   6.   Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa kullekin osakkaalle merkittyjen tai kuuluvien yhtiön osakkeiden tosiasiallista arvoa voidaan käyttää pääoman hankintaveron veroperusteena, paitsi jos pääomapanokset on suoritettu pelkästään käteismaksuna.
   Veronalainen määrä ei missään tapauksessa saa olla pienempi kuin kullekin osakkaalle merkittyjen tai kuuluvien yhtiön osakkeiden nimellisarvo.
   12 artikla
   Määrät, joita ei oteta huomioon pääoman hankintaveron veroperusteessa
   1.   Pääoman korottamisen osalta ei pääoman hankintaveron veroperusteessa oteta huomioon seuraavia:

               a)

               pääomayhtiölle kuuluvat varat, jotka on sidottu pääoman lisäämiseen ja joista on jo kannettu pääoman hankintavero;

               b)

               pääomayhtiön ottamat lainat, jotka on muunnettu yhtiöosuuksiksi ja joista on jo kannettu pääoman hankintavero.

         2.   Jäsenvaltio saa olla ottamatta huomioon pääoman hankintaveron veroperusteessa sellaisen osakkaan pääoman määrän, jolla on rajoittamaton vastuu pääomayhtiön velvoitteista, sekä tällaisen osakkaan osuuden yhtiön varoista.
   Jos jäsenvaltio käyttää tätä mahdollisuutta, pääoman hankintaveroa kannetaan liiketoimista, joiden osalta osakkaan vastuu rajoittuu hänen osuuteensa yhtiön pääomasta erityisesti silloin, kun vastuun rajoitus johtuu pääomayhtiön muuntamisesta muuntyyppiseksi pääomayhtiöksi.
   Pääoman hankintavero kannetaan kaikissa tällaisissa tapauksissa sellaisten yhtiön osuuksien arvosta, jotka kuuluvat osakkaille, joilla on rajoittamaton vastuu yhtiön velvoitteista.
   3.   Edellä 3 artiklan c alakohdassa tarkoitetun pääomapanoksen osalta, kun yhtiön pääoma on alentunut syntyneiden tappioiden vuoksi, se osa pääomapanoksesta, joka vastaa tällaista pääoman alenemista, voidaan jättää huomioon ottamatta veroperusteessa edellyttäen, että pääomapanos suoritetaan neljän vuoden kuluessa pääoman alenemisesta.
   13 artikla
   Eräisiin pääomayhtiöihin sijoitettaville pääomapanoksille myönnettävä poikkeus
   Jäsenvaltiot voivat olla kantamatta pääoman hankintaveroa seuraaviin yhtiöihin sijoitettavista pääomapanoksista:

               a)

               pääomayhtiöt, jotka tarjoavat julkisia palveluja, kuten julkisen liikenteen harjoittajat, satamayritykset sekä vesi-, kaasu- ja sähkölaitokset, jos valtio taikka alue- tai paikallisviranomaiset omistavat vähintään puolet yhtiön pääomasta;

               b)

               pääomayhtiöt, jotka sääntöjensä mukaisesti ja tosiasiallisesti toimivat yksinomaan ja välittömästi kulttuuri-, sosiaali-, avustus- tai koulutustarkoituksessa.

         Jäsenvaltion, joka ei kanna pääoman hankintaveroa tällaisista pääomapanoksista, on myös myönnettävä vastaava poikkeus 10 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulle sijoitus- tai käyttöpääoman hankkimiselle sivuliikkeelle, joka on sijoittautunut sen alueella.
   14 artikla
   Poikkeusmenettely
   Tietyntyyppisiin pääomapanoksiin tai pääomayhtiöihin voidaan soveltaa poikkeuksia tai verokannan alennuksia, jotta verotus olisi tasapuolista, tai sosiaaliset näkökohdat tulisivat huomioon otetuiksi tai jäsenvaltioille annettaisiin mahdollisuus toimia erityistilanteissa.
   Jos jäsenvaltio aikoo toteuttaa tällaisen toimenpiteen, sen on ilmoitettava asiasta hyvissä ajoin komissiolle ottaen huomioon perustamissopimuksen 97 artiklan määräykset.
   IV   LUKU
   LOPPUSÄÄNNÖKSET
   15 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin 3, 4, 5, 7, 8, 12, 13 ja 14 artiklan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2008. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä niiden ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Niissä on myös mainittava, että voimassa oleviin lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin sisältyviä viittauksia tällä direktiivillä kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten tällainen maininta tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   16 artikla
   Kumoaminen
   Kumotaan direktiivi 69/355/EY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä II olevassa A osassa luetelluilla direktiiveillä, 1 päivästä tammikuuta 2009, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioille asetettuja velvoitteita, jotka koskevat liitteessä II olevassa B osassa mainittuja määräaikoja, joiden kuluessa mainitut direktiivit on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksena tähän direktiiviin liitteessä III olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   17 artikla
   Uudelleentarkastelu
   Komissio antaa joka kolmas vuosi neuvostolle erityisesti pääoman hankintaveron poistamista silmällä pitäen kertomuksen tämän direktiivin toimivuudesta. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kertomuksen laatimista varten tiedot pääoman hankintaveron tuotosta.
   18 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   Edellä 1, 2, 6, 9, 10 ja 11 artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2009.
   19 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä helmikuuta 2008.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         A. BAJUK

      (1)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 12. joulukuuta 2007 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  EUVL C 126, 7.6.2007, s. 6.

      (3)  EYVL L 249, 3.10.1969, s. 25. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2006/98/EY (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 129).

      (4)  Katso liitteessä II oleva A osa.

      LIITE I
      LUETTELO 2 ARTIKLAN 1 KOHDAN A ALAKOHDASSA TARKOITETUISTA YHTIÖISTÄ

                  1)

                  Eurooppayhtiön (SE) säännöistä 8 päivänä lokakuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2157/2001 (1) nojalla perustetut yhtiöt

                  2)

                  Belgian lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              société anonyme/naamloze vennootschap

                              ii)

                              société en commandite par actions/commanditaire vennootschap op aandelen

                              iii)

                              société privée à responsabilité limitée/besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid

                  3)

                  Bulgarian lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              ”Акционерно дружество”

                              ii)

                              ”Командитно дружество с акции”

                              iii)

                              ”Дружество с ограничена отговорност”

                  4)

                  Tšekin lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              akciová společnost

                              ii)

                              komanditní společnost

                              iii)

                              společnost s ručením omezeným

                  5)

                  Tanskan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              aktieselskab

                              ii)

                              kommandit-aktieselskab

                  6)

                  Saksan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              Aktiengesellschaft

                              ii)

                              Kommanditgesellschaft auf Aktien

                              iii)

                              Gesellschaft mit beschränkter Haftung

                  7)

                  lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              täisühing

                              ii)

                              usaldusühing

                              iii)

                              osaühing

                              iv)

                              aktsiaselts

                              v)

                              tulundusühistu

                  8)

                  Irlannin lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt: companies incorporated with limited liability

                  9)

                  Kreikan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              Ανώνυμος Εταιρία

                              ii)

                              Ετερόρρυθμος κατά μετοχάς Εταιρία

                              iii)

                              Εταιρία Περιωρισμένης Ευθύνης

                  10)

                  Espanjan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              sociedad anónima

                              ii)

                              sociedad comanditaria por acciones

                              iii)

                              sociedad de responsabilidad limitada

                  11)

                  Ranskan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              société anonyme

                              ii)

                              société en commandite par actions

                              iii)

                              société à responsabilité limitée

                  12)

                  Italian lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              società per azioni

                              ii)

                              società in accomandita per azioni

                              iii)

                              società a responsabilità limitata

                  13)

                  Kyproksen lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt: εταιρείες περιορισμένης ευθύνης

                  14)

                  Latvian lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt: kapitālsabiedrība

                  15)

                  Liettuan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              akcinė bendrovė

                              ii)

                              uždaroji akcinė bendrovė

                  16)

                  Luxemburgin lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              société anonyme

                              ii)

                              société en commandite par actions

                              iii)

                              société à responsabilité limitée

                  17)

                  Unkarin lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              részvénytársaság

                              ii)

                              korlátolt felelősségű társaság

                  18)

                  Maltan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              Kumpaniji ta’ Responsabilità Limitata

                              ii)

                              Soċjetajiet in akkomandita li l-kapital tagħhom jkun maqsum f’azzjonijiet

                  19)

                  Alankomaiden lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              naamloze vennootschap

                              ii)

                              besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid

                              iii)

                              open commanditaire vennootschap

                  20)

                  Itävallan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              Aktiengesellschaft

                              ii)

                              Gesellschaft mit beschränkter Haftung

                  21)

                  Puolan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              spółka akcyjna

                              ii)

                              spółka z ograniczoną odpowiedzialnością

                  22)

                  Portugalin lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              sociedade anónima

                              ii)

                              sociedade em comandita por acções

                              iii)

                              sociedade por quotas

                  23)

                  Romanian lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              ”societăți în nume colectiv”

                              ii)

                              ”societăți în comandită simplă”

                              iii)

                              ”societăți pe acțiuni”

                              iv)

                              ”societăți în comandită pe acțiuni”

                              v)

                              ”societăți cu răspundere limitată”.

                  24)

                  Slovenian lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              delniška družba

                              ii)

                              komanditna delniška družba

                              iii)

                              družba z omejeno odgovornostjo

                  25)

                  Slovakian lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              akciová spoločnosť

                              ii)

                              poločnosť s ručením obmedzeným

                              iii)

                              komanditná spoločnosť

                  26)

                  Suomen lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              osakeyhtiö – aktiebolag

                              ii)

                              osuuskunta – andelslag

                              iii)

                              säästöpankki – sparbank

                              iv)

                              vakuutusyhtiö – försäkringsbolag

                  27)

                  Ruotsin lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt:

                              i)

                              aktiebolag

                              ii)

                              försäkringsaktiebolag

                  28)

                  Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädännön nojalla perustetut yhtiöt: companies incorporated with limited liability.

         (1)  EYVL L 294, 10.11.2001, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1791/2006 (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 1).

      LIITE II
      A   OSA
      Kumottu direktiivi ja siihen myöhemmin tehdyt muutokset
      (direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu)

                  Neuvoston direktiivi 69/335/ETY

                  (EYVL L 249, 3.10.1969, s. 25).

                  Vuoden 1972 liittymisasiakirjan liitteessä I oleva VI.1 kohta

                  (EYVL L 73, 27.3.1972, s. 93).

                  Neuvoston direktiivi 73/79/ETY

                  (EYVL L 103, 18.4.1973, s. 13).

                  Neuvoston direktiivi 73/80/ETY

                  (EYVL L 103, 18.4.1973, s. 15).

                  Neuvoston direktiivi 74/553/ETY

                  (EYVL L 303, 13.11.1974, s. 9).

                  Vuoden 1979 liittymisasiakirjan liitteessä I oleva VI.1 kohta

                  (EYVL L 291, 19.11.1979, s. 95).

                  Neuvoston direktiivi 85/303/ETY

                  (EYVL L 156, 15.6.1985, s. 23).

                  Vuoden 1985 liittymisasiakirjan liitteessä I oleva VI.1 kohta

                  (EYVL L 302, 15.11.1985, s. 167).

                  Vuoden 1994 liittymisasiakirjan liitteessä I oleva XI.B.I.1 kohta

                  (EYVL C 241, 29.8.1994, s. 196).

                  Vuoden 2003 liittymisasiakirjan liitteessä II oleva 9.1 kohta

                  (EUVL L 236, 23.9.2003, s. 555).

            B   OSA
      Määräajat saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä
      (direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu)

                  Direktiivi

                  Määräaika saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä

                  Neuvoston direktiivi 69/335/ETY

                  1. tammikuuta 1972

                  Neuvoston direktiivi 73/79/ETY

                  —

                  Neuvoston direktiivi 73/80/ETY

                  —

                  Neuvoston direktiivi 74/553/ETY

                  —

                  Neuvoston direktiivi 85/303/ETY

                  1. tammikuuta 1986

      LIITE III
      Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 69/335/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1 artikla

                  7 artikla

                  —

                  1 artikla

                  2 artiklan 1 kohta

                  10 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta ja 10 artiklan 2 kohta

                  2 artiklan 2 kohta

                  10 artiklan 3 kohta

                  2 artiklan 3 kohta

                  10 artiklan 4 kohta

                  3 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  2 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  2 artiklan 1 kohdan a alakohta ja liite I

                  3 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  2 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  3 artiklan 1 kohdan c alakohta

                  2 artiklan 1 kohdan c alakohta

                  3 artiklan 2 kohdan ensimmäinen virke

                  2 artiklan 2 kohta

                  3 artiklan 2 kohdan toinen virke

                  9 artikla

                  4 artiklan 1 kohdan a–f alakohta

                  3 artiklan a–f alakohta ja 10 artiklan 1 kohta

                  4 artiklan 1 kohdan g ja h alakohta

                  5 artiklan 1 kohdan d alakohdan ii alakohta

                  4 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta

                  3 artiklan g–j alakohta, 7 artiklan 3 kohta ja 10 artiklan 2 kohta

                  4 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  —

                  4 artiklan 3 kohta

                  5 artiklan 1 kohdan d alakohta

                  5 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  11 artiklan 1 kohta

                  5 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  11 artiklan 2 kohta

                  5 artiklan 1 kohdan c alakohta

                  11 artiklan 3 kohta

                  5 artiklan 1 kohdan d alakohta

                  11 artiklan 4 kohta

                  5 artiklan 1 kohdan e alakohta

                  11 artiklan 5 kohta

                  5 artiklan 2 kohta

                  11 artiklan 6 kohta

                  5 artiklan 3 kohta

                  12 artiklan 1 kohta

                  6 artiklan 1 kohta

                  12 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta

                  6 artiklan 2 kohta

                  12 artiklan 2 kohdan toinen ja kolmas alakohta

                  7 artiklan 1 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta

                  4 artikla, 5 artiklan 1 kohdan e alakohta

                  Kumottu 7 artiklan 1 kohdan b alakohta

                  4 artiklan a alakohta

                  Kumottu 7 artiklan 1 kohdan bb alakohta

                  4 artiklan b alakohta

                  7 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta

                  —

                  7 artiklan 2 kohta

                  7 ja 8 artikla

                  7 artiklan 3 kohta

                  12 artiklan 3 kohta

                  8 artikla

                  7 artiklan 5 kohta ja 13 artiklan ensimmäinen kohta

                  —

                  13 artiklan toinen kohta

                  9 artikla

                  14 artikla

                  10 artikla

                  5 artiklan 1 kohdan a–c alakohta

                  11 artikla

                  5 artiklan 2 kohta

                  12 artikla

                  6 artikla

                  13 artikla

                  15 artiklan 1 kohta

                  14 artikla

                  15 artiklan 2 kohta

                  —

                  16 artikla

                  —

                  17 artikla

                  15 artikla

                  18 artikla

                  3 artiklan 1 kohdan a alakohta

                  Liite I

                  —

                  Liite II

                  —

                  Liite III


Avis juridique important

|

31999L0003

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/3/EY, annettu 22 päivänä helmikuuta 1999, ionisoivalla säteilyllä käsiteltyjä elintarvikkeita ja elintarvikkeiden ainesosia koskevan yhteisön luettelon vahvistamisesta

Virallinen lehti nro L 066 , 13/03/1999 s. 0024 - 0025

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/3/EY,annettu 22 päivänä helmikuuta 1999,ionisoivalla säteilyllä käsiteltyjä elintarvikkeita ja elintarvikkeiden ainesosia koskevan yhteisön luettelon vahvistamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3), ja sovittelukomitean 9 päivänä joulukuuta 1998 hyväksymän yhteisen ehdotuksen perusteella,sekä katsovat, ettäionisoivalla säteilyllä käsiteltyjä elintarvikkeita ja elintarvikkeiden ainesosia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 22 päivänä helmikuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/2/EY (4), jäljempänä "puitedirektiivi", 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään sellaisten elintarvikkeiden luettelon hyväksymisestä, joita saadaan muista poiketen käsitellä ionisoivalla säteilyllä; tätä luetteloa laaditaan vaiheittain,kuivatut mausteyrtit, mausteet ja maustekasvit ovat usein kansanterveydelle haitallisten organismien ja niiden metaboliittien saastuttamia,tällaista saastunutta tuotetta ei voida enää käsitellä desinfiointiaineilla kuten etyleenioksidilla niiden mahdollisesti myrkyllisten jäämien vuoksi,ionisoivan säteilyn käyttö on tehokas keino korvata edellä mainitut aineet,elintarvikealan tiedekomitea on hyväksynyt tällaisen käsittelyn, jatällainen käsittely on tästä syystä hyödyllistä kansanterveyden suojelun kannalta,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Tällä direktiivillä vahvistetaan yhteisössä alustava luettelo sellaisista elintarvikkeista ja elintarvikkeiden ainesosista, jäljempänä "elintarvikkeet", joita saadaan käsitellä ionisoivalla säteilyllä, ja määrätään tähän tarkoitukseen käytettävät suurimmat sallitut annokset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta puitedirektiivin 4 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan mukaisesti vahvistettavaa yhteisön luetteloa.2. Kyseisten tuotteiden käsittely ionisoivalla säteilyllä saadaan suorittaa vain puitedirektiivin säännösten mukaisesti. Valvontamenettelyjä sovelletaan erityisesti puitedirektiivin 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti.3. Liitteessä on lueteltu elintarvikkeet, joita saadaan käsitellä ionisoivalla säteilyllä, sekä ne keskimääräiset kokonaisannokset, joille ne voidaan altistaa.2 artikla Jäsenvaltiot eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää puitedirektiivin yleisten säännösten ja tämän direktiivin säännösten mukaisesti säteilytettyjen elintarvikkeiden kaupan pitämistä sillä perusteella, että ne ovat siten käsiteltyjä.3 artikla Mahdolliset muutokset tähän direktiiviin tehdään perustamissopimuksen 100 a artiklassa määrättyjen menettelyjen mukaisesti.4 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan siten, että tämän direktiivin mukaisten säteilytettyjen elintarvikkeiden kaupan pitäminen ja käyttö sallitaan viimeistään 20 päivänä syyskuuta 2000.Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.5 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.6 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 22 päivänä helmikuuta 1999.Euroopan parlamentin puolestaJ. M. GIL-ROBLESPuhemiesNeuvoston puolestaK.-H. FUNKEPuheenjohtaja(1) EYVL C 336, 30.12.1988, s. 7 ja EYVL C 303, 2.12.1989, s. 15.(2) EYVL C 194, 31.7.1989, s. 14(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 11. lokakuuta 1989 (EYVL C 291, 20.11.1989, s. 58), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 27. lokakuuta 1997 (EYVL C 389, 22.12.1997, s. 47) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 18. helmikuuta 1998 (EYVL C 80, 16.3.1998, s. 133). Neuvoston päätös, tehty 25. tammikuuta 1999. Euroopan parlamentin päätös, tehty 28. tammikuuta 1999.(4) Ks. tämän virallisen lehden sivu 16LIITE >TAULUKON PAIKKA>