Avis juridique important

|

31989L0647

Neuvoston direktiivi 89/647/ETY, annettu 18 päivänä joulukuuta 1989, luottolaitosten vakavaraisuussuhteesta

Virallinen lehti nro L 386 , 30/12/1989 s. 0014 - 0022 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 3 s. 0039  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 3 s. 0039

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 18 päivänä joulukuuta 1989,luottolaitosten vakavaraisuussuhteesta (89/647/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettätämä direktiivi on tulos pankkialan neuvoa-antavan komitean työstä; komitean tehtävänä on tehdä ehdotuksia komissiolle jäsenvaltioissa sovellettavien kertoimien yhteensovittamisesta luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 12 joulukuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/780/ETY (4) 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/646/ETY (5),luottolaitosten valvonnassa sopivan vakavaraisuussuhteen määrittämisellä on keskeinen merkitys,sellainen suhdeluku, jossa varoja ja taseen ulkopuolisia eriä painotetaan niihin sisältyvän luottoriskin mukaisesti, on erityisen hyödyllinen vakavaraisuuden mitta,tämän vuoksi yhteisten standardien kehittäminen ilmaisemaan omien varojen suhdetta luottoriskille alttiisiin varoihin ja taseen ulkopuolisiin eriin on olennainen osa sitä yhdenmukaistamista, joka on välttämätöntä valvontamenetelmien vastavuoroiseksi tunnustamiseksi ja siten pankkialan sisämarkkinoiden aikaansaamiseksi,tässä suhteessa tätä direktiiviä on tarkasteltava yhdessä muiden, luottolaitosten valvonnan perusmenetelmien yhdenmukaistamista tarkoittavien erityisasiakirjojen kanssa,tämän direktiivin voidaan myös katsoa täydentävän direktiiviä 89/646/ETY, joka käsittää sen laajemman alan, johon tämä direktiivi kuuluu olennaisena osana,luottolaitosten edellytetään kilpailevan välittömästi keskenään yhteisillä pankkimarkkinoilla; hyväksymällä yhteiset vakavaraisuusstandardit vakavaraisuussuhteelle asetetun vähimmäismäärän muodossa estetään kilpailun vääristymiä ja vahvistetaan yhteisön pankkijärjestelmää,tässä direktiivissä säädetään erilaisia painotuksia erilaisten rahoituslaitosten myöntämille takauksille; sen vuoksi komissio sitoutuu selvittämään, vääristetäänkö direktiivillä kokonaisuutena huomattavasti luottolaitosten ja vakuutuslaitosten välistä kilpailua, ja harkitsemaan mainitun selvityksen perusteella, onko aihetta toteuttaa toimenpiteet asian korjaamiseksi,tässä direktiivissä säädetty vakavaraisuussuhteen vähimmäismäärä nostaa yhteisön luottolaitosten omien varojen tasoa; on hyväksytty kahdeksan prosentin taso vuoden 1988 alussa voimassa olleita pääomavaatimuksia koskevan tilastoselvityksen perusteella,korko-, valuutta- ja muiden markkinariskien mittaaminen ja huomioon ottaminen ovat myös hyvin tärkeitä luottolaitosten valvonnan kannalta; komissio jatkaa yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja kaikkien muiden laitosten kanssa, joilla on sama tavoite, käytettävissä olevien menetelmien tutkimista; sen jälkeen se antaa ehdotuksia jatkotoimista näihin riskeihin liittyvien valvontasäännösten yhdenmukaistamiseksi ja samalla tarkkailee erityisesti eri pankkitoiminnan riskien välistä mahdollista vuorovaikutusta ja kiinnittää erityistä huomiota eri ehdotusten keskinäiseen yhdenmukaisuuteen,tehdessään ehdotuksia sijoituspalvelujen valvontaa ja alalla toimivien yhteisöjen pääoman riittävyyttä koskeviksi säännöksiksi komissio varmistaa, että omien varojen tasoon sovelletaan yhtäläisiä vaatimuksia samantyyppisen liiketoiminnan ja samanlaisten riskien yhteydessä,vakavaraisuussuhdeluvun laskemisessa käytettävässä erityisessä laskentamenetelmässä on otettava huomioon pankkien ja muiden rahoituslaitosten tilinpäätöksesta ja konsolidoidusta tilinpäätöksestä 8 joulukuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi 86/635/ETY (6), johon sisältyy muutoksia neuvoston direktiivin 83/349/ETY (7) säännöksiin, sellaisina kuin ne ovat Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjalla muutettuina; kunnes kansallisessa lainsäädännössä on annettu noiden direktiivien mukaiset säännökset, erityisen vakavaraisuuslaskelmissa käytettävän laskentamenetelmän käyttö tulisi jättää jäsenvaltioiden harkintaan,luottolaitosten asunto-obligaatio-omistuksen painottaminen 20 prosentiksi saattaa aiheuttaa häiriöitä sellaisilla kansallisilla rahoitusmarkkinoilla, joilla nämä sijoitusvälineet ovat keskeisiä; siinä tapauksessa toteutetaan väliaikaiset toimenpiteet 10 prosentin riskipainotuksen soveltamiseksi, jatämän direktiivin yksityiskohtaisiin säännöksiin saattaa ajoittain olla tarpeen tehdä teknisiä muutoksia pankkialan uusimman kehityksen huomioon ottamiseksi; komissio tekee sille perustamissopimuksen nojalla kuuluvan täytäntöönpanovallan mukaisesti tarpeelliset muutokset kuultuaan pankkialan neuvoa-antavaa komiteaa; komitea toimii "sääntelykomiteana" noudattaen menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 13 heinäkuuta 1987 annetun neuvoston päätöksen 87/373/ETY 2 artiklassa olevan menettelyn III vaihtoehtoa b (8),ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:Soveltamisala ja määritelmät 1 artikla 1. Tätä direktiiviä sovelletaan direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan määritelmän mukaisiin luottolaitoksiin.2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa on säädetty, jäsenvaltioiden ei tarvitse soveltaa tätä direktiiviä direktiivin 77/780/ETY 2 artiklan 2 kohdassa lueteltuihin luottolaitoksiin.3. Luottolaitos, joka direktiivin 77/780/ETY 2 artiklan 4 kohdan a alakohdan määritelmän mukaisesti on sidoksissa samassa jäsenvaltiossa sijaitsevaan keskuselimeen, voidaan vapauttaa tämän direktiivin säännöksistä, edellyttäen että kyseessä olevat sidosluottolaitokset ja niiden keskuselimet sisältyvät konsolidoituun vakavaraisuussuhdelukuun tämän direktiivin mukaisesti.4. Poikkeuksellisesti, kunnes luotto-, korko- ja markkinariskeihin liittyvien toiminnan vakauden periaatteelle rakentuvat valvontasäännökset ovat yhdenmukaistetut, jäsenvaltiot saavat olla soveltamatta tätä direktiiviä sellaisiin luottolaitoksiin, jotka ovat erikoistuneet pankkien välisiin markkinoihin ja julkisen sektorin lainamarkkinoihin ja jotka yhdessä keskuspankin kanssa ovat osa pankkijärjestelmän maksuvalmiuden säätelyjärjestelmää, edellyttäen että- sen 50 ja 100 prosentilla painotettavien varojen ja taseen ulkopuolisten erien summa 6 artiklan mukaisesti laskettuna ei ole tavallisesti enempää kuin 10 prosenttia varojen ja taseen ulkopuolisten erien kokonaissummasta eikä missään tapauksessa enempää kuin 15 prosenttia siitä ennen painotusten soveltamista;- sen toiminta on pääasiassa jäsenvaltionsa keskuspankin ja pankkijärjestelmän välisenä välittäjänä toimimista;- toimivaltainen viranomainen soveltaa sen luotto-, korko- ja markkinariskeihin riittäviä valvonta- ja sääntelyjärjestelmiä.Jäsenvaltioiden on ilmoitettava myönnetyistä poikkeusluvista komissiolle sen varmistamiseksi, että ne eivät johda kilpailun vääristymiseen. Komissio antaa kolmen vuoden kuluessa tämän direktiivin antamisesta neuvostolle kertomuksen tarvittaessa aiheelliseksi katsomine ehdotuksineen.2 artikla 1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:- "toimivaltaisella viranomaisella" neuvoston direktiivin 83/350/ETY 1 artiklan viidennen luetelmakohdan määritelmän mukaisia viranomaisia;- "A alueella" kaikkia jäsenvaltioita ja kaikkia muita maita, jotka ovat Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) täysjäseniä, sekä maita, jotka ovat solmineet erityisiä lainanantosopimuksia Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) kanssa valuuttarahaston ns. yleisten lainajärjestelyiden (GAB) puitteissa;- "B alueella" kaikkia maita, jotka eivät kuulu A alueeseen;- "A alueen luottolaitoksella" kaikkia jäsenvaltioissa toimiluvan saaneita luottolaitoksia direktiivin 77/780/ETY 3 artiklan mukaisesti, mukaan lukien niiden kolmansissa maissa olevat sivukonttorit, ja kaikkia direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan määritelmän mukaisia yksityisiä ja julkisia yrityksiä, joilla on toimilupa muissa A alueen maissa niiden sivukonttorit mukaan lukien;- "B alueen luottolaitoksilla" kaikkia direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan määritelmän mukaisia yksityisiä ja julkisia A alueen ulkopuolella toimiluvan saaneita yrityksiä mukaan lukien niiden yhteisössä olevat sivukonttorit;- "muulla kuin pankkialalla" kaikkia muita lainanottajia kuin neljännessä ja viidennessä luetelmakohdassa määriteltyjä luottolaitoksia, keskushallintoa ja keskuspankkeja, aluehallintoa ja kunnallisia viranomaisia, Euroopan yhteisöjä, Euroopan investointipankkia ja seitsemännessä luetelmakohdassa määriteltyjä monenkeskisiä kehityspankkeja;- "monenkeskisillä kehityspankeilla" Kansainvälistä "jälleenrakennuspankkia," Kansainvälistä rahoitusyhtiötä, Latinalaisen Amerikan Kehityspankkia, Aasian Kehityspankkia, Afrikan kehityspankkia, Euroopan neuvoston asutusrahastoa ("Council of Europe Resettlement Fund"), Pohjoismaiden Investointipankkia ja Karibian alueen kehityspankkia ("Caribbean Development Bank");- "korkean riskin", "keskimääräisen riskin", "keskimääräisen/alhaisen riskin" ja "alhaisen riskin" sisältävillä taseen ulkopuolisilla erillä 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja ja liitteessä I lueteltuja eriä.2. Jäljempänä 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamiseksi toimivaltaiset viranomaiset voivat sisällyttää aluehallinnon ja paikallishallinnon viranomaisten käsitteeseen muutoin kuin kaupallisesti toimivia hallinnollisia viranomaisia tai laitoksia, jotka ovat vastuussa aluehallinnolle tai paikallishallinnon viranomaisille, sekä sellaisia keskus- tai aluehallinnon, kunnallisten viranomaisten tai viranomaisten omistamia muita kuin kaupallisia yrityksiä, jotka toimivaltaisten viranomaisten käsityksen mukaan hoitavat samoja tehtäviä kuin alueelliset ja paikalliset viranomaiset.3 artikla Yleiset periaatteet 1. Jäljempänä 2-7 kohdassa tarkoitettu vakavaraisuussuhde ilmaisee 4 artiklan mukaisten omien varojen sekä taseen varojen ja taseen ulkopuolisten erien 5 artiklan mukaisesti riskipainotetun kokonaismäärän välisen suhteen.2. Luottolaitosten, jotka eivät ole direktiivin 83/349/ETY määritelmän mukaisia emoyrityksiä eivätkä sellaisten yritysten tytäryhtiöitä, vakavaraisuussuhde lasketaan kunkin osalta erikseen.3. Sellaisten luottolaitosten, jotka ovat emoyrityksiä, vakavaraisuussuhde lasketaan konsolidoinnin perusteelta tässä direktiivissä ja direktiiveissä 83/350/ETY ja 86/635/ETY (9) määriteltyjen menetelmien mukaisesti.4. Emoyrityksenä olevan luottolaitoksen toimiluvan myöntämisestä ja sen toiminnan valvonnasta vastaavat toimivaltaiset viranomaiset voivat myös vaatia, että kyseessä olevalle emoyritykselle ja sen tytäryhtiölle, jolle kyseessä oleva viranomainen myöntää toimiluvan ja joka on sen valvonnan alainen, lasketaan osittain konsolidoitu tai konsolidoimaton suhdeluku. Jos pääoman tyydyttävää kohdentumista pankkiryhmän sisällä ei näin seurata, on toteutettava muut toimenpiteet tämän päämäärän saavuttamiseksi.5. Milloin emoyrityksen tytäryhtiö on saanut toimiluvan ja sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa, toimiluvan myöntäneiden toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava osittain konsolidoidun tai konsolidoimattoman vakavaraisuussuhdeluvun laskemista.6. Sen estämättä, mitä 5 kohdassa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset, jotka myöntävät toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan emoyrityksen tytäryhtiölle toimiluvan, voivat kahdenvälisellä sopimuksella siirtää vakavaraisuuden valvontavelvollisuutensa emoyritykselle toimiluvan myöntäneille ja sen toimintaa valvoville toimivaltaisille viranomaisille siten, että vastuu tytäryhtiön valvonnasta tämän direktiivin mukaisesti on niillä. Tällaisista sopimuksista ja niiden sisällöstä on ilmoitettava komissiolle. Se toimittaa tiedot edelleen muille viranomaisille ja pankkialan neuvoa-antavalle komitealle.7. Toimivaltaisten viranomaisten on varmistuttava, että vakavaraisuussuhdeluvut lasketaan vähintään kahdesti vuodessa, joko niin, että suhdeluvun laskee luottolaitos itse ja toimittaa tulokset ja mahdollisesti tarvittavat täydentävät tiedot toimivaltaisille viranomaisille tai, että suhdeluvun laskee toimivaltainen viranomainen luottolaitosten toimittamien tietojen perusteella, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2-6 kohdan säännösten soveltamista luottolaitoksien osalta.8. Varat ja taseen ulkopuoliset erät arvostetaan direktiivin 86/635/ETY mukaisesti. Kunnes säännökset pannaan kansallisesti täytäntöön erien arvostus on jäsenvaltioiden harkittavissa.4 artikla Osoittaja: omat varat Direktiivin 89/299/ETY (10) määritelmän mukaiset omat varat muodostavat vakavaraisuussuhteen osoittajan.5 artikla Nimittäjä: riskipainotetut varat ja taseen ulkopuoliset erät 1. Varojen erille annetaan prosenttipainotuksina ilmaistavat luottoriskiasteet 6 ja 7 artiklan mukaisesti ja poikkeuksellisesti 8 ja 11 artiklan mukaisesti. Sen jälkeen varojen kunkin erän tasearvo kerrotaan asianmukaisella painotuksella, jolloin saadaan sen riskipainotettu arvo.2. Liitteessä I lueteltuihin taseen ulkopuolisiin eriin sovelletaan 6 artiklan 2 kohdassa säädettyä kaksivaiheista laskentaa.3. Jäljempänä 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen korko- ja valuuttakursseihin liittyvien taseen ulkopuolisten erien osalta lasketaan mahdolliset kustannukset sopimusten korvaamisesta vastapuolen laiminlyönnin johdosta jommallakummalla liitteessä II esitetyllä menetelmällä. Kyseessä olevat kustannukset kerrotaan 6 artiklan 1 kohdan asianomaisilla vastapuolen mukaisilla painotuksilla, paitsi että siinä säädetyt 100 prosentin painotukset korvataan 50 prosentin painotuksilla riskipainotettujen arvojen aikaansaamiseksi.4. Edellä 2 ja 3 kohdassa mainittujen varojen ja taseen ulkopuolisten erien riskipainotettujen arvojen kokonaissumma on vakavaraisuussuhteen nimittäjä.6 artikla Riskipainotukset 1. Seuraavia painotuksia sovelletaan varojen eri ryhmiin, vaikka toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä sopivina pitämiään suurempia painotuksia:a) Nollapainotus1) rahat ja vastaavat erät;2) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen keskushallinnolta ja keskuspankeilta;3) varojen erät, jotka ovat saamisia Euroopan yhteisöiltä;4) varojen erät, jotka ovat A alueen keskushallintojen ja keskuspankkien nimenomaisesti takaamia;5) varojen erät, jotka ovat lainanottajien kansallisen valuutan määräisiä ja kansallisella valuutalla rahoitettuja saamisia B alueen keskushallinnoilta ja keskuspankeilta;6) varojen erät, jotka ovat B alueen keskushallintojen ja keskuspankkien nimenomaisesti takaamia saamisia, jotka ovat takaajalle ja lainanottajalle yhteisen kansallisen valuutan määräisiä ja siinä valuutassa rahoitettuja;7) varojen erät, joiden toimivaltaisen viranomisen hyväksymänä vakuutena on A alueen keskushallinnon tai keskuspankin tai Euroopan yhteisöjen liikkeeseen laskemia arvopapereita tai käteistalletuksia lainanantajalaitoksessa tai sijoitustodistuksia tai vastaavanlaisia sijoitusvälineitä, jotka tämä on laskenut liikkeeseen ja jotka on talletettu tämän huostaan;b) 20 prosentin painotus1) varojen erät, jotka ovat saamisia Euroopan investointipankilta (EIB);2) varojen erät, jotka ovat saamisia monenkeskisiltä kehityspankeilta;3) varojen erät, jotka ovat Euroopan investointipankin (EIB) nimenomaisesti takaamia saamisia;4) varojen erät, jotka ovat monenkeskisten kehityspankkien nimenomaisesti takaamia saamisia;5) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomaisilta, jos ei 7 artiklasta muuta johdu;6) varojen erät, jotka ovat A alueen aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomaisten nimenomaisesti takaamia saamisia, jos ei 7 artiklasta muuta johdu;7) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen luottolaitoksilta, mutta eivät kuulu näiden laitosten direktiivin 89/299/ETY mukaisiin omiin varoihin;8) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen luottolaitoksilta ja joiden erääntymisaika on enintään vuosi, lukuun ottamatta näiden laitosten liikkeeseen laskemia arvopapereita, jotka luetaan niiden omiin varoihin kuuluviksi;9) varojen erät, jotka ovat A alueen luottolaitosten nimenomaisesti takaamia;10) varojen erät, jotka ovat saamisia, joilla on korkeintaan vuoden erääntymisaika ja jotka ovat B alueen luottolaitosten nimenomaisesti takaamia;11) varojen erät, joiden toimivaltaisen viranomaisen hyväksymänä vakuutena on Euroopan investointipankin (EIB) tai monenkeskisten kehityspankkien liikkeelle laskemia arvopapereita;12) maksujenvälityksessä olevat käteiserät;c) 50 prosentin painotus1) lainat, joiden toimivaltaisen viranomaisen hyväksymänä täytenä vakuutena on kiinnitys asuinkiinteistöön, jossa lainanottaja asuu nyt tai vastaisuudessa tai jonka tämä on antanut tai antaa vuokralle;2) ennakkomaksut ja siirtosaamiset; nämä varat painotetaan vastapuolella olevaa erää vastaavalla tavalla jos luottolaitos kykenee sen määrittämään direktiivin 86/635/ETY mukaisesti. Jos se ei kykene määrittämään vastapuolen erää, käytetään kiinteää 50 prosentin painotusta;d) 100 prosentin painotus1) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen keskushallinnoilta ja keskuspankeilta, paitsi jos ne ovat lainanottajan kansallisen valuutan määräisiä ja siinä valuutassa rahoitettuja;2) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomaisilta;3) varojen erät, jotka ovat saamisia B alueen luottolaitoksilta ja joiden erääntymisaika on pidempi kuin vuosi;4) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen ja B alueen muulta alalta kuin pankkialalta;5) aineelliset hyödykkeet direktiivin 86/635/ETY 4 artiklan 10 kohdan mukaisesti;6) sijoitukset muiden luottolaitosten osakkeisiin, osuuksiin ja muihin omien varojen osiin, joita ei ole vähennetty lainanantajalaitosten omista varoista;7) kaikki muut varat omista varoista vähennettyjä eriä lukuun ottamatta.2. Muihin kuin 3 kohdassa tarkoitettuihin taseen ulkopuolisiin eriin sovelletaan seuraavaa käsittelytapaa. Ne ryhmitellään ensin liitteen I mukaisiin riskiryhmiin. Korkean riskin erät otetaan huomioon täydestä arvostaan, keskimääräisen riskin erät painotetaan 50 prosentin painokertoimella ja keskimääräisen/alhaisen riskin erät 20 prosentin painokertoimella kun taas alhaisen riskin erien arvo määrätään nollaksi. Toisessa vaiheessa taseen ulkopuolisten erien edellä kuvatun mukaisesti painotetut arvot kerrotaan asianomaisten vastapuolen erien kertoimilla 1 kohdan ja 7 artiklassa varojen erille säädetyn käsittelytavan mukaisesti. Varojen myynti- ja takaisinostosopimukset ja termiiniostosopimukset painotetaan kauppaa vastapuolella koskevien erien sijasta kyseisten varojen mukaan.3. Liitteessä II esitettyjä menetelmiä sovelletaan liitteessä III lueteltuihin korko- ja valuuttakurssiriskeihin.4. Kun taseen ulkopuolisiin eriin liittyy nimenomaiset takaukset, ne painotetaan niin kuin ne olisi annettu takaajan eikä vastapuolen puolesta. Kun taseen ulkopuolisista liiketoimista aiheutuvalle mahdolliselle riskille on toimivaltaisten viranomaisten hyväksymä täysimääräinen ja täydellinen vakuus jossakin 1 kohdan a alakohdan 7 alakohdan tai b alakohdan 11 alakohdan mukaisessa varoja vastaavassa muodossa, sovelletaan nollapainotusta tai 20 prosentin painotusta kyseessä olevasta vakuudesta riippuen.5. Jos varoihin ja taseen ulkopuolisiin eriin sovelletaan alhaisempaa painotusta sen vuoksi, että niille on nimenomaiset takaukset tai toimivaltaisten viranomaisten hyväksymät vakuudet, alhaisempaa painotusta sovelletaan ainoastaan siihen osaan, josta takaus on annettu tai jonka vakuus täysin kattaa.7 artikla 1. Edellä 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa olevien vaatimusten estämättä jäsenvaltiot voivat vahvistaa nollapainotuksen omilta aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomaisilta oleville saamisille, jos näiden ja maan keskushallinnolta olevien saamisten kesken ei ole riskien suhteen eroa aluehallinnon ja paikallishallinnon viranomaisten veronkanto-oikeuden ja erityisten aluehallinnon ja paikallishallinnon viranomaisten maksujen laiminlyönnin mahdollisuutta vähentävien rakenteellisten järjestelyjen vuoksi. Näiden arviointiperusteiden mukaisesti määrättyä nollapainotusta sovelletaan kyseisiltä aluehallinnon ja paikallishallinnon viranomaisilta oleviin saamisiin ja niiden puolesta annettuihin taseen ulkopuolisiin eriin, sekä saamisiin ulkopuolisilta ja ulkopuolisten puolesta annettuihin taseen ulkopuolisiin eriin, jotka ovat kyseessä olevien aluehallinnon ja paikallishallinnon viranomaisten takaamia.2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle, pitävätkö ne nollapainotusta perusteltuna ottaen huomioon 1 kohdassa säädetyt arviointiperusteet. Komissio antaa tästä tiedon edelleen. Muut jäsenvaltiot voivat tarjota niiden toimivaltaisten viranomaisten valvonnassa oleville luottolaitoksille mahdollisuuden soveltaa nollapainotusta silloin, kun ne avustavat kyseessä olevia aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomaisia liiketoiminnassa tai kun niillä on jälkimmäisten takaamia saatavia.8 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat soveltaa 20 prosentin painotusta sellaisiin varojen eriin, joiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymänä vakuutena on A alueen aluehallinnon tai paikallishallinnon viranomaisten liikkeeseen laskemia arvopapereita tai talletus muissa A alueen luottolaitoksissa kuin lainanantajalaitoksessa tai näiden luottolaitosten liikkeeseen laskemia sijoitustodistuksia taikka niihin verrattavia sijoitusvälineitä.2. Jäsenvaltiot saavat soveltaa 10 prosentin painotusta saamisiin luottolaitoksilta, jotka ovat erikoistuneet kotivaltioidensa pankkien välisiin markkinoihin ja julkisen sektorin lainamarkkinoihin, ja ovat toimivaltaisten viranomaisten tiiviissä valvonnassa, silloin kun kyseisille varojen erille on täysimääräinen ja täydellinen kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä ja riittävänä pitämä 6 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa mainittujen varojen erien yhdistelmän muodossa oleva vakuus.3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle mahdolliset 1 ja 2 kohdan soveltamiseksi annetut säännökset ja niiden antamisen perusteet. Komissio toimittaa kyseessä olevat tiedot jäsenvaltioille. Komissio tutkii määräajoin mainittujen säännösten soveltamisen vaikutukset sen varmistamiseksi, että ne eivät johda kilpailun vääristymiseen. Kolmen vuoden kuluessa tämän direktiivin antamisesta komissio toimittaa neuvostolle kertomuksen tarvittaessa komission aiheellisiksi katsomine ehdotuksineen.9 artikla 1. Tähän direktiiviin tehtävät tekniset mukautukset seuraavien seikkojen osalta annetaan 2 kohdan menettelyä noudattaen:- jäljempänä 10 artiklan mukaisen vähimmäissuhteen tai 6 artiklassa säädettyjen painotusten väliaikainen alentaminen erityisolosuhteiden huomioon ottamiseksi;- A alueen määritelmä 2 artiklassa;- "monenkeskisten kehityspankkien" määritelmä 2 artiklassa;- edellä 6 artiklassa lueteltujen varojen määritelmien muuttaminen rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi;- taseen ulkopuolisien erien luettelot ja luokittelu liitteissä I ja III ja niiden käsittelytapa 5, 6 ja 7 artiklan sekä liitteen II mukaisessa vakavaraisuussuhteen laskemisessa;- määritelmien selventäminen sen varmistamiseksi, että tätä direktiiviä sovelletaan yhteisössä yhdenmukaisesti;- määritelmien selventäminen rahoitusmarkkinoiden kehityksen ottamiseksi huomioon tämän direktiivin täytäntöönpanossa;- sanaston ja määritelmien muotoiluun yhdenmukaistaminen luottolaitoksia ja niihin liittyviä asioita koskevien myöhempien lakien kanssa.2. Komissiota avustaa komitea, jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta. Komiteassa jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaisia.Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ratkaise asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.10 artikla 1. Luottolaitoksia on 1 päivästä tammikuuta 1993 alkaen vaadittava pitämään 3 artiklassa määritelty vakavaraisuussuhde vähintään kahdeksan prosentin tasolla.2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa määrätä vähimmäissuhteen suuremmaksi.3. Jos suhde muodostuu pienemmäksi kuin kahdeksan prosenttia, toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että kyseinen luottolaitos ryhtyy asianmukaisiin toimenpiteisiin saattaakseen suhdeluvun sovitun vähimmäistason mukaiseksi mahdollisimman nopeasti.11 artikla 1. Luottolaitoksen, jonka vähimmäissuhde ei ole 10 artiklan 1 kohdan mukaisella kahdeksan prosentin tasolla 12 artiklan 1 kohdassa säädettyyn päivämäärään mennessä, on pyrittävä asteittain saavuttamaan tämä taso. Se ei saa antaa vakavaraisuussuhdelukunsa pienentyä jo ennen tavoitteen saavuttamista saavutetusta tasosta. Vaihtelun on oltava väliaikaista ja toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava vaihtelun perusteet.2. Jäsenvaltiot saavat vahvistaa korkeintaan viideksi 10 artiklan 1 kohdassa säädettyä päivää seuraavaksi vuodeksi 10 prosentin painotuksen arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 20 joulukuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY (11), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 88/220/ETY (12), 22 artiklan 4 kohdan mukaisille arvopapereille, ja pysyttää sen luottolaitoksia varten voimassa, jos ne pitävät sitä välttämättömänä vakavien häiriöiden välttämiseksi markkinoidensa toiminnassa. Tällaiset poikkeukset on ilmoitettava komissiolle.3. Mitä 10 artiklan 1 kohdassa säädetään, ei sovelleta Kreikan maatalouspankkiin ("Agricultural Bank of Greece") enintään seitsemän vuoden aikana 1 päivästä tammikuuta 1993 alkaen. Sen on kuitenkin pyrittävä saavuttamaan 10 artiklan 1 kohdassa määrätty taso vaiheittain 1 kohdassa kuvatulla tavalla.4. Poiketen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetystä Saksa, Tanska ja Kreikka voivat 1 päivään tammikuuta 1996 asti soveltaa 50 prosentin painotusta varoihin, joille on toimivaltaisten viranomaisten hyväksymä täysimääräinen kiinnitysvakuus näiden kolmen jäsenvaltion alueella sijaitseviin valmiisiin asuinkiinteistöihin, toimistoihin tai monitoimiliiketiloihin edellyttäen, että lainattava summa lakiin tai asetukseen perustuvien tarkkojen arviointiperusteiden mukaisesti laskettuna ei ole enempää kuin 60 prosenttia kyseessä olevan omaisuuden arvosta.5. Jäsenvaltiot voivat soveltaa 50 prosentin painotusta omaisuuden leasingvuokrausta koskeviin sopimuksiin, jotka on tehty 10 vuoden aikana 12 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä lukien, ja jotka koskevat liikekäyttöön tulevaa omaisuutta maassa, jossa pääkonttori on, sekä joihin sovellettavien säännösten mukaan leasing-toiminnan harjoittajalla säilyy täysi omistusoikeus vuokrattuun omaisuuteen kunnes leasing-vuokraaja käyttää osto-oikeuttaan.12 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1991.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kirjallisina komissiolle.13 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 18 päivänä joulukuuta 1989.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. BÉRÉGOVOY(1) EYVL N:o C 135, 25.5.1988, s. 2(2) EYVL N:o C 96, 17.4.1984, s. 86 jaEYVL N:o C 304, 4.12.1984(3) EYVL N:o C 337, 31.12.1988, s. 8(4) EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30(5) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1(6) EYVL N:o L 372, 31.12.1986, s. 1(7) EYVL N:o L 193, 18.7.1983, s. 18(8) EYVL N:o L 197, 18.7.1987, s. 33(9) EYVL N:o L 372, 31.12.1986, s. 1(10) EYVL N:o L 124, 5.5.1989, s. 16(11) EYVL N:o L 375, 31.12.1985, s. 3(12) EYVL N:o L 100, 19.4.1988, s. 31LIITE I TASEEN ULKOPUOLISTEN ERIEN LUOKITUS Korkea riski- luoton korvaavat takaukset- tunnusteet- siirrot vekseleissä, joissa ei ole toisen luottolaitoksen nimeä- liiketoimet takaisinostovelvollisuuksin- peruuttamattomat luoton korvaavat valmiusmaksusitoumukset- direktiivin 86/635/ETY 12 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaiset varojen myynti- ja takaisinostosopimukset, jos näitä sopimuksia käsitellään taseen ulkopuolisina erinä ennen direktiivin 86/635/ETY soveltamista- termiiniostosopimuksilla ostetut varat- talletuksentekosopimukset ("forward forward deposits")- osittain maksettujen osakkeiden ja arvopapereiden maksamaton osa- muut korkean riskin erätKeskimääräinen riski- myönnetyt ja annetut remburssit (ks. myös keskimääräinen/alhainen riski)- takuusitoumukset ja korvausvastuut (mukaan lukien tarjous- ja suoritustakuut, tullin- ja veronmaksusitoumukset) ja takaukset, jotka eivät ole luottoa korvaavia- direktiivin 86/635/ETY 12 artiklan 3 ja 5 kohdan mukaiset varojen myynti- ja takaisinostosopimukset- peruuttamattomat valmiusmaksusitoumukset, jotka eivät ole luottoa korvaavia- käyttämättömät luottojärjestelyt (sopimukset luoton myöntämisestä, arvopapereiden ostamisesta, takausten antamisesta tai tunnustejärjestelyt), joiden alkuperäinen erääntymisaika on pidempi kuin yksi vuosi- velkasitoumusten liikkeeseenlaskujärjestelyt (NIF) ja jatkuvat luoton merkintäjärjestelyt (RUF)- muut erät, joihin liittyy suuruudeltaan keskimääräinen riskiKeskimääräinen/alhainen riski- remburssit, joissa lähetys on vakuutena, ja muut toteutuessaan itsestään kuittaantuvat liiketapahtumat- muut erät, joihin liittyy suuruudeltaan keskimääräinen/alhainen riskiAlhainen riski- käyttämättömät luottojärjestelyt (sopimukset luoton myöntämisestä, arvopapereiden ostamisesta, takauksen antamisesta tai tunnustejärjestelyt), joiden alkuperäinen erääntymisaika on yksi vuosi tai sitä lyhyempi taikka jotka voidaan milloin tahansa ehdoitta peruuttaa ilman irtisanomisaikaa- muut erät, joihin liittyy alhainen riskiJäsenvaltiot sitoutuvat toimittamaan komissiolle tiedon heti kun ne ovat sopineet uuden taseen ulkopuolisen erän sisällyttämisestä jonkin riskiluokan viimeiseen luetelmakohtaan. Sellaiset erät luokitellaan täsmällisesti yhteisön tasolla heti kun 9 artiklan mukainen menettely on suoritettu.LIITE II KORKO- JA VALUUTTAKURSSISIDONNAISTEN TASEEN ULKOPUOLISTEN ERIEN KÄSITTELY Valvontaviranomaisten suostumuksella luottolaitokset voivat valita yhden allaolevista menetelmistä liitteessä III lueteltuihin toimiin liittyvien riskien mittaamiseksi. Tähän eivät kuulu korko- ja valuuttakurssisopimukset, joilla käydään kauppaa virallisesti hyväksytyissä pörsseissä, jossa niillä on päivittäiset katevaatimukset, eivätkä sellaiset valuuttakurssisopimukset, joiden alkuperäinen erääntymisaika on enintään 14 päivää tai sitä vähemmän.Kun luottolaitoksen ja sen vastapuolen välillä on erillinen kansallisten valvontaviranomaisten hyväksymä kahdenkeskinen uudistamissopimus, jonka nojalla osapuolten velvollisuus toimittaa toisilleen tiettynä päivänä maksuja yhteisellä valuutalla yhdistetään automaattisesti muihin samanlaisiin samana päivänä erääntyviin velvoitteisiin, painotetaan kyseessä olevien bruttosummien sijasta yhdistämisen tuloksena saatua nettosummaa.Menetelmä 1: Markkina-arvopohjainen lähestymistapaVaihe a: Arvostamalla sopimukset käypään markkina-arvoon saadaan kaikkien niiden sopimusten jälleenhankintakustannus, joilla on positiivinen markkina-arvo.Vaihe b: Mahdollinen tuleva luottoriski saadaan (1) kertomalla luottolaitoksen pääkirjanpidon nimelliset pääomamäärät tai arvot seuraavilla prosenteilla:>TAULUKON PAIKKA>Vaihe c: Käyvän jälleenhankintakustannuksen ja mahdollisen tulevan luottoriskin summa kerrotaan asianomaisten vastapuolten mukaisilla 6 artiklan riskipainotuksilla.Menetelmä 2: Alkuperäisen riskin lähestymistapaVaihe a: Kunkin välineen pääoman nimellismäärä kerrotaan alla olevilla prosenteilla:>TAULUKON PAIKKA>Vaihe b: Täten saatu alkuperäinen riski kerrotaan asianomaisten vastapuolen erien mukaisilla 6 artiklan riskipainotuksilla.(1) Lukuun ottamatta tapauksia, joissa on kyseessä yhdessä valuutassa oleva koronvaihtosopimus, jossa vaihdetaan kaksi vaihtuvakorkoista erää, tällöin lasketaan vain käypä jälleenhankintakustannus.LIITE III KORKO- JA VALUUTTAKURSSISIDONNAISTEN TASEEN ULKOPUOLISTEN ERIEN LAJIT Korkosopimukset- yhden valuutan käsittävät koronvaihtosopimukset- viitekoron vaihtosopimukset (basis swap)- korkotermiinit- korkofutuurit- optiot- muut niihin verrattavat sopimuksetValuuttakurssisopimukset- valuuttojen väliset koronvaihtosopimukset- valuuttatermiinisopimukset- valuuttafutuurit- ostetut valuuttaoptiot- muut niihin verrattavat sopimukset


Avis juridique important

|

31999L0094

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/94/EY, annettu 13 päivänä joulukuuta 1999, kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja

Virallinen lehti nro L 012 , 18/01/2000 s. 0016 - 0023

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 1999/94/EY,annettu 13 päivänä joulukuuta 1999,kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietojaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),toimivat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen(3),sekä katsoo, että1) perustamissopimuksen 174 artiklassa edellytetään luonnonvarojen harkittua ja järkevää käyttöä; järkevä energiankäyttö on eräs keskeinen keino, jolla tämä tavoite voidaan saavuttaa ja ympäristön pilaantumista vähentää,2) Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen perimmäinen tavoite on ilmakehän kasvihuonekaasupitoisuuksien vakauttaminen sellaiselle tasolle, että ihmisen toiminnan vaaralliset vaikutukset ilmastojärjestelmään estetään,3) joulukuussa 1997 pidetyssä Kioton konferenssissa hyväksytyn ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirjan nojalla yhteisö on hyväksynyt tavoitteen vähentää kasvihuonekaasujen kokonaispäästöjään vuosina 2008-2012 vuoden 1990 tasoon verrattuna 8 prosentilla,4) komissio on tunnustanut henkilöautojen merkityksen hiilidioksidipäästöjen lähteenä ja on tehnyt ehdotuksen henkilöautojen hiilidioksidipäästöjen vähentämistä ja polttoainetalouden parantamista koskevaksi yhteisön strategiaksi; neuvosto otti 25 päivänä kesäkuuta 1996 tekemissään päätelmissä komission lähestymistavan myönteisesti vastaan,5) tiedolla on keskeinen asema markkinavoimien toiminnassa ja henkilöautojen polttoaineenkulutusta ja hiilidioksidipäästöjä koskevien tarkkojen, asianmukaisten ja vertailukelpoisten tietojen tarjoaminen saattaa vaikuttaa kuluttajien valintoihin siten, että he suosivat autoja, jotka kuluttavat vähemmän polttoainetta ja aiheuttavat siten vähemmän hiilidioksidipäästöjä, mikä puolestaan rohkaisee valmistajia alentamaan vaimistamiensa autojen polttoaineenkulutusta,6) myyntipaikalla olevissa käytetyissä autoissa olevat merkinnät saattavat vaikuttaa uusien autojen ostajiin siten, että he valitsevat vähän polttoainetta kuluttavan auton, koska tämä ominaisuus otetaan huomioon, kun autoa myydään edelleen; näin ollen tämän direktiivin ensimmäisen tarkistamisen yhteydessä on aiheellista harkita sen soveltamisalan laajentamista koskemaan moottoriajoneuvojen polttoaineen kulutuksesta annetun neuvoston direktiivin 80/1268/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen 17 päivänä joulukuuta 1993 annetun komission direktiivin 93/116/EY(4) soveltamisalaan kuuluvat käytetyt autot,7) näin ollen on tarpeen kehittää polttoainetaloutta koskeva merkintä kaikille uusille henkilöautoille, jotka ovat näytteillä myyntipaikalla,8) polttoainetaloutta koskevan merkinnän olisi sisällettävä tietoja polttoaineenkulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä, jotka on määritetty niiden yhdenmukaistettujen standardien ja menetelmien mukaisesti, joista on säädetty moottoriajoneuvojen hiilidioksidipäästöistä ja polttoaineen kulutuksesta 16 päivänä joulukuuta 1980 annetussa neuvoston direktiivissä 80/1268/ETY(5),9) on tarpeen, että uusien autojen markkinoilla olevien kaikkien muunnosten polttoaineenkulutusta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia vakiomallin mukaisia lisätietoja on saatavilla sopivassa muodossa sekä myyntipaikalla että kussakin jäsenvaltiossa nimetyltä viranomaiselta; tällaiset tiedot voivat olla hyödyllisiä niille kuluttajille, jotka tekevät ostopäätöksensä jo ennen henkilöautojen esittelytilaan menoa tai jotka eivät halua käyttää autokauppiaan palveluja tai käydä esittelytilassa henkilöautoa ostaessaan,10) on tärkeää, että mahdollisille asiakkaille annetaan myyntipaikalla tietoa siitä, mitkä siellä saatavilla olevat henkilöautomallit kuluttavat vähiten polttoainetta, ja11) kaikessa uusien henkilöautojen markkinoinnissa käytettävissä mainosjulkaisuissa sekä tarvittaessa myös kaikessa muussa myynninedistämisaineistossa olisi esitettävä asianmukaiset tiedot niiden henkilöautomallien polttoaineenkulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä, joita kyseinen aineisto koskee,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTämän direktiivin tarkoituksena on varmistaa, että kuluttajien saataville saatetaan tietoja yhteisössä myytäväksi tai liisattavaksi tarjottavien uusien henkilöautojen polttoainetaloudesta ja hiilidioksidipäästöistä, jotta he voivat tehdä tietoon perustuvan valinnan.2 artiklaTässä direktiivissä tarkoitetaan:1) "henkilöautolla" kaikkia direktiivin 70/156/ETY(6) liitteen II määritelmän mukaisia M1-luokan ajoneuvoja, jotka kuuluvat direktiivin 80/1268/ETY soveltamisalaan. Henkilöautoina ei pidetä ajoneuvoja, jotka kuuluvat direktiivin 92/61/ETY(7) soveltamisalaan, eikä direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa luetelmakohdassa määriteltyjä erikoiskäyttöön tarkoitettuja ajoneuvoja;2) "uudella henkilöautolla" henkilöautoa, jota ei ole aiemmin myyty sellaiselle henkilölle, joka on ostanut sen muuhun tarkoitukseen kuin myytäväksi tai edelleen toimitettavaksi;3) "vaatimustenmukaisuustodistuksella" direktiivin 70/156/ETY 6 artiklassa tarkoitettua todistusta;4) "myyntipaikalla" paikkaa, kuten autoliikkeen näyttelytiloja tai pihaa, jossa uusia henkilöautoja on näytteillä taikka tarjolla myytäväksi tai liisattavaksi mahdollisille asiakkaille. Messut, joilla uusia henkilöautoja esitellään yleisölle, kuuluvat tämän määritelmän piiriin;5) "polttoaineenkulutuksella" sitä polttoaineenkulutusta, jolle tyyppihyväksyntäviranomainen on antanut tyyppihyväksynnän direktiivin 80/1268/ETY säännösten mukaisesti ja joka mainitaan direktiivin 70/156/ETY liitteessä VIII sekä liitteessä ajoneuvojen EY-tyyppihyväksyntätodistukseen tai vaatimustenmukaisuustodistukseen. Jos samaan malliin ryhmitellään kuuluvaksi useita vaihtoehtoja ja/tai muunnoksia, kyseisen mallin polttoaineenkulutuksesta annettavan arvon on perustuttava siihen vaihtoehtoon tai muunnokseen, jolla on ryhmän korkein virallinen polttoaineenkulutus;6) tietyn henkilöauton "hiilidioksidipäästöillä" direktiivin 80/1268/ETY säännösten mukaisesti mitattuja päästöjä, jotka mainitaan direktiivin 70/156/ETY liitteessä VIII sekä liitetään ajoneuvojen EY-tyyppihyväksyntätodistukseen tai vaatimustenmukaisuustodistukseen. Jos samaan malliin ryhmitellään kuuluvaksi useita vaihtoehtoja ja/tai muunnoksia, kyseisen mallin hiilidioksidipäästöistä annettavien arvojen on perustuttava siihen vaihtoehtoon ja/tai muunnokseen, jolla on ryhmän suurimmat hiilidioksidipäästöt;7) "polttoainetaloutta koskevalla merkinnällä" merkintää, joka sisältää kuluttajille annettavia tietoja sen auton polttoaineenkulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä, johon merkintä on kiinnitetty;8) "polttoainetaloutta koskevalla oppaalla" kunkin uusien autojen markkinoilla saatavilla olevan mallin polttoaineenkulutusta ja hiilidioksidipäästöjä koskevien tietojen koostetta;9) "mainosjulkaisuilla" kaikkia painotuotteita, joita käytetään suurelle yleisölle suunnatussa ajoneuvojen markkinoinnissa, mainonnassa ja myynninedistämisessä. Siihen sisältyvät ainakin tekniset käsikirjat, esitteet, mainokset sanomalehdissä, aikakauslehdissä ja alan julkaisuissa sekä julisteet;10) "merkillä" valmistajan tavaramerkkiä, joka on ilmoitettu vaatimustenmukaisuustodistuksessa ja tyyppihyväksyntäasiakirjassa;11) "mallilla" kaupallista kuvausta henkilöauton merkistä, tyypistä sekä, jos sellainen kuvaus on saatavilla ja tarkoituksenmukainen, myös vaihtoehdosta ja muunnoksesta;12) "tyypillä", "vaihtoehdolla" ja "muunnoksella" valmistajan ilmoittamia tietyn ajoneuvomerkin erilaisia alaluokkia, siten kuin ne on määritelty direktiivin 70/156/ETY liitteessä II olevassa B osassa ja jotka voidaan tunnistaa ainoastaan tyyppiä, vaihtoehtoa ja muunnosta koskevan kirjain- ja numeroyhdistelmän perusteella.3 artiklaJäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteessä I esitettyjen vaatimusten mukainen polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskeva merkintä on kiinnitetty kuhunkin uuteen henkilöautomalliin tai on sen lähellä esillä myyntipaikalla selvästi nähtävällä tavalla.4 artiklaJäsenvaltioiden on varmistettava, että polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskeva opas laaditaan yhteistyössä valmistajien kanssa vähintään kerran vuodessa liitteessä II esitettyjen vaatimusten mukaisesti, sanotun kuitenkaan estämättä sitä, että komissio laatii internetissä käytettävän yhteisön tason oppaan. Oppaan on oltava kannettava ja pienikokoinen, ja kuluttajien on pyynnöstä saatava se maksutta käyttöönsä sekä myyntipaikalla että kussakin jäsenvaltiossa nimetyltä taholta.Jäljempänä 8 artiklassa mainittu yksi tai useampi viranomainen voi valmistella oppaan yhteistyössä.5 artiklaJäsenvaltioiden on varmistettava, että kunkin automerkin osalta esitetään juliste (tai vaihtoehtoisesti esite), jossa on luettelo tiedoista, jotka koskevat kaikkien myyntipaikalla tai näytteillä olevien tai myyntipaikalla tai sen välityksellä myytävänä tai liisattavana olevien uusien henkilöautomallien polttoaineenkulutusta ja hiilidioksidipäästöjä. Tiedot on esitettävä näkyvällä paikalla ja liitteessä III esitetyn mallin mukaisesti.6 artiklaJäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikissa mainosjulkaisuissa mainitaan liitteessä IV esitettyjen vaatimusten mukaiset tiedot niiden henkilöautomallien polttoaineenkulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä, joita kyseinen julkaisu koskee.Jäsenvaltioiden on tarvittaessa säädettävä, että muussa myynninedistämisaineistossa kuin edellä tarkoitetuissa mainosjulkaisuissa annetaan tiedot sen automallin hiilidioksidipäästöistä ja polttoaineenkulutuksesta, jota kyseinen aineisto koskee.7 artiklaJäsenvaltioiden on varmistettava, että polttoaineenkulutusta tai hiilidioksidipäästöjä koskevien sellaisten merkkien, tunnusten tai merkintöjen, jotka eivät vastaa tämän direktiivin vaatimuksia, käyttö 3, 4, ja 6 artiklassa tarkoitetuissa merkinnöissä, oppaissa, julisteissa tai mainosjulkaisuissa ja myynninedistämisaineistossa kielletään, jos niiden esittäminen voi aiheuttaa sekaannusta uusien henkilöautojen mahdollisten kuluttajien kannalta.8 artiklaJäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen, joka vastaa tämän direktiivin mukaisen kuluttajavalistusjärjestelmän täytäntöönpanosta ja toiminnasta.9 artiklaKomissio antaa muutokset, jotka ovat tarpeen tämän direktiivin liitteiden mukauttamiseksi, noudattaen 10 artiklassa säädettyä menettelyä ja kuultuaan kuluttajajärjestöjä ja muita asianomaisia osapuolia.Kunkin jäsenvaltion on kyseisen mukauttamismenettelyn helpottamiseksi 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä toimitettava komissiolle tämän direktiivin säännösten tehokkuutta koskeva kertomus, joka koskee 18 päivän tammikuuta 2001 ja 31 päivän joulukuuta 2002 välistä ajanjaksoa. Kertomuksen muoto vahvistetaan 10 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti viimeistään 18 päivänä tammikuuta 2001.Lisäksi komissio toteuttaa 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen toimenpiteet, joiden tarkoituksena on:a) täsmentää edelleen 3 artiklassa tarkoitetun merkinnän mallia muuttamalla liitettä I;b) täsmentää edelleen 4 artiklassa tarkoitettua opasta koskevia vaatimuksia uusien automallien luokittelemiseksi, jotta mallit voitaisiin luetteloida hiilidioksidipäästöjen ja polttoaineenkulutuksen mukaisesti kussakin luokassa, mukaan lukien vähiten polttoainetta kuluttavien automallien luokka;c) vahvistaa suositukset, jotta 6 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuja mainosjulkaisuja koskevien säännösten periaatteita voitaisiin soveltaa muussa tiedonvälityksessä ja aineistossa.10 artiklaKomiteaKomissiota avustaa komitea, joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 205 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio antaa viipymättä neuvostolle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Neuvosto tekee päätöksensä määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.11 artiklaJäsenvaltioiden on määriteltävä tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten säännösten rikkomisesta aiheutuvat rangaistukset. Rangaistusten on oltava tehokkaita, oikeasuhtaisia ja vakuuttavia.12 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 18 päivänä tammikuuta 2001. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltiot päättävät siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne keskeiset kansalliset säännökset, jotka ne antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä.13 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.14 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 1999.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesN. FONTAINENeuvoston puolestaPuheenjohtajaS. HASSI(1) EYVL C 305, 3.10.1998, s. 2 ja EYVL C 83, 25.3.1999, s. 1.(2) EYVL C 40, 15.2.1999, s. 45.(3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 17. joulukuuta 1998 (EYVL C 98, 9.4.1999, s. 252), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 23. helmikuuta 1999 (EYVL C 123, 4.5.1999, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 4. marraskuuta 1999 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(4) EYVL L 329, 30.12.1993, s. 39.(5) EYVL L 375, 31.12.1980, s. 36, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiiviilä 93/116/EY.(6) Neuvoston direktiivi 70/156/ETY, annettu 6 päivänä helmikuuta 1970, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL L 42, 23.2.1970, s. 1), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/91/EY (EYVL L 11, 16.1.1999, s. 25).(7) Neuvoston direktiivi 92/61/ETY, annettu 30 päivänä kesäkuuta 1992, kaksi- ja kolmipyöräisten ajoneuvojen tyyppihyväksynnästä (EYVL L 225, 10.8.1992, s. 72), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla.LIITE IPOLTTOAINETALOUTTA JA HIILIDIOKSIDIPÄÄSTÖJÄ KOSKEVAN MERKINNÄN KUVAUSJäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki niiden alueella käytettävät polttoainetaloutta koskevat merkinnät täyttävät vähintään seuraavat vaatimukset:1) ne ovat vakiomallin mukaisia, jotta kuluttajien on helppo tunnistaa ne;2) ne ovat kooltaan 297 mm × 210 mm (A4-koko);3) ne sisältävät maininnan kyseisellä merkinnällä varustetun henkilöauton mallista ja polttoainetyypistä;4) ne sisältävät tiedot polttoaineenkulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä. Polttoaineenkulutus ilmoitetaan joko litroina 100 kilometriä kohden (l/100 km), kilometreinä litraa kohden (km/l) tai näiden arvojen asianmukaisena yhdistelmänä ja merkitään yhden desimaalin tarkkuudella. Hiilidioksidipäästöt ilmoitetaan grammoina kilometriä kohden (g/km) lähimpään kokonaislukuun pyöristettyinä;kyseiset arvot voidaan ilmoittaa eri yksikköinä (gallonoina ja maileina) edellyttäen, että noudatetaan direktiivin 80/181/ETY(1) säännöksiä;5) ne sisältävät seuraavan tekstin polttoaineenkulutusta ja hiilidioksidipäästöjä koskevan oppaan saatavuudesta: "Polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskeva opas, joka sisältää tiedot kaikista uusista henkilöautomalleista, on maksuitta saatavilla kaikissa myyntipaikoissa.";6) ne sisältävät seuraavan tekstin: "Auton polttoaineenkulutukseen ja hiilidioksidipäästöihin vaikuttavat auton polttoainetehokkuuden lisäksi myös ajotapa sekä muut tekijät, jotka eivät koske tekniikkaa. Hiilidioksidi on tärkein maapallon lämpenemistä aiheuttava kasvihuonekaasu."(1) Neuvoston direktiivi 80/181/ETY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1979, mittayksikköjä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä ja direktiivin 71/354/ETY kumoamisesta (EYVL L 39, 15.2.1980, s. 40), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/617/ETY (EYVL L 357, 7.12.1989, s. 28).LIITE IIPOLTTOAINETALOUTTA JA HIILIDIOKSIDIPÄÄSTÖJÄ KOSKEVAN OPPAAN KUVAUSJäsenvaltioiden on varmistettava, että polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskeva opas sisältää vähintään seuraavat tiedot:1) luettelo jäsenvaltioissa kunakin vuonna myytävänä olevista uusista henkilöautomalleista merkkien mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos opas ajantasaistetaan jossakin jäsenvaltiossa useammin kuin kerran vuodessa, oppaassa olisi oltava luettelo kaikista ajantasaistetun oppaan julkaisupäivänä myytävänä olevista uusista henkilöautomalleista;2) kunkin oppaassa olevan mallin polttoainetyyppi sekä polttoaineenkulutus ja hiilidioksidipäästöt. Virallinen polttoaineenkulutus ilmoitetaan joko litroina 100 kilometriä kohden (l/100 km), kilometreinä litraa kohden (km/l) tai näiden arvojen asianmukaisena yhdistelmänä ja merkitään yhden desimaalin tarkkuudella. Hiilidioksidipäästöt ilmoitetaan grammoina kilometriä kohden (g/km) lähimpään kokonaislukuun pyöristettyinä;kyseiset arvot voidaan ilmoittaa eri yksikköinä (gallonoina ja maileina) edellyttäen, että noudatetaan direktiivin 80/181/ETY säännöksiä;3) helposti havaittava luettelo kymmenestä vähiten polttoainetta kuluttavasta uudesta henkilöautomallista, jotka on ilmoitettu hiilidioksidipäästöjen määrän mukaisessa järjestyksessä kunkin polttoainetyypin osalta. Luettelossa on mainittava malli, polttoaineenkulutus ja hiilidioksidipäästöt;4) autoilijalle tarkoitettuja neuvoja siitä, että ajoneuvon asianmukainen käyttö ja säännöllinen huolto sekä ajokäyttäytyminen, kuten aggressiivinen ajotavan välttäminen, alhaisempien nopeuksien käyttäminen, ennakoiva jarrutus, renkaiden oikea ilmanpaine, tyhjäkäyntiaikojen lyhentäminen ja liiallisen kuorman välttäminen parantavat hänen henkilöautonsa polttoainetaloutta ja vähentävät sen hiilidioksidipäästöjä;5) selostus kasvihuonekaasupäästöjen vaikutuksista, mahdollisesta ilmastomuutoksesta sekä moottoriajoneuvojen merkityksestä tässä yhteydessä, samoin kuin viimeisimpiin tieteellisiin tutkimuksiin ja lainsäädännön vaatimuksiin perustuva maininta kuluttajan valittavissa olevista polttoainevaihtoehdoista ja niiden ympäristövaikutuksista;6) maininta uusien henkilöautojen keskimääräisiä hiilidioksidipäästöjä koskevasta yhteisön tavoitteesta ja ajankohta, johon mennessä tavoite olisi saavutettava;7) maininta komission internetissä julkaisemasta polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevasta oppaasta, jos se on saatavilla.LIITE IIIMYYNTIPAIKALLA NÄYTTEILLÄ PIDETTÄVÄN JULISTEEN KUVAUSJäsenvaltioiden on varmistettava, että juliste (julisteet) täyttää (täyttävät) vähintään seuraavat vaatimukset:1) juliste on kooltaan vähintään 70 cm × 50 cm;2) siinä annetut tiedot ovat helppolukuisia;3) henkilöautomallit ryhmitellään ja luetellaan erikseen polttoainetyypin mukaan (esim. bensiini tai diesel). Kunkin polttoainetyypin osalta mallit järjestetään hiilidioksidipäästöjen suuruuden mukaiseen järjestykseen siten, että malli, jonka polttoaineenkulutus on pienin, sijoitetaan ylimmäksi luettelossa;4) luettelossa mainitaan kunkin henkilöautomallin merkki, polttoaineenkulutus ja hiilidioksidipäästöt. Polttoaineenkulutus ilmoitetaan joko litroina 100 kilometriä kohden (l/100 km), kilometreinä litraa kohden (km/l) tai näiden asianmukaisena yhdistelmänä ja mainitaan yhden desimaalin tarkkuudella. Hiilidioksidipäästöt ilmoitetaan grammoina kilometriä kohden (g/km) lähimpään kokonaislukuun pyöristettynä.Kyseiset arvot voidaan ilmoittaa eri yksikköinä (gallonoina ja maileina) edellyttäen, että noudatetaan direktiivin 80/181/ETY säännöksiä.Tiedot voidaan esittää seuraavalla tavalla:>PIC FILE= "L_2000012FI.002202.EPS">5) julisteessa on seuraava teksti polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevan oppaan saatavuudesta: "Polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskeva opas, joka sisältää tiedot kaikista uusista henkilöautomalleista, on maksuitta saatavilla kaikissa myyntipaikoissa.";6) julisteessa on seuraava teksti: "Auton polttoaineenkulutuksen ja hiilidioksidipäästöihin vaikuttavat auton polttoainetehokkuuden lisäksi myös ajotapa sekä muut tekijät, jotka eivät koske tekniikkaa. Hiilidioksidi on tärkein maapallon lämpenemistä aiheuttava kasvihuonekaasu.";7) juliste saatetaan täysin ajan tasalle vähintään joka kuudes kuukausi. Uudet autot lisätään päivitysten välillä luettelon loppuun.LIITE IVPOLTTOAINEENKULUTUSTA JA HIILIDIOKSIDIPÄÄSTÖJÄ KOSKEVIEN TIETOJEN ESITTÄMINEN MAINOSJULKAISUISSAJäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikissa mainosjulkaisuissa mainitaan tiedot niiden ajoneuvojen polttoaineenkulutuksesta ja hiilidioksidipäästöistä, joita kyseiset julkaisut koskevat. Näiden tietojen on täytettävä vähintään seuraavat vaatimukset:1) niiden on oltava helppolukuisia, ja ne on esitettävä ainakin yhtä näkyvästi kuin pääosa mainosjulkaisuissa esitetyistä tiedoista;2) niiden on oltava jo pinnallisenkin tutustumisen perusteella helposti ymmärrettäviä;3) polttoaineenkulutustiedot olisi esitettävä kaikista niistä henkilöautomalleista, joita myynninedistämisaineisto koskee. Jos nimettyjä malleja on useampia kuin yksi, ilmoitetaan joko kaikkien nimettyjen mallien polttoaineenkulutustiedot tai pelkästään parhaan ja huonoimman polttoaineenkulutuksen vaihteluväli. Polttoaineenkulutus ilmoitetaan joko litroina 100 kilometriä kohden (l/100 km), kilometreinä litraa kohden (km/l) tai näiden asianmukaisena yhdistelmänä. Kaikki numeroarvot ilmoitetaan yhden desimaalin tarkkuudella.Kyseiset arvot voidaan ilmoittaa eri yksikköinä (gallonoina ja maileina) edellyttäen, että noudatetaan direktiviin 80/181/ETY säännöksiä.Polttoaineenkulutusta koskevia tietoja ei tarvitse esittää, jos mainoisjulkaisussa mainitaan ainoastaan merkki eikä tiettyä mallia.


Avis juridique important

|

31989L0458

Neuvoston direktiivi 89/458/ETY, annettu 18 päivänä heinäkuuta 1989, moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 70/220/ETY muuttamisesta eurooppalaisten päästöjä koskevien standardien mukaiseksi alle 1,4 litraisten autojen osalta

Virallinen lehti nro L 226 , 03/08/1989 s. 0001 - 0003 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 19 s. 0059  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 19 s. 0059

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 18 päivänä heinäkuuta 1989,moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 70/220/ETY muuttamisesta eurooppalaisten päästöjä koskevien standardien mukaiseksi alle 1,4 litraisten autojen osalta (89/458/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhteistoiminnassa Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäon tärkeää toteuttaa toimenpiteet sisämarkkinoiden toteuttamiseksi asteittain 31 päivänä joulukuuta 1992 päättyvään ajanjaksoon mennessä; sisämarkkinat muodostuvat alueesta, jossa ei ole sisäisiä rajoja ja jossa tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan,neuvoston 22 päivänä marraskuuta 1973 hyväksymässä Euroopan yhteisöjen ensimmäisessä toimintaohjelmassa ympäristöalan toimenpiteiksi toivotaan viimeisimmän tieteellisen kehityksen huomioon ottamista vähennettäessä moottoriajoneuvojen kaasujen aiheuttamaa ilmakehän pilaantumista ja jo annettujen direktiivien muuttamista vastaavasti,kolmannessa toimintaohjelmassa edellytetään lisätoimenpiteitä moottoriajoneuvojen päästöjen vähentämiseksi huomattavasti nykyiseltä tasolta,direktiivissä 70/220/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/436/ETY(5), vahvistetaan raja-arvot kyseisten moottoreiden hiilimonoksidin ja palamattomien hiilivetyjen päästöjen osalta; ensiksi näitä raja-arvoja alennettiin direktiivillä 74/290/ETY(6) ja sitten täydennettiin typen oksidien päästöjen osalta direktiivin 77/102/ETY(7) mukaisesti; näiden kolmen päästön raja-arvoja tiukennettiin entisestään direktiiveillä 78/665/ETY(8), 83/351/ETY(9) ja 88/76/ETY(10) ja raja-arvot dieselmoottoreiden hiukkaspäästöille otettiin käyttöön direktiivillä 88/436/ETY,komission tällä alueella tekemä työ on osoittanut, että yhteisöllä on käytettävissä tai parhaillaan viimeisteltävänä tekniikoita, joiden perusteella näitä raja-arvoja voidaan entisestään alentaa kaikkien moottorikokojen osalta,olisi ryhdyttävä erityisiin toimiin moottoriajoneuvoihin liittyvien vähäpäästötekniikoiden edistämiseksi uusien tekniikoiden kehittämisohjelmien yhteydessä,mahdollisimman suuren hyödyn saamiseksi Euroopan maiden ympäristölle näistä säännöksistä ja samanaikaisesti varmistettaisiin markkinoiden yhtenäisyys, vaikuttaa tarpeelliselta soveltaa tiukempia ja täysin yhdenmukaisia eurooppalaisia standardeja, jotka vastaavat vähintään Amerikan yhdysvalloissa käytettyjä standardeja ja niitä, joista on äänestetty Euroopan parlamentissa; nämä raja-arvot perustuvat direktiivissä 70/220/ETY säädettyihin nykyisiin testausmenettelyihin ja niitä on harkittava uudelleen taajama-alueen ulkopuolisia ajo-olosuhteita kuvastavan testin lisäämisen yhteydessä, jaottaen huomioon moottoriajoneuvojen päästöjen huomattava osuus kasvihuoneilmiötä aiheuttavista kaasuista, erityisesti niiden CO2-päästöt on vakiinnutettava ja myöhemmin pienennettävä Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelman (UNEP) hallintoneuvoston 24 päivänä toukokuuta 1989 tekemän päätöksen ja erityisesti sen 11 d kohdan mukaisesti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN1 artikla Muutetaan direktiivin 70/220/ETY liitettä I seuraavasti:1 Korvataan 5.2.1.1.4 kohdassa olevan taulukon viimeinen rivi seuraavalla:"C Tehty Brysselissä 18 päivänä heinäkuuta 1989.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaR. DUMAS(1) EYVL N:o C 56, 27.2.1988, s. 9 ja EYVL N:o C 134, 31.5.1989, s. 8(2) EYVL N:o C 262, 10.10.1988, s. 89 ja EYVL N:o C 120, 16.5.1989(3) EYVL N:o C 208, 8.8.1988, s. 7(4) EYVL N:o L 76, 6.4.1970, s. 1(5) EYVL N:o L 214, 6.8.1988, s. 1(6) EYVL N:o L 159, 15.6.1974, s. 61(7) EYVL N:o L 32, 3.2.1977, s. 32(8) EYVL N:o L 223, 14.8.1978, s. 48(9) EYVL N:o L 197, 20.7.1983, s. 1(10) EYVL N:o L 36, 9.2.1988, s. 1(11) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1(12) EYVL N:o L 220, 8.8.1987, s. 44