Avis juridique important

|

31982L0243

Neuvoston direktiivi 82/243/ETY, annettu 31 päivänä maaliskuuta 1982, anionisten pinta-aktiivisten aineiden biologisen hajoavuuden mittausmenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 73/405/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 109 , 22/04/1982 s. 0018 - 0030 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 3 s. 0234  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 12 s. 0135  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 3 s. 0234  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 12 s. 0135

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 31 päivänä maaliskuuta 1982,anionisten pinta-aktiivisten aineiden biologisen hajoavuuden mittausmenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 73/405/ETY muuttamisesta (82/243/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäneuvoston direktiiviä 73/405/ETY(4) on mukautettava siten, että tieteen ja tekniikan uusin kehitys otetaan huomioon ja tämän vuoksi:- on saatettava ajan tasalle vertailumenetelmät, jotka mainitaan 2 artiklassa;- on lisättävä Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytössä oleva mittausmenetelmä 2 artiklaan;- on kehitettävä erimielisyystapauksia varten säädettyä "varmistusökoemenettelyä",pesuaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 22 päivänä marraskuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 73/404/ETY(5) 4 artiklan mukaisesti biologisen hajoavuuden mittaamista varten olisi määritettävä sopivat poikkeamat, jotta voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon mittausmenetelmien epäluotettavuus, joka voisi johtaa taloudellisilta vaikutuksiltaan merkittäviin hylkäyspäätöksiin; hylkäyspäätös voitaisiin sen vuoksi tehdä vain, jos direktiivin 73/405/ETY 2 artiklassa esitetyllä mittausmenetelmällä saatujen tulosten mukaan biologinen hajoavuus on vähemmän kuin 80 prosenttia,on ilmennyt epäselvyyttä direktiivin 73/405/ETY soveltamisalasta; on tarpeen selventää, että direktiivi koskee vain pesuaineissa käytettyjä pinta-aktiivisia aineita; lisäksi on tarpeen selventää, että 2 artiklassa käsitellään pesuaineiden sisältämien anionisten pinta-aktiivisten aineiden biologisen hajoamisen tasoa eikä puhdistusaineen itsensä biologisen hajoamisen tasoa, jatarvittavat muutokset ja lisäykset direktiivin 73/405/ETY liitteeseen annetaan direktiivin 3 a artiklassa vahvistettua menettelyä noudattaen,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiiviä 73/405/ETY seuraavasti:1. Lisätään 1 artiklaan seuraavat sanat: "sellaisissa pesuaineissa, joita tarkoitetaan direktiivin 73/404/ETY 1 artiklassa".2. Korvataan 2 ja 3 artikla seuraavasti:"2 artiklaPesuaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 73/404/ETY 4 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on kiellettävä alueellaan saattamasta markkinoille ja käyttämästä sellaisia pesuaineita, joiden sisältämien anionisten pintaaktiivisten aineiden biologinen hajoavuus jollakin seuraavista menetelmistä mitattuna on vähemmän kuin 80 prosenttia:- OECD:n menetelmä, joka on julkaistu OECD:n teknisessä kertomuksessa 11 päivältä kesäkuuta 1976 'Proposed Method for the Determination of the Biodegradability of Surfactants used in Synthetic Detergents' (Ehdotus synteettisten pesuaineiden sisältämien pinta-aktiivisten aineiden biologisen hajoavuuden mittausmenetelmäksi);- Saksassa käytetty menetelmä, joka perustuu 'Verordnung Über die Abbaubarkeit anionischer und nichtionischer grenzflächenaktiver Stoffe in Wasch- und Reinigungsmitteln' -nimiseen 30 päivänä tammikuuta 1977 annettuun säädökseen, joka on julkaistu 'Bundesgesetzblatt'-lehden vuoden 1977 I osan 244 sivulla, sellaisena kuin se on muutettuna 18 päivänä kesäkuuta 1980 annetulla asetuksella, joka on julkaistu 'Bundesgesetzblatt'lehden vuoden 1980 I osan 706 sivulla;- Ranskassa käytetty menetelmä, joka on hyväksytty 28 päivänä joulukuuta 1977 annetulla asetuksella, joka on julkaistu 18 päivänä tammikuuta 1978 'Journal officiel de la République française'lehden sivuilla 514 ja 515, ja heinäkuussa 1981 annettu esistandardi T 73-260, jonka 'Association française de normalisation (AFNOR)' -niminen järjestö on julkaissut;- Yhdistyneessä kuningaskunnassa käytetty menetelmä, jota kutsutaan nimellä 'Porous Pot Test', ja joka on kuvattu 'Water Research Centre' -nimisen yhteisön julkaisussa 'Technical Report' N:o 70 (1978).3 artiklaDirektiivin 73/404/ETY 5 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti anionisia pinta-aktiivisia aineita koskevan laboratorion lausunnon on perustuttava tämän direktiivin liitteessä kuvattuun vertailumenetelmään (varmistuskoemenetelmään)."3. Lisätään seuraava artikla:"3 a artiklaMuutokset, jotka ovat tarpeen liitteen mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, annetaan direktiivin 73/404/ETY 7 b artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen."4. Korvataan liite tämän direktiivin liitteellä.2 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta sekä ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 31 päivänä maaliskuuta 1982.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. de KEERSMAEKER (1) EYVL N:o C 112, 14.5.1981, s. 4(2) EYVL N:o C 172, 13.7.1981, s. 111(3) EYVL N:o C 310, 30.11.1981, s. 7(4) EYVL N:o L 347, 17.12.1973, s. 53(5) EYVL N:o L 347, 17.12.1973, s. 51LIITE ANIONISTEN PINTA-AKTIIVISTEN AINEIDEN BIOLOGISEN HAJOAVUUDEN MÄÄRITTÄMINENVertailumenetelmä (varmistuskoe)1 LUKU1.1 MääritelmäTässä direktiivissä tarkoitetut anioniset pinta-aktiiviset aineet ovat aineita, jotka voidaan kationin- ja anioninvaihdon jälkeen erottaa eluoimalla fraktioina ja määrittää 3 luvussa selostetun, metyleenisinen kanssa tapahtuvaan reaktioon perustuvan analyysimenetelmän (methylene blue active substance, MBAS) mukaisesti.1.2 Mittauksessa tarvittavat laitteetMittausmenetelmässä käytetään kuvassa 1 ja yksityiskohtaisemmin kuvassa 2 esitettyä pientä aktiivilietelaitosta.Laitteisto koostuu varastoastiasta A synteettistä jätevettä varten, annostelupumpusta B, ilmastusastiasta C, saostusastiasta D, ilmapumpusta E aktiivilietteen kierrättämistä varten ja astiasta F laitteistosta tulevan käsitellyn jäteveden keräämiseksi.Astioiden A ja F on oltava lasia tai sopivaa muovia ja vetoisuudeltaan vähintään 24 litraa. Pumpun B on pumpattava tasaisesti synteettistä jätevettä ilmastusastiaan, jossa taövanomaisen käytön aikana on kolme litraa sekoitettua nestettä. Sintteri-ilmastin G on ripustettu astiaan C kartion kärkeen. Ilmastuslaitteen läpi puhalletun ilman määrää seurataan virtausmittarin H avulla.1.3 Synteettinen jätevesiMäärityksessä käytetään synteettistä jätevettä.Litraan vesijohtovettä liuotetaan:160 mg peptonia,110 mg lihauutetta,30 mg ureaa, CO(NH2)2,7 mg natriumkloridia, NaCl,4 mg kalsiumkloridia, CaCl2 2H2O,2 mg magnesiumsulfaattia, MgSO4 7H2O,28 mg dikaliumvetyfosfaattia, K2HPO4ja 20 ± 2 mg MBASMBAS uutetaan testattavasta tuotteesta 2 luvussa selostetun menetelmän mukaisesti. Synteettinen jätevesi valmistetaan päivittäin.1.4 Näytteiden valmistaminen1.4.1 Yhtä ainetta olevat pinta-aktiiviset aineet voidaan tutkia alkuperäisessä muodossaan. MBASpitoisuus on määritettävä synteettisen jäteveden valmistamista varten (1.3).1.4.2 Tuotteista, jotka ovat seoksia, analysoidaan MBAS- ja saippuapitoisuus. Ne on uutettava alkoholilla ja MBAS on eristettävä niistä (ks. 2 luku). Uutteen MBAS-pitoisuus on tunnettava synteettisen jäteveden valmistamista varten.1.5 Laitteen toimintaIlmastusastia C ja saostusastia D täytetään aluksi synteettisellä jätevedellä. Astia D asetetaan sellaiselle korkeudelle, että ilmastusastiassa C on kolme litraa nestettä.Ymppinä lisätään 3 ml hyvälaatuista biologisesti käsiteltyä jätevettä, joka on juuri otettu lähinnä kotitalousjätevesiä käsittelevästä laitoksesta. Näyte on pidettävä aerobisissa olosuhteissa näytteen ottamisen ja sen mittauslaitteistoon annostelun välillä. Sitten käynnistetään ilmastaja G, ilmapumppu E ja annostelupumppu B. Synteettisen jäteveden on mentävä ilmastusastian C läpi nopeudella yksi litra tunnissa, jolloin keskimääräinen viipymisaika on kolme tuntia.Ilmastusnopeus olisi säädettävä sellaiseksi, että astian C sisältö pysyy kaiken aikaa suspensiossa ja että liuenneen hapen määrä on vähintään 2 mg/l. Vaahtoaminen täytyy estää sopivalla keinolla. Ei saa käyttää sellaisia vaahdonestoaineita, jotka ehkäisevät aktiivilietettä tai sisältävät MBAS:aa. Ilmapumppu E on asetettava siten, että aktiiviliete kierrätetään saostusastiasta E ilmastusastiaan C jatkuvasti ja säännöllisesti. Jos lietettä kerääntyy ilmastusastian C yläosaan, saostusastian D pohjalle tai kierrätysputkistoon, se täytyy saattaa takaisin kierrätykseen vähintään kerran päivässä harjaamalla tai muulla sopivalla keinolla. Jos liete ei laskeudu astian pohjalle, sen tiheyttä voidaan nostaa lisäämällä 5 % ferrikloridiliuosta 2 ml:n erissä niin monta kertaa kuin tarvitaan.Nestettä saostusastiasta D kerätään 24 tuntia astiaan F, minkä jälkeen sekoitetaan perusteellisesti ja otetaan näyte. Astia F on tämän jälkeen huolellisesti puhdistettava.1.6 Mittauslaitteiston tarkastaminenSynteettisen jäteveden MBAS-pitoisuus (mg/l) määritetään välittömästi ennen käyttöä.Astiaan F 24 tunnissa kerätyn nesteen MBAS-pitoisuus (mg/l) on määritettävä analyyttisesti samalla menetelmällä välittömästi sen jälkeen kun näyte on otettu; jollei näin voida tehdä, näytteet on säilytettävä hyvin, mieluiten pakastettuina. Pitoisuudet on määritettävä tarkkuudella 0,1 mg MBAS:aa litrassa.Menetelmän tehokkuuden tarkastamiseksi määritetään astiaan F kerätystä nesteestä lasikuitusuodattimella suodattamisen jälkeen sekä astiassa A olevasta synteettisestä jätevedestä suodatuksen jälkeen kemiallinen hapenkulutus (COD) tai liuennut orgaaninen hiili (DOC) vähintään kaksi kertaa viikossa.COD:n tai DOC:n pienentymisen on loputtava, kun saavutetaan suunnilleen säännöllinen päivittäinen MBAS:lla mitattava biologisen hajoavuuden taso, eli kuvassa 3 esitetyn sisäänajokauden lopussa.Ilmastussäiliössä olevan aktiivilietteen suspensiossa olevan kiintoaineen kuiva-ainepitoisuus (g/l) on määritettävä kahdesti viikossa. Jos se on enemmän kuin 2,5 g/l, ylimäärä aktiivilietettä poistetaan.Koe tehdään huoneenlämpötilassa, jonka on oltava tasainen ja sen on pysyttävä välillä 292-297 K (19-24 °C).1.7 Biologisen hajoavuuden laskeminenMBAS:n hajoamisprosentti lasketaan päivittäin synteettisen jäteveden ja vastaavan astiaan F kertyneen nesteen MBAS-pitoisuuksien (mg/l) perusteella. Täten saadut hajoavuusarvot on esitettävä kuvaajan avulla kuten kuvassa 3.MBAS:n hajoavuus on laskettava sisäänajokautta seuraavina 21 vuorokautena saatujen arvojen aritmeettisena keskiarvona, jos hajoaminen on ollut tänä aikana säännöllistä ja laitteiston toiminta ongelmatonta. Missään tapauksessa sisäänajokausi ei saa olla kuutta viikkoa pitempi.Päivittäiset hajoamisarvot lasketaan 0,1 %:n tarkkuudella, mutta lopullinen tulos ilmoitetaan kokonaislukuna.Joissakin tapauksissa saattaa olla hyväksyttävää vähentää näytteenottotiheyttä, mutta keskiarvoa laskettaessa on käytettävä vähintään 14 tulosta, jotka on saatu sisäänajokautta seuraavien 21 vuorokauden aikana.2 LUKUTUTKITTAVIEN TUOTTEIDEN ESIKÄSITTELY2.1 Alustavia huomautuksia2.1.1 Näytteiden esikäsittelyAnioniset pinta-aktiiviset aineet ja useista kemikaaleista koostuvat pesuaineet käsitellään seuraavasti ennen kuin biologinen hajoavuus määritetään varmistustestillä:>TAULUKON PAIKKA>Alkoholiuuton tarkoitus on poistaa kaupan olevasta tuotteesta liukenemattomat ja epäorgaaniset ainesosat, jotka saattaisivat joissakin olosuhteissa häiritä biologisen hajoavuuden mittausta.2.1.2 IoninvaihtoAnioniset pinta-aktiiviset aineet on eristettävä ja erotettava saippuoista, ionittomista ja kationisista pinta-aktiivisista aineista, jotta biologisen hajovuuden mittaukset olisivat luotettavia.Tämä tehdään ioninvaihdolla käyttäen makrohuokoista ioninvaihtohartsia ja sopivia eluentteja asteittaista eluointia varten. Siten saippuat, anioniset ja ionittomat pinta-aktiiviset aineet voidaan eristää yhdellä menetelmällä.2.1.3 Analyyttinen kontrolliHomogenisoinnin jälkeen anionisten pinta-aktiivisten aineiden pitoisuus synteettisessä pesuaineessa määritetään MBAS-analyysimenetelmän mukaisesti. Saippuapitoisuus määritetään sopivalla analyysimenetelmällä. Tämä tuotteiden analysointi on välttämätöntä, jotta voidaan laskea tarvittavat ainemäärät biologisen hajoavuuden mittausta varten.Kvantitatiivinen uutto ei ole välttämätöntä; kuitenkin vähintään 80 % anionisista pintaaktiivisista aineista pitäisi saada uutetuksi. Tavallisesti saadaan talteen vähintään 90 %.2.2 PeriaateHomogeenisesta näytteestä (jauheista, kuivatuista tahnoista tai kuiviin haihdutetuista nesteistä) tehdään etanoliuutos, joka sisältää synteettisen pesuainenäytteen pinta-aktiiviset aineet, saippuat ja muut alkoholiliukoiset ainesosat.Etanoliuute haihdutetaan kuiviin, liuotetaan isopropanoli/vesi -seokseen ja liuos ajetaan voimakkaasti happaman kationinvaihtaja / makrohuokoinen anioninvaihtaja-yhdistelmän läpi lämpötilassa 323 K (50 °C). Tämä lämpötila on välttämätön, jotta happamassa liuoksessa mahdollisesti olevat rasvahapot eivät saostu.Ionittomat pinta-aktiiviset aineet jäävät ulostulevaan nesteeseen.Saippuoiden rasvahapot erotetaan eluoimalla hiilidioksidia sisältävällä etanolilla. Anioniset pintaaktiiviset aineet saadaan sen jälkeen ammoniumsuoloina eluoimalla ammoniumbikarbonaattia sisältävällä isopropanoli-vesi -seoksella. Näitä ammoniumsuoloja käytetään hajoamistestissä.Kationiset pinta-aktiiviset aineet, jotka saattaisivat häiritä biologisen hajoavuuden mittaamista ja analyysimenetelmää, poistetaan anioninvaihtajan yläpuolelle sijoitetulla kationinvaihtajalla.2.3 Kemikaalit ja laitteet2.3.1 Deionisoitu vesi2.3.2 Etanoli, 95-prosenttinen (tilavuus-%) C2H5OH(sallittu denaturointiaine: metyylietyyliketoni tai metanoli)2.3.3 Isopropanoli/vesi -seos (tilavuussuhde 50/50):- 50 tilavuusosaa isopropanolia (CH3CHOH CH3) ja- 50 tilavuusosaa vettä (2.3.1)2.3.4 Hiilidioksidilla kyllästetty etanoli (n. 0,1 % CO2): hiilidioksidia (CO2) kuplitetaan putken kautta, jossa on sisäänrakennettu sintteri, etanoliin (2.3.2) 10 minuutin ajan. Käytetään vain juuri valmistettuja liuoksia.2.3.5 Ammoniumbikarbonaattiliuos (tilavuussuhde 60/40): 0,3 mol NH4HCO3 1 000 ml:ssa isopropanoli/vesi -liuosta, jossa on 60 tilavuusyksikköä isopropanolia ja 40 tilavuusyksikköä vettä (2.3.1)2.3.6 Kationinvaihtaja (KAT), voimakkaasti hapan, alkoholia kestävä (seulamitta 50-100)2.3.7 Anioninvaihtaja (AAT), makrohuokoinen, Merck Lewatit MP 7080 (seulamitta 70-150) tai vastaava2.3.8 Suolahappo, 10 % HCl (paino-%)2.3.9 2 000 ml:n pyöreäpohjainen pullo ja hiottu lasitulppa sekä tislauskolonni2.3.10 Imulla toimiva 90 mm halkaisijaltaan oleva imusuodatin (kuumennusta kestävä) suodatinpapereita varten2.3.11 2 000 ml:n suodatinpullo2.3.12 Ioninvaihtokolonneja, joissa on kuumennusvaippa ja hana: sisäputken halkaisija 60 mm ja korkeus 450 mm (kuva 4)2.3.13 Vesihaude2.3.14 Vakuumikuivausuuni2.3.15 Termostaatti2.3.16 Pyöröhaihduttaja2.4. Uutteen valmistaminen ja anionisten aktiivisten aineiden erottaminen2.4.1 Uutteen valmistaminenBiologisen hajoavuuden mittaamiseen tarvitaan noin 50 g MBAS:aa vastaava määrä pintaaktiivisia aineita.Yleensä uutettavan valmisteen määrä on vähemmän kuin 1 000 g, mutta voi olla tarpeen uuttaa suurempikin määrä näytettä. Käytännön syistä valmisteen määrä pitäisi useimmissa tapauksissa rajoittaa 5 000 g:ksi valmistettaessa uutteita biologisen hajoavuuden mittaamista varten.Kokemus on osoittanut, että on parempi tehdä useita pieniä uuttoja kuin yksi iso. Ohjeessa ilmoitetut ioninvaihtohartsien määrät riittävät käsittelemään 600-700 mmol pinta-aktiivisia aineita ja saippuoita.2.4.2 Alkoholiliukoisten ainesosien erottaminenLisätään 250 g analysoitavaa synteettistä pesuainetta 1 250 ml:an etanolia, seos kuumennetaan kiehumispisteeseen ja refluksoidaan tunti sekoittaen. Kuuma alkoholiliuos suodatetaan nopeasti 323 K:iin (50 °C) kuumennetun suurihuokoisen imusuodattimen läpi. Pullo ja suppilo huuhdotaan noin 200 ml:lla kuumaa etanolia. Suodos ja huuhteluliuos kerätään suodatinpulloon.Jos analysoidaan tahnoja tai nestemäisiä valmisteita, on varmistettava, ettei näytteessä ole enempää kuin 55 g anionisia pinta-aktiivisia aineita eikä enempää kuin 35 g saippuoita. Näyte punnitaan ja haihdutetaan kuiviin. Jäännös liuotetaan 2 000 ml:an etanolia ja jatketaan kuten edellä esitetään.Jos kyseessä on hyvin kevyt jauhe (tiheys alle 300 g/l), suositellaan etanolin suhteellista osuutta nostettavaksi 20:1.Etanolisuodos haihdutetaan kuiviin, mieluiten pyöröhaihduttajalla. Käsittely toistetaan, jos uutetta tarvitaan enemmän. Jäännös liuotetaan 5 000 ml:an isopropanoli/vesi -seosta.2.4.3 Ioninvaihtokolonnien valmistusKationinvaihtokolonniAsetetaan 3 000 ml:n dekantterilasiin 600 ml kationinvaihtohartsia (2.3.6) ja lisätään päälle 2 000 ml suolahappoa (2.3.8). Annetaan seistä vähintään kaksi tuntia ja sekoitetaan muutamia kertoja. Happo dekantoidaan ja hartsi kaadetaan kolonniin (2.3.12) deionisoidun veden kanssa. Kolonnissa on oltava lasivillatuppo. Kolonnia pestään deionisoidulla vedellä 10-30 ml/min, kunnes eluaatissa ei ole kloridia. Vesi syrjäytetään ajamalla kolonnin läpi 2 000 ml isopropanoli/vesi-seosta (2.3.3) 10-30 ml/min. Ioninvaihtokolonni on sen jälkeen valmis käytettäväksi.AnioninvaihtokolonniAsetetaan 3 000 ml:n dekantterilasiin 600 ml anioninvaihtohartsia (2.3.7) ja lisätään päälle 2 000 ml deionisoitua vettä. Hartsin annetaan turvota vähintään kaksi tuntia. Hartsi kaadetaan kolonniin deionisoidun veden kanssa. Kolonnissa on oltava lasivillatuppo.Kolonnia pestään 0,3M ammoniumbikarbonaatti-liuoksella (2.3.5), kunnes siinä ei ole kloridia. Tähän tarvitaan noin 5 000 ml liuosta. Pestään jälleen 2 000 ml:lla deionisoitua vettä. Kolonnin läpi ajetaan 2 000 ml isopropanoli/vesi -seosta (2.3.3) 10-30 ml/min. Ioninvaihtokolonni on tämän jälkeen OH-muodossa ja valmis käytettäväksi.2.4.4 IoninvaihtoIoninvaihtokolonnit liitetään toisiinsa siten, että kationinvaihtokolonni on anioninvaihtokolonnin yläpuolella. Kolonnit kuumennetaan lämpötilaan 323 K (50 °C) termostaattia käyttäen. Kuumennetaan 5 000 ml kohdassa 2.4.2 saatua liuosta lämpötilaan 333 K (60 °C) ja ajetaan liuos ioninvaihtajayhdistelmän läpi nopeudella 20 ml/min. Kolonnit pestään 1 000 ml:lla kuumaa isopropanoli/vesi -seosta (2.3.3).Anionisten pinta-aktiivisten aineiden (MBAS) talteen ottamiseksi irrotetaan KAT-kolonni. Saippuoiden rasvahapot eluoidaan KAT-kolonnista 5 000 ml:lla etanoli/CO2 -liuosta (323 K; 50 °C) (2.3.4). Eluaatti heitetään pois.Tämän jälkeen MBAS eluoidaan AAT-kolonnista 5 000 ml:lla ammoniumbikarbonaattiliuosta (2.3.5). Eluaatti haihdutetaan kuiviin kiehuvassa vesihauteessa tai pyöröhaihduttajassa. Jäännöksessä on MBAS (ammoniumsuolana) sekä mahdollisesti muita anioneja kuin pinta-aktiivisia aineita, jotka eivät haittaa biologisen hajoavuuden mittaamista. Jäännökseen lisätään deionisoitua vettä tunnettuun tilavuuteen asti ja siitä otetusta näytteestä määritetään MBAS-pitoisuus kuten 3 luvussa selostetaan. Liuosta käytetään synteettisten anionisten pesuaineiden standardiliuoksena biologisen hajoavuuden mittauksessa. Liuos on säilytettävä 278 K (5 °C) alhaisemmassa lämpötilassa.2.4.5 Ioninvaihtohartsien regenerointiKationinvaihtaja heitetään käytön jälkeen pois.Anioninvaihtohartsi regeneroidaan ajamalla kolonnista läpi lisää ammoniumbikarbonaattiliuosta (2.3.5) noin 10 ml/min, kunnes eluaatissa ei ole enää anionisia pinta-aktiivisia aineita (metyleenisinikoe). Tämän jälkeen anioninvaihtaja pestään ajamalla kolonnista läpi 2 000 ml isopropanoli/vesi -seosta (2.3.3). Anioninvaihtaja on jälleen käyttövalmis.3 LUKUANIONISTEN PINTA-AKTIIVISTEN AINEIDEN MÄÄRITTÄMINEN BIOLOGISTA HAJOAVUUTTA MITTAAVASSA KOKEESSA3.1 PeriaateMenetelmä perustuu siihen, että kationinen väriaine metyleenisininen muodostaa sinisiä suoloja anionisten pinta-aktiivisten aineiden kanssa, jotka voidaan uuttaa kloroformilla. Häiritsevien tekijöiden välttämiseksi uutos tehdään ensin emäksisestä liuoksesta ja uutetta ravistellaan sitten happaman metyleenisiniliuoksen kanssa. Orgaaninen faasi erotetaan ja sen absorbanssi mitataan fotometrisesti maksimaalisen absorption antavalla aallonpituudella 650 nm.3.2 Reagenssit ja laitteet3.2.1 Puskuriliuos, pH 10:liuotetaan 24 g natriumbikarbonaattia (NaHCO3) analyysia varten ja 27 g vedetöntä natriumkarbonaattia (Na2CO3) AR deionisoituun veteen ja laimennetaan 1 000 ml:ksi.3.2.2 Neutraali metyleenisiniliuos:liuotetaan 0,35 g metyleenisinistä analyysia varten deionisoituun veteen ja laimennetaan 1 000 ml:ksi. Liuos valmistetaan vähintään 24 tuntia ennen käyttöä. Sokeakokeena käytetyn kloroformifaasin absorbanssi mitattuna kloroformia vasten ei saa aallonpituudella 650 nm olla enempää kuin 0,015 mitattuna kyvetissä, jonka valotie on 1 cm.3.2.3 Hapan metyleenisiniliuos:liuotetaan 0,35 g metyleenisinistä analyysia varten 500 ml:aan deionisoitua vettä ja sekoitetaan 6,5 ml:an H2SO4 (tiheys 1,84 g/ml). Laimennetaan 1 000 ml:ksi deionisoidulla vedellä. Liuos valmistetaan vähintään 24 tuntia ennen käyttöä. Sokeakokeena käytetyn kloroformifaasin absorbanssi mitattuna kloroformia vasten ei saa aallonpituudella 650 nm olla enempää kuin 0,015 mitattuna kyvetissä, jonka valotie on 1 cm.3.2.4 Kloroformi (trikloorimetaani) analyysia varten, juuri tislattua3.2.5 Dodekyylibentseenisulfonihapon metyyliesteri3.2.6 Kaliumhydroksidin etanoliliuos, KOH 0.1 M3.2.7 Etanoli, purum, C2H5OH3.2.8 Rikkihappo, H2SO4, 0.5 M3.2.9 Fenoliftaleiiniliuos:1 g fenoliftaleiinia liuotetaan 50 ml:aan etanolia ja lisätään 50 ml deionisoitua vettä koko ajan sekoittaen. Mahdollinen sakka suodatetaan pois.3.2.10 Metanolin ja suolahapon seos: 250 ml suolahappoa analyysia varten ja 750 ml metanolia3.2.11 Erotussuppilo, 250 ml3.2.12 Mittapullo, 50 ml3.2.13 Mittapullo, 500 ml3.2.14 Mittapullo, 1 000 ml3.2.15 Pyöreäpohjainen pullo (keittopullo) ja hiottu lasitulppa sekä palautinjäähdytin, 250 ml; kiehumakiviä3.2.16 pH-mittari3.2.17 Fotometri, jolla voi mitata aallonpituudella 650 nm, ja 1-5 cm kyvettejä3.2.18 Kvalitatiivista suodatinpaperia3.3 MenettelyAnalysoitavia näytteitä ei saa ottaa vaahtokerroksen läpi.Analyysiin käytettävät laitteet on puhdistettava perusteellisesti vedellä ja huuhdottava metanolin ja suolahapon seoksella (3.2.10) sekä deionisoidulla vedellä ennen käyttöä.Aktiivilietelaitokseen menevä ja sieltä tuleva tutkittava jätevesi on suodatettava heti näytteenoton yhteydessä. Ensimmäiset 100 ml suodoksista heitetään pois.Tunnettu määrä näytettä, joka on tarvittaessa neutraloitu kaadetaan 250 ml erotussuppiloon (3.2.11). Näytteen pitäisi sisältää 20-150 µg MBAS:aa. Kun MBAS-pitoisuus on pienempi, voidaan käyttää enintään 100 ml näytettä. Jos näytettä on vähemmän kuin 100 ml, se laimennetaan 100 ml:aan deionisoidulla vedellä. Näytteeseen lisätään 10 ml puskuriliuosta (3.2.1), 5 ml neutraalia metyleenisiniliuosta (3.2.2) ja 15 ml kloroformia (3.2.4). Sekoitusta ravistellaan minuutin ajan tasaisesti, mutta ei liian voimakkaasti. Kun faasit ovat erottuneet, kloroformikerros lasketaan toiseen erotussuppiloon, jossa on 110 ml deionisoitua vettä ja 5 ml hapanta metyleenisiniliuosta (3.2.3). Seosta ravistellaan minuutin ajan. Kloroformikerros suodatetaan etukäteen puhdistetun ja kloroformilla kostutetun pumpulisuodattimen läpi mittapulloon (3.2.12).Emäksiset ja happamat liuokset uutetaan kolme kertaa käyttäen toisessa ja kolmannessa uutoksessa 10 ml kloroformia. Kloroformiuutteet yhdistetään ja suodatetaan saman puuvillasuodattimen läpi ja täytetään merkkiin asti 50 ml:n mittapullossa (3.2.12) sillä kloroformilla, jota käytettiin puuvillasuodattimen pesuun. Kloroformiliuoksen absorbanssi mitataan fotometrillä aallonpituudella 650 nm 1-5 cm kyveteissä kloroformia vasten. Sokeakoetta käsitellään samalla tavalla kuin varsinaisia näytteitä.3.4 KalibrointikuvaajaKalibrointiliuos valmistetaan standardiaineesta dodekyylibentseenisulfonihapon metyyliesteristä (tetrapropyleenityyppi, molekyylipaino 340), kun se on saippuoitu kaliumsuolaksi. MBAS lasketaan natriumdodekyylibentseenisulfonaattina (molekyylipaino 348).Punnituspipetistä punnitaan 400-500 mg dodekyylibentseenisulfonihapon metyyliesteriä (3.2.5) 0,1 mg tarkkuudella keittopulloon ja lisätään 50 ml etanolista kaliumhydroksidiliuosta (3.2.6) sekä muutama kiehumakivi. Palautinjäähdytin liitetään pulloon ja keitetään tunnin ajan. Annetaan jäähtyä, pestään jäähdytin ja hiottu lasiliitos n. 30 ml:lla etanolia ja lisätään pesuliuos pulloon. Liuos titrataan rikkihapolla fenoliftaleiinia vasten, kunnes se muuttuu värittömäksi. Liuos siirretään 1 000 ml:n mittapulloon (3.2.14), laimennetaan merkkiin asti deionisoidulla vedellä ja sekoitetaan.Osa tästä pinta-aktiivisten aineiden kantaliuoksesta laimennetaan edelleen. Liuosta otetaan talteen 25 ml ja se siirretään 500 ml:n mittapulloon (3.2.13), laimennetaan merkkiin saakka deionisoidulla vedellä ja sekoitetaan.Tämä standardiliuos sisältää E x 1,023 20 000 mg MBAS/ml, kun E = näytteen määrä (mg). Kalibrointikuvaaja tehdään ottamalla standardiliuoksesta 1, 2, 4, 6 ja 8 ml ja kukin laimennetaan 100 ml:ksi deionisoidulla vedellä. Jatketaan kuten kohdassa 3.3 esitetyn mukaisesti, mukaan lukien sokeakoe.3.5 Tulosten laskeminenNäytteessä olevien anionisten pinta-aktiivisten aineiden (MBAS) määrä luetaan kalibrointikuvaajalta (3.4). Näytteen MBAS-määrä voidaan laskea yhtälöstämg MBAS x 1 000 V = MBAS mg/ljossa V = käytetyn näytteen tilavuus (ml).Tulokset ilmoitetaan natriumdodekyylibentseenisulfonaattina (molekyylipaino 348).3.6 Tulosten ilmoittaminenTulokset ilmoitetaan MBAS mg/l 0,1:n tarkkuudella.>KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>>KAAVION ALKU>>KAAVION LOOPU>


Avis juridique important

|

32003L0108

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/108/EY, annettu 8 päivänä joulukuuta 2003, sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta annetun direktiivin 2002/96/EY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 345 , 31/12/2003 s. 0106 - 0107

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/108/EY,annettu 8 päivänä joulukuuta 2003,sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta annetun direktiivin 2002/96/EY muuttamisestaEUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,ottavat huomioon komission ehdotuksen,ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(1),ovat kuulleet alueiden komiteaa,noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(2),sekä katsovat seuraavaa:(1) Sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta 27 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/96/EY(3) hyväksymismenettelyn kuluessa ilmaistiin huolta direktiivin 9 artiklan sanamuodon asianomaisten laitteiden tuottajille mahdollisesti aiheuttamista taloudellisista seurauksista.(2) Direktiiviä käsitelleessä 10 päivänä lokakuuta 2002 pidetyssä sovittelukomitean kokouksessa Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio ilmaisivat yhteisessä julistuksessa aikovansa tutkia mahdollisimman nopeasti direktiivin 2002/96/EY 9 artiklaan liittyviä kysymyksiä, jotka koskevat muilta käyttäjiltä kuin kotitalouksilta peräisin olevan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollon rahoitusta.(3) Yhteisen julistuksen mukaisesti komissio on tutkinut direktiivin 2002/96/EY 9 artiklan nykyisestä sanamuodosta tuottajille aiheutuvia taloudellisia seurauksia ja tullut siihen tulokseen, että aiemmin markkinoille saatettujen laitteiden vastaanottovelvoite synnyttää taannehtivan vastuun, mistä direktiivissä ei ole säännöstä, ja tämä on omiaan aiheuttamaan tietyille tuottajille vakavia taloudellisia riskejä.(4) Tällaisilta riskeiltä välttymiseksi olisi muilta käyttäjiltä kuin kotitalouksilta peräisin olevien ja markkinoille ennen 13 päivää elokuuta 2005 saatettujen laitteiden keräyksestä, käsittelystä, uudelleenkäytöstä, hyödyntämisestä ja kierrätyksestä aiheutuvan rahoitusvastuun kuuluttava tuottajille niiden toimittaessa uusia tuotteita, jotka korvaavat markkinoilla aiemmin olleet vastaavantyyppiset tuotteet tai joilla on sama käyttötarkoitus. Silloin kun tällaista jätettä ei korvata uusilla tuotteilla, vastuu on sälytettävä tällaisille käyttäjille. Jäsenvaltioilla, tuottajilla ja käyttäjillä olisi oltava mahdollisuus vaihtoehtoisiin järjestelyihin.(5) Direktiivin 2002/96/EY 17 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on saatettava voimaan mainitun direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 13 päivään elokuuta 2004 mennessä. Tämä direktiivi olisi annettava mahdollisimman pian ja saatettava osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä samaan aikaan kuin direktiivi 2002/96/EY, jotta edellä mainittuun päivämäärään mennessä annettua jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ei tarvitsisi muuttaa.(6) Direktiivi 2002/96/EY olisi muutettava vastaavasti,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaKorvataan direktiivin 2002/96/EY 9 artikla seuraavasti:" 9 artiklaMuiden käyttäjien kuin kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollon rahoitus1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuottajat rahoittavat 13 päivään elokuuta 2005 mennessä muiden käyttäjien kuin kotitalouksien sähkö- ja elektroniikkalaiteromun keräyksestä, käsittelystä, hyödyntämisestä sekä ympäristöä säästävästä loppukäsittelystä aiheutuvat kustannukset niiden tuotteiden osalta, jotka on saatettu markkinoille 13 päivän elokuuta 2005 jälkeen.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 13 päivään elokuuta 2005 mennessä sellaisista tuotteista peräisin olevan sähkö- ja elektroniikkalaiteromun jätehuollon rahoitus, jotka on saatettu markkinoille ennen 13 päivää elokuuta 2005 ('vanha jäte'), hoidetaan kolmannessa ja neljännessä alakohdassa esitetyn mukaisesti.Sellaisesta vanhasta jätteestä, joka korvataan uusilla vastaavilla tai saman käyttötarkoituksen omaavilla tuotteilla, aiheutuvien kustannusten rahoituksesta vastaavat asianomaisten tuotteiden tuottajat niitä toimittaessaan. Jäsenvaltiot voivat vaihtoehtoisesti säätää, että muiden käyttäjien kuin kotitalouksien on osittain tai kokonaan vastattava tästä rahoituksesta.Muun vanhan jätteen osalta huollon rahoituksesta vastaavat muut käyttäjät kuin kotitaloudet.2. Tuottajat ja muut käyttäjät kuin kotitaloudet voivat tehdä sopimuksia muista rahoitustavoista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin soveltamista."2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 13 päivään elokuuta 2004 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.3 artiklaTämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 8 päivänä joulukuuta 2003.Euroopan parlamentin puolestaPuhemiesP. CoxNeuvoston puolestaPuheenjohtajaF. Frattini(1) EUVL C 234, 30.9.2003, s. 91.(2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 21. lokakuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja neuvoston päätös, tehty 19. marraskuuta 2003.(3) EUVL L 37, 13.2.2003, s. 24.


Avis juridique important

|

31976L0207

Neuvoston direktiivi 76/207/ETY, annettu 9 päivänä helmikuuta 1976, miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa

Virallinen lehti nro L 039 , 14/02/1976 s. 0040 - 0042 Suomenk. erityispainos Alue 5 Nide 1 s. 0191  Kreikank. erityispainos: Luku 05 Nide 2 s. 0070  Ruotsink. erityispainos Alue 5 Nide 1 s. 0191  Espanjank. erityispainos: Luku 05 Nide 2 s. 0070  Portugalink. erityispainos: Luku 05 Nide 2 s. 0070

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 9 päivänä helmikuuta 1976,miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa (76/207/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettäsosiaalisesta toimintaohjelmasta 21 päivänä tammikuuta 1974 annetun neuvoston päätöslauselman(3) mukaan tärkeimpiin toimiin kuuluu miesten ja naisten välisen tasa-arvon saavuttaminen heidän mahdollisuuksissaan työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa, palkka mukaan lukien,palkasta säädetään miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/117/ETY(4),tarpeellisilta vaikuttavat myös yhteisön toimet miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi miesten ja naisten mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä muissa työoloissa; miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu työntekijöinä on yksi yhteisön tavoitteista siltä osin kuin pyrkimyksenä on edistää etenkin elin- ja työolojen yhdenmukaistamista pysyttäen toteutetut parannukset; perustamissopimuksessa ei ole määräyksiä tähän tarvittavasta erityisestä toimivallasta, jamyöhemmin toteutettavin keinoin olisi varmistettava, että tasaarvoisen kohtelun periaate määritellään ja toteutetaan asteittain sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Tämän direktiivin tarkoituksena on toteuttaa jäsenvaltioissa miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu mahdollisuuksissa työhön, uralla etenemiseen ja ammatilliseen koulutukseen sekä työoloissa samoin kuin 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla sosiaaliturvassa. Tästä periaatteesta käytetään jäljempänä nimitystä `tasa-arvoisen kohtelun periaate`.2. Jotta varmistetaan tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittainen toteuttaminen sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä, neuvosto antaa komission ehdotuksesta säännökset sen sisällöstä, soveltamisalasta ja järjestelyistä sen soveltamiseksi.2 artikla 1. Tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan jäljempänä, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä välittömästi tai välillisesti etenkään siviilisäädyn tai perheaseman perusteella.2. Tämän direktiivin estämättä jäsenvaltiot saavat jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle sellaisen ammattitoiminnan, ja tarvittaessa siihen johtavan koulutuksen, jossa työntekijän sukupuoli on toiminnan luonteen tai suoritusolosuhteiden kannalta ratkaiseva.3. Tämän direktiivin estämättä saadaan soveltaa säännöksiä, jotka koskevat naisten suojelua erityisesti raskauden ja synnytyksen perusteella.4. Tämä direktiivi ei estä toteuttamasta miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia edistäviä toimenpiteitä erityisesti poistamalla eriarvoisuutta, joka vaikuttaa naisten mahdollisuuksiin 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa kysymyksissä.3 artikla 1. Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen noudattamisella tarkoitetaan, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei esiinny niissä ehdoissa, valintaperusteet mukaan lukien, jotka koskevat mahdollisuuksia työhön tai tehtävään jollakin toiminnan alalla tai jossakin elinkeinossa taikka jollakin ammattihierarkian tasolla.2. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:a) kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kumotaan;b) kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset kollektiivisten sopimusten, yksittäisten työsopimusten, yritysten sisäisten sääntöjen ja vapaita ammatteja koskevien sääntöjen määräykset julistetaan tai voidaan julistaa mitättömiksi taikka niitä voidaan muuttaa;c) niitä tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, joiden alkuperäisenä tarkoituksena on ollut suojelu, muutetaan, jollei tarkoitus enää ole perusteltu; jos samanlaisia määräyksiä on kollektiivisissa sopimuksissa, sopimusten molempia osapuolia kehotetaan muuttamaan sopimuksia tarvittavalla tavalla.4 artikla Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisella kaikenlaiseen ja kaikentasoiseen ammatinvalinnanohjaukseen, ammatilliseen koulutukseen, ammatilliseen jatkokoulutukseen ja uudelleenkoulutukseen tarkoitetaan, että jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:a) kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kumotaan;b) kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset kollektiivisten sopimusten, yksittäisten työsopimusten, yritysten sisäisten sääntöjen ja vapaita ammatteja koskevien sääntöjen määräykset julistetaan tai voidaan julistaa mitättömiksi taikka niitä voidaan muuttaa;c) mahdollisuudet ammatinvalinnanohjaukseen, ammatilliseen koulutukseen, ammatilliseen jatkokoulutukseen ja uudelleenkoulutukseen perustuvat samoihin edellytyksiin ja se on samantasoista ilman minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioissa joillekin yksityisoppilaitoksille myönnettyä erivapautta.5 artikla 1. Tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisella työoloihin, palvelussuhteen lakkauttamisen perusteet mukaan lukien, tarkoitetaan, että miehille ja naisille on taattava samat ehdot ilman sukupuoleen perustuvaa syrjintää.2. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:a) kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kumotaan;b) kaikki tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaiset kollektiivisten sopimusten, yksittäisten työsopimusten, yritysten sisäisten sääntöjen ja vapaita ammatteja koskevien sääntöjen määräykset julistetaan tai voidaan julistaa mitättömiksi taikka niitä voidaan muuttaa;c) niitä tasa-arvoisen kohtelun periaatteen vastaisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, joiden alkuperäisenä tarkoituksena on ollut suojelu, muutetaan, jollei tarkoitus enää ole perusteltu; jos samanlaisia määräyksiä on kollektiivisissa sopimuksissa, sopimusten molempia osapuolia kehotetaan muuttamaan niitä tarvittavalla tavalla.6 artikla Jäsenvaltioiden on kansallisissa oikeusjärjestyksissään toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta jokainen, joka katsoo joutuneensa loukatuksi sen vuoksi, että 3, 4 tai 5 artiklassa tarkoitettua tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ei ole noudatettu, voi esittää vaatimuksensa tuomioistuimessa mahdollisesti ensin saatettuaan asian muun toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi.7 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet työntekijöiden suojaamiseksi sellaiselta palvelussuhteen lakkauttamiselta, joka on työnantajan vastatoimi tasa-arvoisen kohtelun periaatteen noudattamiseksi tehtyyn yrityksen sisäiseen valitukseen tai vireille pantuun oikeudelliseen menettelyyn.8 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin noudattamiseksi annetut säännökset sekä jo voimassa olevat asiaa koskevat säännökset saatetaan työntekijöiden tietoon kaikin asianmukaisin keinoin esimerkiksi heidän työpaikoillaan.9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 30 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Jäsenvaltioiden on kuitenkin ensimmäisen kerran tarkasteltava 3 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä osassa ja 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäisessä osassa tarkoitettuja lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja tarvittaessa ensimmäisen kerran muutettava niitä neljän vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta.2. Jäsenvaltioiden on säännöllisesti arvioitava 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ammattitoimintaa koskevia poikkeuksia päättääkseen, ovatko ne tapahtuneen sosiaalisen kehityksen kannalta edelleen perusteltuja. Niiden on ilmoitettava komissiolle tämän arvioinnin tuloksista.3. Jäsenvaltioiden on myös toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kirjallisina komissiolle.10 artikla Kahden vuoden kuluessa 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun 30 kuukauden määräajan päättymisestä jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kaikki tiedot, jotka se tarvitsee laatiakseen tämän direktiivin täytäntöön panemisesta neuvostolle annettavan kertomuksen.11 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 9 päivänä helmikuuta 1976.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. THORN(1) EYVL N:o C 111, 20.5.1975, s. 14(2) EYVL N:o C 286, 15.12.1975, s. 8(3) EYVL N:o C 13, 12.2.1974, s. 1(4) EYVL N:o L 45, 19.2.1975, s. 19


Avis juridique important

|

31998L0044

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/44/EY, annettu 6 päivänä heinäkuuta 1998, bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta

Virallinen lehti nro L 213 , 30/07/1998 s. 0013 - 0021

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 98/44/EY,annettu 6 päivänä heinäkuuta 1998,bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3),sekä katsovat, että1) bioteknologialla ja geenitekniikalla on yhä suurempi merkitys monilla teollisuuden aloilla ja bioteknologian keksintöjen suojaaminen on varmuudella erityisen tärkeää yhteisön teolliselle kehitykselle,2) erityisesti geenitekniikan alalla tutkimus- ja kehitystyö vaatii huomattavan määrän riskialttiita investointeja, joiden kannattavuus voidaan taata vain riittävän oikeudellisen suojan avulla,3) tehokas ja yhdenmukaistettu suoja kaikissa jäsenvaltioissa on olennaisen tärkeä bioteknologian alalla tehtävien investointien suojaamiseksi ja kannustamiseksi,4) Euroopan parlamentin hylättyä sovittelukomitean hyväksymän yhteisen ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta (4) Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat todenneet, että bioteknologian keksintöjen oikeudellinen suoja vaatii selvennystä,5) bioteknologian keksintöjen suojaa koskevassa jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja käytännössä on eroavuuksia; tällaiset erot ovat omiaan aiheuttamaan kaupan esteitä sekä muodostumaan siten esteeksi sisämarkkinoiden toiminnalle,6) nämä erot voivat kasvaa sitä mukaa, kun jäsenvaltiot ottavat käyttöön uutta lainsäädäntöä ja erilaisia hallinnollisia käytäntöjä, tai kun kansallisessa oikeudenkäytössä esitetyt tulkinnat kehittyvät eri tavoin,7) bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa koskevan kansallisen lainsäädännön epäyhdenmukainen kehitys yhteisössä saattaa haitata kauppaa vielä enemmän, mikä vaikuttaisi kielteisesti tällaisten keksintöjen teolliseen kehittämiseen ja sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan,8) bioteknologian keksintöjen oikeudellinen suoja ei edellytä sellaisen erityislainsäädännön luomista, jolla korvattaisiin kansallinen patenttilainsäädäntö; kansallinen patenttilainsäädäntö muodostaa edelleen keskeisen perustan bioteknologian keksintöjen oikeudelliselle suojalle, jolloin sitä on kuitenkin mukautettava ja täydennettävä tietyiltä osin, jotta siinä otettaisiin riittävästi huomioon sellaisen teknologian kehitys, jossa käytetään biologista materiaalia, mutta joka kuitenkin täyttää patentoitavuuden edellytykset,9) tietyissä tapauksissa, joita ovat esimerkiksi se, että kasvilajikkeet ja eläinrodut sekä kasvien ja eläinten tuottamiseen tähtäävät, olennaisesti biologiset menetelmät eivät ole patentoitavissa, tietyt kansallisten lakien piirteet, jotka perustuvat patentteja ja kasvilajikkeita koskeviin kansainvälisiin yleissopimuksiin, ovat aiheuttaneet epäselvyyttä bioteknologian ja tiettyjen mikrobiologisten keksintöjen suojasta; yhdenmukaistaminen on kyseisellä alalla tarpeen tämän epäselvyyden poistamiseksi,10) olisi otettava huomioon, että bioteknologialla on kehitysmahdollisuuksia ympäristöalalla ja erityisesti siitä on hyötyä kehitettäessä vähemmän saastuttavia ja maaperää paremmin säästäviä viljelymenetelmiä; tällaisten menettelytapojen tutkimusta ja täytäntöönpanoa olisi rohkaistava patenttijärjestelmällä,11) bioteknologian kehitys on tärkeää kehitysmaille niin terveydenhoidon alalla ja suurten epidemioiden ja paikallisten tautien torjunnassa kuin maailman nälänhädän torjunnassa; patenttijärjestelmällä olisi kannustettava myös näiden alojen tutkimusta; on myös tuettava kansainvälisiä mekanismeja, joilla taataan tällaisen teknologian leviäminen kehitysmaihin ja asianomaisten kansojen hyödyksi,12) Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden allekirjoittama sopimus teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista (5) (TRIPS-sopimus) on tullut voimaan, ja siinä määrätään, että patenttisuoja on taattava tuotteille ja menetelmille kaikilla teknologian aloilla,13) bioteknologian keksintöjen suojaamista koskevassa yhteisön oikeudellisessa sääntelyssä voidaan rajoittua tiettyjen periaatteiden määrittelyyn, joita sovelletaan biologisen materiaalin patentoitavuuteen sellaisenaan ja joiden tarkoituksena on erityisesti määritellä ero keksintöjen ja löytöjen välillä tiettyjen ihmisestä saatujen ainesosien patentoitavuuden suhteen, patentin bioteknologian keksinnölle antaman suojan laajuuteen, mahdollisuuteen käyttää talletusjärjestelmää täydentämään kirjallista selitystä sekä mahdollisuuteen saada pakkolupa, johon ei liity yksinoikeutta ja joka koskee kasvilajikkeiden ja keksintöjen välistä riippuvuutta,14) keksintöön myönnetty patentti ei oikeuta sen haltijaa toteuttamaan keksintöään, vaan rajoittuu antamaan hänelle oikeuden kieltää kolmansilta keksinnön hyväksikäyttö teollisiin ja kaupallisiin tarkoituksiin, ja näin ollen patenttioikeus ei voi korvata tai tehdä tarpeettomaksi kansallista, eurooppalaista tai kansainvälistä lainsäädäntöä, jossa säädetään mahdollisista rajoituksista tai kielloista tai jossa järjestetään tutkimusta koskeva valvonta ja sen tulosten käyttö tai kaupan pitäminen, erityisesti suhteessa kansanterveyden, turvallisuuden, ympäristönsuojelun, eläintensuojelun, geneettisen monimuotoisuuden säilyttämisen ja tiettyjen eettisten normien noudattamisen asettamiin vaatimuksiin,15) kansallinen tai eurooppalainen patenttioikeus (Münchenin yleissopimus) ei periaatteessa sisällä kieltoa tai rajoitusta, joka koskee biologisen materiaalin patentoitavuutta,16) patenttioikeutta on sovellettava ihmisen arvokkuuden ja koskemattomuuden takaavia perustavanlaatuisia periaatteita kunnioittaen; on tärkeää vahvistaa periaate, jonka mukaan ihmiskeho kaikissa muodostumisensa ja kehityksensä vaiheissa, mukaan lukien sukusolut, samoin kuin sen ainesosia tai tuotteita koskeva pelkkä löytö, mukaan lukien ihmisen geenin sekvenssi tai osasekvenssi, eivät ole patentoitavissa; nämä periaatteet ovat sopusoinnussa patenttioikeuden sisältämien patentoitavuuden arviointiperusteiden kanssa, joiden mukaan pelkkä löytö ei voi olla patentin kohteena,17) ratkaisevia edistysaskeleita sairauksien hoidossa on jo nyt ollut mahdollista ottaa sellaisten lääkkeiden ansiosta, jotka on johdettu ja/tai muuten valmistettu ihmiskehosta eristetyistä ainesosista sekä sellaisten lääkkeiden avulla, jotka on tuotettu teknisillä menetelmillä, joiden tarkoituksena on tuottaa rakenteeltaan ihmisen kehossa luonnostaan olevien ainesosien kaltaisia ainesosia; tämän vuoksi olisi patenttijärjestelmän avulla edistettävä tällaisten lääkkeiden tuotannolle tärkeiden ainesosien tuottamiseen ja eristämiseen tähtäävää tutkimusta,18) siinä määrin kuin patenttijärjestelmä osoittautuu riittämättömäksi sellaisten bioteknologisten lääkkeiden tutkimuksen ja tuotannon edistämiseen, jotka ovat tarpeen harvinaisten tai vähälle huomiolle jäävien sairauksien torjunnassa, yhteisön ja jäsenvaltioiden velvollisuutena on pyrkiä ratkaisemaan tämä ongelma asianmukaisesti,19) Euroopan komission bioteknologian etiikkaa käsittelevän asiantuntijaryhmän antama lausunto N:o 8 on otettu huomioon,20) tämän vuoksi on tarpeen tuoda esille, että ihmisen kehosta eristettyä tai muuten teknisellä menetelmällä tuotettua ainesosaa koskevaa keksintöä, jota voidaan käyttää teollisesti, ei ole suljettu patentoitavuuden ulkopuolelle, vaikka tällaisen ainesosan rakenne olisi samanlainen kuin luonnollisen ainesosan rakenne; on kuitenkin selvää, ettei patentin antamien oikeuksien piiriin kuulu ihmisen keho ja sen ainesosat niiden luonnollisessa ympäristössä,21) tällaista ihmiskehosta eristettyä tai muuten valmistettua ainesosaa ei ole suljettu patentoitavuuden ulkopuolelle, koska se on esimerkiksi tulos teknisistä menetelmistä, joita on käytetty ainesosan tunnistamiseen, puhdistamiseen, karakterisointiin ja lisäämiseen ihmisen kehon ulkopuolella ja joita ainoastaan ihminen voi toteuttaa ja joita luonto ei itse pysty toteuttamaan,22) geenisekvenssien tai osasekvenssien patentoitavuutta koskeva keskustelu on johtanut ristiriitoihin; tämän direktiivin mukaan patentin myöntämiseen keksinnöille, jotka koskevat tällaisia sekvenssejä tai osasekvenssejä, on sovellettava samoja patentoitavuutta koskevia arviointiperusteita kuin muillakin teknologian aloilla: uutuutta, keksinnöllisyyttä ja teollista käyttöä; sekvenssin tai osasekvenssin teollinen käyttö on jätetyssä patenttihakemuksessa esitettävä konkreettisella tavalla;23) pelkkään DNA-sekvenssiin, jonka tehtävästä ei ole tietoa, ei sisälly uutta tekniikkaa, eikä se siten ole patentoitava keksintö,24) teollista käyttöä koskevan arviointiperusteen noudattaminen edellyttää, että jos geenisekvenssiä tai osasekvenssiä käytetään proteiinin tai proteiinin osan tuotantoon, määritellään, mitä proteiinia tai proteiinin osaa tuotetaan tai mikä on sen tehtävä;25) patentissa myönnettyjen oikeuksien tulkinnan osalta, jos sekvenssit ovat päällekkäisiä ainoastaan sellaisissa osissa, jotka eivät ole olennaisia keksinnön kannalta, patenttioikeuden kannalta jokainen sekvenssi on itsenäinen,26) jos keksinnön kohteena on ihmisestä peräisin oleva biologinen materiaali tai jos siinä käytetään tällaista materiaalia, patentin hakemisen yhteydessä näytteen antajalla on oltava tilaisuus kansallisen lainsäädännön mukaisesti ilmaista tietoinen ja vapaaehtoinen suostumuksensa kyseiseen näytteenottoon,27) jos keksinnön kohteena on kasveista tai eläimistä peräisin oleva biologinen materiaali tai jos siinä käytetään tällaista materiaalia, patenttihakemuksen olisi tarvittaessa sisällettävä tieto tämän materiaalin maantieteellisestä alkuperästä, jos se tunnetaan; tällä ei ole vaikutusta patenttihakemusten tutkimiseen eikä annettujen patenttien tuottamiin oikeuksiin,28) tämä direktiivi ei mitenkään vaikuta voimassa olevan patenttilainsäädännön perusperiaatteeseen, jonka mukaan patentti voidaan myöntää jo patentoidun tuotteen kaikille uusille sovellutuksille,29) tässä direktiivissä ei käsitellä kasvilajikkeiden ja eläinrotujen jättämistä patentoitavuuden ulkopuolelle; keksinnöt, joiden kohteena on kasveja tai eläimiä, ovat sitä vastoin patentoitavissa, jos keksinnön hyödyntäminen ei rajoitu teknisesti yhteen kasvilajikkeeseen tai eläinrotuun,30) kasvilajikkeen käsite on määritelty lajikkeiden suojelua koskevassa lainsäädännössä; sen mukaan lajikkeelle on tunnusmerkillistä sen solun koko perimä, minkä johdosta lajike on yksilöllinen ja voidaan erottaa selkeästi muista lajikkeista,31) kasvien muodostama kokonaisuus, jonka tuntomerkkinä on tietty yksittäinen geeni (eikä solun koko perimä) ei kuulu lajikkeensuojelun piiriin; siten sitä ei jätetä patentoitavuuden ulkopuolelle, vaikka siihen kuuluisikin kasvilajikkeita,32) jos keksinnössä on kyse ainoastaan siitä, että jotakin tiettyä kasvilajiketta muutetaan geneettisesti ja jos saadaan uusi kasvilajike, keksintö jää patentoitavuuden ulkopuolelle siinäkin tapauksessa, että geneettinen muutos ei ole tulosta olennaisesti biologisen menetelmän, vaan bioteknologisen menetelmän käytöstä,33) tässä direktiivissä on tarpeen määritellä, milloin kasvien ja eläinten jalostamisen menetelmä on olennaisesti biologinen,34) tämä direktiivi ei koske keksinnön eikä löydön käsitteitä sellaisina kuin ne on määritetty kansallisessa, eurooppalaisessa tai kansainvälisessä patenttilainsäädännössä,35) tämä direktiivi ei koske keksinnön eikä löydön käsitteitä sellaisina kuin ne on määritetty kansallisessa, eurooppalaisessa tai kansainvälisessä patenttilainsäädännössä,36) TRIPS-sopimus antaa Maailman kauppajärjestön jäsenvaltioille mahdollisuuden jättää patentoitavuuden ulkopuolelle keksinnöt, joiden kaupallinen hyödyntäminen on tarpeen kieltää jäsenvaltioiden alueella yleisen järjestyksen ja moraalin suojelemiseksi, mukaan lukien ihmisten tai eläinten terveyden ja hengen suojelu sekä kasvien suojelu, tai ympäristölle aiheutuvan vakavan haitan välttämiseksi edellyttäen, että patentoitavuuden ulkopuolelle sulkeminen ei perustu yksinomaan siihen, että jäsenvaltioiden lainsäädäntö kieltää hyödyntämisen,37) tässä direktiivissä on korostettava myös periaatetta, jonka mukaan patentoitavuuden ulkopuolelle on jätettävä keksinnöt, joiden kaupallinen hyödyntäminen olisi yleisen järjestyksen tai hyvien tapojen vastaista,38) tässä direktiivissä on myös oltava ohjeeksi kansallisille tuomioistuimille ja patenttivirastoille yleistä järjestystä tai hyviä tapoja koskevan viittauksen tulkitsemista varten esimerkkejä käsittävä viitteellinen luettelo keksinnöistä, joita ei voi patentoida; tällaisen luettelon ei tietenkään voida olettaa olevan täydellinen; menetelmät, joiden käyttö loukkaa ihmisarvoa, kuten menetelmät ihmisten ja eläimen sukusoluista tai joka suuntaan erilaistumiskykyistä soluista koostuvien ihmis-eläinristeytymien tuottamiseksi, on luonnollisesti myös suljettava patentoitavuuden ulkopuolelle,39) yleinen järjestys ja hyvät tavat vastaavat jäsenvaltioissa tunnustettuja eettisiä tai moraalisia periaatteita, joiden noudattaminen on erityisen tärkeää bioteknologian alalla, mikä johtuu tämän alan keksintöjen mahdollisista seurauksista ja niiden luontaisesta yhteydestä elävään materiaaliin; tällaiset eettiset ja moraaliset periaatteet täydentävät patenttioikeuden tavanomaista oikeudellista tarkastelua riippumatta siitä, mihin tekniikan alaan kyseinen keksintö kuuluu,40) yhteisössä vallitsee yksimielisyys siitä, että ihmisen sukusolujen geeneihin kohdistuvat toimenpiteet ja ihmisen kloonaaminen ovat yleisen järjestyksen ja hyvien tapojen vastaisia; siksi on tärkeää jättää yksiselitteisesti ihmisen sukusolujen geneettiseen identiteettiin kohdistuvat toimenpiteet ja ihmisen kloonaamismenetelmät patentoitavuuden ulkopuolelle,41) ihmisen kloonaamismenetelmiksi voidaan määritellä kaikki sellaiset menetelmät, mukaan lukien alkion pilkkomiseen käytettävät tekniikat, joiden tarkoituksena on saada syntymään ihminen, jolla on sama tuman geeneissä oleva informaatio kuin jollakin toisella elävällä tai kuolleella ihmisellä,42) lisäksi ihmisalkioiden käyttö teollisiin tai kaupallisiin tarkoituksiin on myös jätettävä patentoitavuuden ulkopuolelle; missään tapauksessa tämä ulkopuolelle jättäminen ei koske keksintöjä, joilla on terapeuttinen tai diagnostinen tarkoitus ja joita sovelletaan ihmisalkioihin ja joista on niille hyötyä,43) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F artiklan 2 kohdassa määrätään, että unioni pitää arvossa yhteisön oikeuden yleisinä periaatteina perusoikeuksia, sellaisina kuin ne taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä, Roomassa 4 päivänä marraskuuta 1950 allekirjoitetussa Euroopan yleissopimuksessa ja sellaisina kuin ne ilmenevät jäsenvaltioiden yhteisessä valtiosääntöperinteessä,44) luonnontieteiden ja uusien teknologioiden etiikkaa käsittelevä eurooppalainen työryhmä arvioi kaikkia bioteknologiaan liittyviä eettisiä näkökohtia; tässä yhteydessä olisi pantava merkille, että eettisiä vaikutuksia tutkivan asiantuntijaryhmän kuulemisen, mukaan lukien patenttioikeutta koskevat asiat, on tapahduttava ainoastaan tasolla, joka koskee bioteknologian arviointia perustavanlaatuisten eettisten periaatteiden kannalta,45) menetelmät, jotka muuttavat eläinten geneettistä identiteettiä ja jotka todennäköisesti aiheuttavat niille kärsimyksiä ilman huomattavaa lääketieteellistä hyötyä ihmiselle tai eläimelle tutkimuksen, ennaltaehkäisyn, diagnostiikan tai terapian alalla, ja tällaisilla menetelmillä tuotettavat eläimet on jätettävä patentoitavuuden ulkopuolelle,46) koska patentin tarkoituksena on antaa keksijälle ajallisesti rajoitettu yksinoikeus luovan toimintansa tuloksiin ja siten edistää keksintöjen tuottamista, patentin haltijalla on oltava oikeus kieltää patentoidun itsestään lisääntyvän materiaalin käyttö vastaavanlaisissa tilanteissa, joissa voitaisiin kieltää patentoitujen muiden kuin itsestään lisääntyvien tuotteiden käyttö, toisin sanoen itse patentoidun tuotteen valmistaminen,47) on tarpeen tehdä ensimmäinen poikkeus patentin haltijan oikeuksiin silloin, kun patentin haltija itse myy suojatun keksinnön sisältävää lisääntyvää materiaalia maatalouskäyttöön maanviljelijälle tai myynti tapahtuu hänen suostumuksellaan; tämän ensimmäisen poikkeuksen on annettava viljelijälle mahdollisuus käyttää satonsa tuotetta omalla tilallaan myöhemmin tapahtuvaan suvulliseen tai muunlaiseen lisääntymiseen; myönnettävän poikkeuksen laajuus ja siihen liittyvät yksityiskohtaiset säännöt on rajoitettava vastaamaan yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27 päivänä heinäkuuta 1994 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2100/94 (6) määriteltyä laajuutta ja siihen liittyviä yksityiskohtaisia sääntöjä,48) viljelijältä voidaan vaatia ainoastaan yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien mukaista korvausta yhteisön kasvinjalostajanoikeuksille antamaan suojaan sisältyvää poikkeusta sovellettaessa menettelytapamääräysten mukaisesti,49) patentinhaltija voi kuitenkin puolustaa omia oikeuksiaan viljelijää vastaan, joka käyttää poikkeusta väärin, tai sellaista jalostajaa vastaan, joka on kehittänyt kasvilajikkeen, johon suojattu keksintö sisältyy, jos jalostaja ei noudata velvoitteitaan,50) toisena poikkeuksena patentinhaltijan oikeuksiin maanviljelijälle on sallittava mahdollisuus käyttää suojattua karjaa maatalouden tarkoituksiin,51) tämän toisen poikkeuksen laajuus ja siihen liittyvät yksityiskohtaiset säännöt on määriteltävä laeissa, asetuksissa, ja kansallisissa käytännöissä, koska eläinrotujen jalostamisesta ei ole olemassa yhteisön lainsäädäntöä,52) kasvien sellaisten uusien ominaisuuksien hyödyntäminen, jotka on tuotettu geenitekniikan avulla, on taattava maksua vastaan pakkoluvan muodossa silloin, kun kasvilajike edustaa kyseisen suvun tai lajin osalta merkittävää teknistä kehitystä, johon liittyy patentissa tarkoitettuun keksintöön nähden huomattava taloudellinen etu,53) uusista kasvilajikkeista peräisin olevien, kasvien uusien ominaisuuksien geeniteknisen hyödyntämisen alalla on taattava käyttö maksua vastaan pakkoluvan muodossa silloin, kun keksintö edustaa merkittävää teknistä kehitystä, johon liittyy huomattava taloudellinen etu,54) TRIPS-sopimuksen 34 artikla sisältää todistustaakkaa koskevia yksityiskohtaisia määräyksiä, jotka koskevat kaikkia jäsenvaltioita; siksi ei ole tarpeen sisällyttää tähän direktiiviin asiaa koskevaa säännöstä,55) Euroopan talousyhteisö on 25 päivänä lokakuuta 1993 tehdyn neuvoston päätöksen 93/626/ETY (7) nojalla sopimuspuolena 5 päivänä kesäkuuta 1992 tehdyssä biologista monimuotoisuutta koskevassa yleissopimuksessa; tässä yhteydessä jäsenvaltioiden on saattaessaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan otettava huomioon erityisesti kyseisen yleissopimuksen 3 ja 8 j artikla, 16 artiklan 2 kohdan toinen virke ja 5 kohta, ja56) biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen osapuolten kolmas konferenssi, joka järjestettiin marraskuussa 1996, totesi päätöksessään N:o III/17, että "työskentelyä on jatkettava, jotta voitaisiin laatia yhteinen arvio henkistä omaisuutta koskevien oikeuksien sekä teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyviä näkökohtia koskevan sopimuksen ja biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen määräyksien välisestä suhteesta, erityisesti mitä tulee teknologian siirtoa koskeviin kysymyksiin, biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen ja kestävään käyttöön sekä geneettisten luonnonvarojen tuottaman hyödyn oikeudenmukaiseen jakamiseen, mukaan lukien alkuperäiskansojen ja paikallisten yhteisöjen sellaisen tietämyksen, innovaatioiden ja käytänteiden suojelu, jotka edustavat biologisen monimuotoisuuden säilyttämisen ja kestävän käytön kannalta tärkeitä perinteisiä elämänmuotoja",OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:I LUKU Patentoitavuus 1 artikla 1. Jäsenvaltioiden on suojattava bioteknologiset keksinnöt kansallisen patenttilainsäädännön mukaisesti. Niiden on tarvittaessa mukautettava kansallista patenttilainsäädäntöään tämän direktiivin säännösten huomioon ottamiseksi.2. Tämä direktiivi ei rajoita kansainvälisistä yleissopimuksista, erityisesti TRIPS-sopimuksesta ja biologista monimuotoisuutta koskevasta yleissopimuksesta johtuvia jäsenvaltioiden velvoitteita.2 artikla 1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `biologisella materiaalilla` kaikkea materiaalia, joka sisältää geneettistä tietoa ja pystyy itse lisääntymään tai jota voidaan lisätä biologisessa järjestelmässä,b) `mikrobiologisella menetelmällä` kaikkia menetelmiä, joissa käytetään mikrobiologista materiaalia tai joiden kohteena on mikrobiologinen materiaali tai joilla tuotetaan mikrobiologista materiaalia.2. Kasvien tai eläinten jalostusmenetelmä on olennaisesti biologinen, jos se perustuu kokonaisuudessaan luonnollisiin ilmiöihin, kuten risteytykseen tai valintaan.3. Kasvilajikkeen käsite on määritelty asetuksen (EY) N:o 2100/94 5 artiklassa.3 artikla 1. Tämän direktiivin mukaan sellaiset uudet keksinnöt ovat patentoitavia, jotka ovat keksinnöllisiä ja joita voidaan käyttää teollisesti silloinkin, kun niiden kohteena on biologisesta materiaalista koostuva tai biologista materiaalia sisältävä tuote tai menetelmä, jonka avulla voidaan valmistaa, muokata tai käyttää biologista materiaalia.2. Luonnollisesta ympäristöstään eristetty tai teknisen menetelmän avulla tuotettu biologinen materiaali voi olla keksinnön kohteena myös silloin, kun sitä esiintyy luonnollisessa tilassa.4 artikla 1. Patenttia ei myönnetä:a) kasvilajikkeille ja eläinroduille,b) olennaisesti biologisille menetelmille kasvien ja eläinten jalostamiseksi.2. Keksinnöt, joiden kohteena ovat kasvit tai eläimet, voidaan patentoida, jos keksinnön tekninen toteutettavuus ei rajoitu yhteen kasvilajikkeeseen tai eläinrotuun.3. Edellä olevan 1 kohdan b alakohta ei rajoita sellaisten keksintöjen patentoitavuutta, joiden kohteena on mikrobiologinen menetelmä tai muut tekniset menetelmät tai näillä menetelmillä tuotettu tuote.5 artikla 1. Muodostumisensa ja kehityksensä eri vaiheissa oleva ihmiskeho sekä pelkästään sen ainesosaa, geenin sekvenssi tai osasekvenssi mukaan lukien, koskeva löytö eivät voi olla patentoitavissa olevia keksintöjä.2. Ihmisen kehosta eristetty tai muuten teknisellä menetelmällä valmistettu ainesosa, yksittäisen geenin sekvenssi tai osasekvenssi mukaan lukien, voi muodostaa patentoitavissa olevan keksinnön, vaikka tällaisen ainesosan rakenne olisi samanlainen kuin luonnollisen ainesosan rakenne.3. Geenin sekvenssin tai osasekvenssin teollinen käyttö on esitettävä havainnollisesti patenttihakemuksessa.6 artikla 1. Keksinnöt, joiden kaupallinen hyödyntäminen olisi vastoin yleistä järjestystä tai hyviä tapoja, eivät ole patentoitavia, jolloin hyödyntämistä ei voida pitää tällaisena pelkästään sillä perusteella, että se on kiellettyä lain tai asetuksen säännöksillä.2. Edellä 1 kohdan mukaisesti erityisesti seuraavat keksinnöt eivät ole patentoitavia:a) ihmisen kloonaamismenetelmät;b) menetelmät, joilla muutetaan ihmisen sukusolujen geneettistä identiteettiä;c) ihmisalkioiden käyttö teollisiin tai kaupallisiin tarkoituksiin,d) menetelmät, joilla muutetaan eläinten geneettistä identiteettiä ja jotka todennäköisesti aiheuttavat eläimille kärsimyksiä ilman, että siitä on huomattavaa lääketieteellistä hyötyä ihmiselle tai eläimelle, sekä tällaisilla menetelmillä tuotetut eläimet.7 artikla Luonnontieteiden ja uusien teknologioiden etiikkaa käsittelevä eurooppalainen työryhmä arvioi kaikkia bioteknologiaan liittyviä eettisiä näkökohtia.II LUKU Suojan laajuus 8 artikla 1. Patentin antama suoja biologiselle materiaalille, jolla on keksinnön seurauksena tiettyjä piirteitä, käsittää kaiken sellaisen monistamalla tai lisäämällä tästä biologisesta materiaalista saadun samassa tai erikoistuneessa muodossa olevan biologisen materiaalin, jolla on nämä samat piirteet.2. Patentin antama suoja menetelmälle, jonka avulla tuotetaan biologista materiaalia, jolla on keksinnön seurauksena tiettyjä piirteitä, käsittää tällä menetelmällä välittömästi saadun biologisen materiaalin ja kaiken muun sellaisen biologisen materiaalin, joka on saatu menetelmällä välittömästi saadusta biologisesta materiaalista monistamalla tai lisäämällä samassa tai erikoistuneessa muodossa ja jolla on nämä samat piirteet.9 artikla Patentin antama suoja geneettistä tietoa sisältävälle tai siitä koostuvalle tuotteelle käsittää kaiken materiaalin, johon tuote on yhdistetty ja johon geneettinen tieto sisältyy ja jossa se toimii, jollei 5 artiklan 1 kohdasta muuta johdu.10 artikla Edellä 8 ja 9 artiklassa tarkoitettu suoja ei käsitä biologista materiaalia, joka on saatu monistamalla tai lisäämällä biologista materiaalia, jonka patentin haltija on saattanut jonkin jäsenvaltion alueella markkinoille tai joka on saatettu markkinoille hänen suostumuksellaan, jos monistaminen tai lisääminen väistämättä aiheutuu käytöstä, jota varten biologinen materiaali on saatettu markkinoille, edellyttäen, että saatua materiaalia ei myöhemmin käytetä muuhun monistamiseen tai lisäämiseen.11 artikla 1. Poiketen siitä, mitä 8 ja 9 artiklassa säädetään, patentinhaltijan suorittama tai hänen suostumuksellaan tapahtuva kasvien lisäysaineiston myynti tai muu pitäminen kaupan maanviljelijälle maatalouskäyttöön merkitsee sitä, että viljelijä saa käyttää sadosta saamaansa tuotetta monistamiseen tai lisäämiseen omalla tilallaan, jolloin tämän poikkeuksen laajuus ja sitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt ovat samat kuin asetuksen (EY) N:o 2100/94 14 artiklassa säädetyt.2. Poiketen siitä, mitä 8 ja 9 artiklassa säädetään, patentinhaltijan suorittama tai hänen suostumuksellaan tapahtuva jalostuskarjan tai muu eläinten lisäysaineiston myynti tai muu pitäminen kaupan maanviljelijälle merkitsee sitä, että viljelijä saa käyttää suojattua karjaa maatalouden tarkoituksiin. Tähän lupaan sisältyy eläimen tai muun eläinten lisäysaineiston saattaminen maatalouskäyttöön, mutta ei kaupallisen lisäämistoiminnan puitteissa tai sen tarkoituksiin tapahtuva myynti.3. Edellä 2 kohdan mukaisten poikkeusten laajuutta ja yksityiskohtaisia sääntöjä ohjaavat kansalliset lait, asetukset ja käytännöt.III LUKU Pakkoluvat riippuvuussuhteessa olevien oikeuksien käytölle 12 artikla 1. Jos jalostaja ei voi hankkia tai hyödyntää kasvinjalostusoikeutta loukkaamatta aiempaa patenttia, hän voi hakea asianmukaista korvausta vastaan pakkolupaa patentilla suojatun keksinnön muulla kuin yksinoikeudella tapahtuvaa käyttöä varten, jos lupa on tarpeen suojattavan kasvilajikkeen hyödyntämistä varten. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että patentin haltijalla on oikeus saada kohtuullisin ehdoin annettava vastavuoroinen lupa käyttää suojattua lajiketta, jos tällainen lupa myönnetään.2. Jos bioteknologisen keksinnön patentin haltija ei voi hyödyntää patenttia loukkaamatta lajiketta koskevaa aiempaa kasvinjalostajan oikeutta, hän voi hakea asianmukaista korvausta vastaan pakkolupaa kyseisen oikeuden suojaaman lajikkeen muulla kuin yksinoikeudella tapahtuvaa käyttöä varten. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kasvinjalostajanoikeuden haltijalla on oikeus saada kohtuullisin ehdoin annettava vastavuoroinen lupa käyttää suojattua keksintöä, jos tällainen lupa myönnetään.3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen lupien hakijoiden on osoitettava, että:a) he eivät ole onnistuneet sopimusteitse saamaan lupaa patentin tai kasvinjalostajan oikeuden haltijalta,b) kasvilajike tai keksintö edustaa huomattavaa teknistä kehitystä, johon liittyy huomattava taloudellinen etu patentissa tarkoitettuun keksintöön tai suojattuun kasvilajikkeeseen nähden.4. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä lupien myöntämisestä vastaava viranomainen tai viranomaiset. Jos kasvilajiketta koskevan luvan voi myöntää vain yhteisön kasvilajikevirasto, sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2100/94 29 artiklan säännöksiä.IV LUKU Biologisen materiaalin tallettaminen, saatavuus ja uudelleentallettaminen 13 artikla 1. Jos keksintö koskee sellaista biologista materiaalia tai sellaisen biologisen materiaalin käyttöä, joka ei ole yleisesti saatavilla ja jota ei voida esittää patenttihakemuksessa siten, että alan ammattilainen voi kuvauksen perusteella toteuttaa keksintöä, kuvausta on pidettävä patenttilain soveltamisen osalta riittämättömänä, jollei:a) biologista materiaalia ole talletettu hyväksyttyyn talletuslaitokseen viimeistään sinä päivänä, jona patenttihakemus on tehty. Hyväksyttävinä laitoksina on pidettävä ainakin niitä kansainvälisiä talletusviranomaisia, jotka ovat saaneet tämän aseman mikro-organismien tallettamisen kansainvälisestä tunnustamisesta patentinhakumenettelyä varten 28 päivänä huhtikuuta 1977 tehdyn Budapestin sopimuksen, jäljempänä `Budapestin sopimus`, 7 artiklan nojalla;b) tehty hakemus sisällä niitä talletetun biologisen materiaalin ominaisuuksien kannalta tärkeitä tietoja, jotka hakijalla on käytettävissään;c) patenttihakemuksesta käy ilmi talletuslaitoksen nimi ja talletuksen numero.2. Talletetusta biologisesta materiaalista voivat saada näytteen:a) patenttihakemuksen ensimmäiseen julkaisemiseen asti vain ne, joilla on siihen oikeus kansallisen patenttilainsäädännön nojalla;b) patenttihakemuksen ensimmäisen julkaisemisen ja patentin myöntämisen välisenä aikana kaikki, jotka näytettä pyytävät tai, jos patentin hakija niin pyytää, vain riippumaton asiantuntija;c) patentin myöntämisen jälkeen kaikki näytettä pyytävät, myös silloin, kun patentti myöhemmin kumotaan tai julistetaan mitättömäksi.3. Näyte toimitetaan vain, jos sitä pyytävä henkilö sitoutuu patentin voimassaoloaikana:a) olemaan luovuttamatta mitään talletettua biologista materiaalia tai siitä saatavaa materiaalia sisältävää näytettä kolmannelle osapuolelle jab) olemaan käyttämättä mitään talletettua biologista materiaalia tai siitä saatavaa materiaalia sisältävää näytettä muuhun kuin tutkimustarkoituksiin, ellei patentin hakija tai haltija nimenomaisesti luovu tällaisen sitoumuksen vaatimisesta.4. Jos hakemus hylätään tai peruutetaan, näytteen saatavuus voidaan hakijan pyynnöstä rajoittaa kahdenkymmenen vuoden ajaksi patenttihakemuksen tekemispäivästä koskemaan vain riippumattomia asiantuntijoita. Tällöin sovelletaan 3 kohdan säännöksiä.5. Edellä 2 kohdan b alakohdassa ja 4 kohdassa tarkoitettu hakijan pyyntö voidaan esittää vain siihen päivään asti, jolloin patenttihakemuksen julkistamiseksi tehtyjen teknisten valmistelujen katsotaan tulleen loppuun saatetuiksi.14 artikla 1. Jos 13 artiklan mukaisesti talletettu biologinen materiaali lakkaa olemasta saatavilla hyväksytyssä talletuslaitoksessa, materiaalin uudelleentallettaminen on sallittua samoilla ehdoilla kuin Budapestin sopimuksessa on määrätty.2. Uutta talletusta tehtäessä on sen mukaan liitettävä tallettajan allekirjoittama lausunto, jossa vakuutetaan uudelleen talletetun biologisen materiaalin olevan samaa kuin alunperin talletettu materiaali.V LUKU Loppusäännökset 15 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä heinäkuuta 2000. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiivin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa säännökset kirjallisina komissiolle.16 artikla Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle:a) viiden vuoden välein 15 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä alkaen kertomuksen siitä, onko tästä direktiivistä aiheutunut ongelmia, jotka koskevat sellaisia ihmisoikeuksien suojelemisesta tehtyjä kansainvälisiä sopimuksia, joihin jäsenvaltiot ovat liittyneet,b) kahden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta kertomuksen, jossa pyritään arvioimaan, mitä vaikutuksia geenitekniikan perustutkimuksen alaan on sillä, että asiakirjat, joiden kohde saattaisi olla patentoitavissa, jäävät julkaisematta tai niiden julkaiseminen viivästyy,c) vuosittain 15 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivästä alkaen kertomuksen patenttioikeuden kehittymisestä ja vaikutuksista bioteknologian ja geenitekniikan alalla.17 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.18 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 6 päivänä heinäkuuta 1998.Euroopan parlamentin puolestaJ. M. GIL-ROBLESPuhemiesNeuvoston puolestaR. EDLINGERPuheenjohtaja(1) EYVL C 296, 8.10.1996, s. 4, ja EYVL C 311, 11.10.1997, s. 12.(2) EYVL C 295, 7.10.1996, s. 11.(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 16. heinäkuuta 1997 (EYVL C 286, 22.9.1997, s. 87), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 26. helmikuuta 1998 (EYVL C 110, 8.4.1998, s. 17) ja Euroopan parlamentin päätös tehty 12. toukokuuta 1998 (EYVL C 167, 1.6.1998). Neuvoston päätös tehty 16. heinäkuuta 1998.(4) EYVL C 68, 20.3.1995, s. 26.(5) EYVL C 336, 23.12.1994, s. 213.(6) EYVL L 227, 1.9.1994, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 2506/95 (EYVL L 258, 22.10.1995, s 3).(7) EYVL L 309, 13.12.1993, s. 1.


Avis juridique important

|

31988L0599

Neuvoston direktiivi 88/599/ETY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1988, yhdenmukaisista menettelyistä pantaessa täytäntöön tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annettu asetus (ETY) N:o 3820/85 ja tieliikenteen valvontalaitteista annettu asetus (ETY) N:o 3821/85

Virallinen lehti nro L 325 , 29/11/1988 s. 0055 - 0057 Suomenk. erityispainos Alue 5 Nide 4 s. 0135  Ruotsink. erityispainos Alue 5 Nide 4 s. 0135

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 23 päivänä marraskuuta 1988,yhdenmukaisista menettelyistä pantaessa täytäntöön tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annettu asetus (ETY) N:o 3820/85 ja tieliikenteen valvontalaitteista annettu asetus (ETY) N:o 3821/85 (88/599/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),ottaa huomioon tieliikenteen sosiaaliasetusten soveltamisen parantamisessa 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöslauselman(4),sekä katsoo, ettäasetukset (ETY) N:o 3820/85(5) ja (ETY) N:o 3821/85(6) ovat tärkeitä sisämaanliikenteen yhteismarkkinoiden toteuttamisessa,sosiaaliasetusten oikea soveltaminen tieliikenteessä vaatii jäsenmailta yhdenmukaista ja tehokasta valvontaa,rikkomusten vähentämiseksi ja estämiseksi on tarpeen asettaa säännösten noudattamisen valvonnan vähimmäisvaatimukset,Portugalin tasavalta on vasta äskettäin saattanut voimaan tieliikenteen valvontamenettelyjä ja sille olisi sen vuoksi annettava oikeus lykätä tämän direktiivin täytäntöönpanemista,tehokas valvonta yhteisössä vaatii tietojen vaihtoa ja keskinäistä avunantoa asetusten soveltamisessa jäsenvaltioissa,tietojen vaihto on pakollista ja sen on tapahduttava säännöllisin väliajoin, jatieliikenteen sosiaaliasetusten yhdenmukainen soveltaminen on tarpeen liikenteenharjoittajien välisen kilpailun vääristymien välttämiseksi sekä liikenneturvallisuuden parantamiseksi ja sosiaalisen kehityksen edistämiseksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla ValvontaTämän direktiivin tarkoitus on vahvistaa asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 oikean ja yhdenmukaisen soveltamisen valvonnan vähimmäisvaatimukset.2 artikla Valvontajärjestelmät1. Jäsenvaltioiden on toteutettava järjestelmä sekä tiellä että yritysten tiloissa tehtäviä asianmukaisia ja säännöllisiä tarkastuksia varten niin, että se koskee vuosittain merkittävää ja edustavaa osaa kaikista niistä kuljettajista, yrityksistä ja ajoneuvoista, jotka kuuluvat asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 soveltamisalaan.2. Jäsenvaltioiden on järjestettävä tarkastukset siten, että:- ne kattavat joka vuosi vähintään yhden prosentin asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 soveltamisalaan kuuluvien ajoneuvojen kuljettajien työssäolopäivistä;- vähintään 15 prosenttia tarkastettujen työpäivien kokonaismäärästä on tarkastettava tiellä ja vähintään 25 prosenttia yritysten tiloissa.3. Tiellä tarkastettujen kuljettajien, yritysten tiloissa tehtyjen tarkastusten, tarkastettujen työpäivien ja ilmoitettujen rikkomusten määrät on sisällytettävä asetuksen (ETY) N:o 3820/85 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti komissiolle toimitettaviin tietoihin.3 artikla Tarkastukset tiellä1. Tiellä tehtävät tarkastukset on järjestettävä eri paikoissa, eri aikoina ja niiden on katettava riittävän laaja osa tieverkostosta tarkastuspaikkojen välttämisen vaikeuttamiseksi.2. Tiellä tehtävissä tarkastuksissa on tarkistettava:- päivittäiset ajoajat, tauot ja vuorokautiset lepoajat ja, jos selvästi ilmenee epäsäännöllisyyttä, myös edeltävien päivien piirturilevyt, jotka asetuksen (ETY) N:o 3821/85 15 artiklan 7 kohdan mukaan on pidettävä ajoneuvossa;- tarvittaessa viimeisin viikottainen lepoaika;- valvontalaitteen moitteeton toiminta (laitteen tai piirturilevyjen mahdollisen väärinkäytön määrittäminen) tai tarvittaessa asetuksen (ETY) N:o 3820/85 14 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen mukanaolo.3. Tiellä tehtävät tarkastukset on toteutettava syrjimättä kotipaikan perusteella ajoneuvoja tai kuljettajia.4. Toimivaltaisten tarkastajien tehtävän helpottamiseksi heille on annettava:- luettelo tärkeimmistä tarkastuskohteista;- eri kielillä laadittu sanasto tällä hetkellä käytettävistä tieliikenteeseen liittyvistä ilmaisuista. Komissio toimittaa jäsenvaltioille tällaisen sanaston.5. Jos toisessa jäsenvaltiossa rekisteröidyn ajoneuvon kuljettajan tarkastus tiellä antaa aiheen olettaa, että on tehty rikkomuksia, joita ei tarkastuksen aikana voida havaita tarpeellisten tietojen puuttumisen vuoksi, niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joita asia koskee, on avustettava toisiaan tilanteen selvittämisessä. Toimivaltaisen jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten yrityksen tiloissa tekemän tarkastuksen tulokset on ilmoitettava toiselle valtiolle, jota asia koskee.4 artikla Tarkastukset yritysten tiloissa1. Edellä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tarkastukset yrityksen tiloissa on suunniteltava ottaen huomioon aikaisempi kokemus eri liikennemuodoista.Tarkastuksia on tehtävä myös yritysten tiloissa, kun tiellä on havaittu vakavia asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 rikkomuksia.2. Yritysten tiloissa tehtävissä tarkastuksissa on käytävä läpi paitsi tiellä tarkistettavat seikat, myös:- viikottaiset lepoajat ja näiden lepoaikojen väliset ajoajat;- kahden viikon ajoaikoja koskeva rajoitus;- lyhennettyjen vuorokautisten tai viikottaisten lepoaikojen korvaaminen;- piirturilevyjen käyttö tai kuljettajien työaikojen järjestäminen.3. Tässä artiklassa säädettyjä tarkoituksia varten toimivaltaisten viranomaisten omissa tiloissaan tekemät tarkastukset pyytämiensä, yritysten antamien asiaa koskevien asiakirjojen pohjalta vastaavat yritysten tiloissa tehtyjä tarkastuksia.5 artikla Yhdenmukaistetut ja yhteensovitetut tarkastukset1. Jäsenvaltioiden on järjestettävä vähintään kahdesti vuodessa yhdenmukaistettuja valvontatoimia tarkastaakseen tiellä kuljettajia ja ajoneuvoja, jotka kuuluvat asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 soveltamisalaan.2. Kahden tai useamman jäsenvaltion valvontaviranomaisten on, jos mahdollista, suoritettava kyseiset toimet samanaikaisesti omilla alueillaan.6 artikla Tietojen vaihto1. Asetuksen (ETY) N:o 3820/85 17 artiklan 3 kohdassa ja asetuksen (ETY) N:o 3821/85 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu kahdenvälinen tietojen vaihto on suoritettava joka 12 kuukausi ja ensimmäisen kerran kuuden kuukauden kuluttua tämän direktiivin tiedoksi antamisesta(7) sekä yksittäistapauksessa myös jonkin jäsenvaltion erityisestä pyynnöstä.2. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä komission laatimaa, jäsenvaltioiden kanssa sovittua vakiolomaketta.7 artikla 1. Portugalin tasavaltaa lukuun ottamatta jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1989.Portugalin tasavallan on saatettava mainitut lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1990.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi antamansa lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.8 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä marraskuuta 1988.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaTh. PANGALOS(1) EYVL N:o C 116, 3.5.1988, s. 17(2) Lausunto on annettu 17 päivänä marraskuuta 1988(3) EYVL N:o C 208, 8.8.1988, s. 26(4) EYVL N:o C 348, 31.12.1985, s. 1(5) EYVL N:o L 370, 31.12.1985, s. 1(6) EYVL N:o L 370, 31.12.1985, s. 8(7) Tämä direktiivi on annettu tiedoksi jäsenvaltioille 24 päivänä marraskuuta 1988


Avis juridique important

|

31984L0005

Toinen neuvoston direktiivi 84/5/ETY, annettu 30 päivänä joulukuuta 1983, moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 008 , 11/01/1984 s. 0017 - 0020 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 2 s. 0090  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 15 s. 0244  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 2 s. 0090  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 15 s. 0244

TOINEN NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 30 päivänä joulukuuta 1983,moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (84/5/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettäneuvosto on ryhtynyt direktiivillä 72/166/ETY (4), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 72/430/ETY (5), lähentämään moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta eli liikennevakuutusta ja vakuutusvelvollisuuden voimaansaattamista koskevaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä,direktiivin 72/166/ETY 3 artiklassa vaaditaan, että kukin jäsenvaltio toteuttaa kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sellaisten ajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalle, joilla on sen alueella pysyvä kotipaikka, on otettu liikennevakuutus; vakuutetun vastuun laajuus ja vakuutusturvan ehdot määräytyvät näiden toimenpiteiden perusteella,kuitenkin tämän vakuuttamisvelvollisuuden laajuuden osalta on jäsenvaltioiden lainsäädännössä merkittäviä eroja; nämä eroavuudet vaikuttavat suoraan yhteismarkkinoiden luomiseen ja toimintaan,erityisen perusteltua on laajentaa vakuuttamisvelvollisuus koskemaan omaisuusvahinkoon liittyvää vastuuta,pakollisten vakuutusten vastuumäärien on kaikissa tapauksissa taattava vahingon kärsineille riittävä korvaus riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa vahinko on tapahtunut,on välttämätöntä huolehtia siitä, että jokin toimielin takaa, ettei vahingon kärsinyt jää vaille korvausta, jos vahingon aiheuttanut ajoneuvo on vakuuttamaton tai tuntematon; on tärkeää varmistaa, muuttamatta jäsenvaltioiden soveltamia säännöksiä, jotka koskevat kyseisen toimielimen maksamien korvausten ensisijaista tai toissijaista luonnetta ja vastikkeeseen sovellettavia määräyksiä, että vahingon kärsinyt voi tällaisessa vahinkotapauksessa ensimmäiseksi ottaa yhteyttä suoraan kyseiseen toimielimeen; jäsenvaltioille pitäisi kuitenkin antaa mahdollisuus soveltaa joitakin rajoitettuja, kyseisen toimielimen korvausten maksamista koskevia poikkeuksia ja säätää, että tuntemattoman ajoneuvon aiheuttamasta omaisuusvahingosta maksettavaa korvausta voidaan rajoittaa tai se voidaan evätä mahdollisen vilpin vuoksi,on vahingon kärsineiden etujen mukaista, että joidenkin poikkeuslausekkeiden vaikutukset rajoitetaan vakuutuksenantajan ja vahingosta korvausvastuussa olevan henkilön väliseen suhteeseen; varastettujen tai väkivaltaa käyttäen haltuun otettujen ajoneuvojen ollessa kyseessä jäsenvaltiot voivat kuitenkin määrätä, että edellä mainittu toimielin korvaa vahingon,keventääkseen kyseisen toimielimen taloudellista rasitusta jäsenvaltiot voivat säätää tiettyjen omavastuiden soveltamisesta, jos toimielin suorittaa korvausta vakuuttamattomien ajoneuvojen tai tarvittaessa myös varastettujen tai väkivaltaa käyttäen haltuun otettujen ajoneuvojen aiheuttamista omaisuusvahingoista,vakuutetun henkilön, kuljettajan tai muun vahingosta korvausvastuussa olevan henkilön perheenjäsenten henkilövahingot on kaikissa tapauksissa korvattava samassa suhteessa kuin muiden kolmansien henkilövahingot,vakuutusten tarkastamisen poistaminen edellyttää vastaanottavan maan kansallisen vakuutuksenantajien toimiston antamaa takuuta sellaisten ajoneuvojen aiheuttamien vahinkojen korvaamisesta, joilla on pysyvä kotipaikka toisessa jäsenvaltiossa; sopivin peruste sen ratkaisemiseksi, onko ajoneuvon pysyvä kotipaikka tietyssä jäsenvaltiossa, on se, onko ajoneuvolla sen valtion rekisterikilpi; siksi direktiivin 72/166/ETY 1 artiklan 4 kohdan ensimmäinen luetelmakohta olisi muutettava tämän mukaiseksi, jaottaen huomioon joissakin jäsenvaltioissa vallitsevan lähtötilanteen yhtäältä vastuiden vähimmäismääriin ja toisaalta edellä mainitun toimielimen omaisuusvahinkoihin soveltamiin vakuutusturvaan ja omavastuihin nähden, olisi säädettävä siirtymätoimenpiteistä, joiden tarkoituksena on saattaa jäsenvaltioissa asteittain voimaan vastuun vähimmäismääriä ja kyseisen toimielimen maksamia omaisuusvahinkojen korvauksia koskevat direktiivin säännökset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla 1. Direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun liikennevakuutuksen on katettava sekä omaisuusvahingot että henkilövahingot.2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, tämän kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden mahdollisesti asettamien korkeampien vastuurajojen soveltamista, että ne vastuumäärät, joiden osalta tällainen vakuutus on pakollinen, ovat vähintään:- henkilövahingossa 350 000 ECUa, jos kyseessä on vain yksi vahingon kärsinyt; jos yhdessä vahinkotapauksessa on useampi vahingon kärsinyt, tämä vastuumäärä kerrotaan vahingon kärsineiden lukumäärällä;- omaisuusvahingossa 100 000 ECUa vahinkotapausta kohti, riippumatta vahingon kärsineiden lukumäärästä.Jäsenvaltiot voivat edellä olevien vähimmäisvastuumäärien sijasta määrätä henkilövahingosta vähimmäisvastuumääräksi 500 000 ECUa, jos yhdessä vahinkotapauksessa on useampi kuin yksi vahingon kärsinyt, tai henkilövahingosta ja omaisuusvahingosta yhteisen 600 000 ECUn vähimmäisvastuumäärän vahinkotapausta kohti, riippumatta vahingon kärsineiden lukumäärästä tai vahingon laadusta.3. Tässä direktiivissä "ECUlla" tarkoitetaan asetuksen (ETY) N:o 3180/78 (6) 1 artiklassa määriteltyä laskentayksikköä. Peräkkäisten nelivuotiskausien aikana kunkin kauden ensimmäisen vuoden tammikuun 1 päivästä noudatettavan kansallisen valuutan vaihtoarvon on oltava sama kuin sen edellisen syyskuun viimeisenä päivänä käytettävä, jolta kaikkien yhteisöjen valuuttojen ECUn vaihtoarvot ovat saatavissa. Ensimmäinen kausi alkaa 1 päivänä tammikuuta 1984.4. Jäsenvaltioiden on perustettava tai valtuutettava toimielin suorittamaan korvauksia ainakin vakuuttamisvelvollisuuden vastuurajoihin saakka tai korvausta henkilövahingoista, jotka on aiheuttanut tuntematon ajoneuvo tai ajoneuvo, jolle ei ole otettu 1 kohdassa tarkoitettua liikennevakuutusta. Tällä säännöksellä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta pitää kyseisen elimen suorittamaa korvausta ensisijaisena tai toissijaisena eikä oikeutta järjestää korvausvaatimusten sovittelua kyseisen toimielimen ja vahingosta korvausvastuussa olevan henkilön tai henkilöiden ja muiden vakuutuksenantajien tai sosiaaliturvalaitosten välillä, joilta vaaditaan korvauksia vahingonkärsineelle samasta vahingosta.Kaikissa tapauksissa vahingon kärsinyt voi suoraan kääntyä toimielimen puoleen, joka on vahingon kärsineeltä pyytämänsä tiedot saatuaan velvollinen antamaan tälle perustellun päätöksen korvausten maksamisesta.Jäsenvaltiot voivat kuitenkin vapauttaa elimen maksamasta korvausta sellaisten henkilöiden vahingoista, jotka ovat vapaaehtoisesti nousseet vahingon tai vamman aiheuttaneeseen ajoneuvoon, jos elin voi osoittaa näiden tienneen ajoneuvon olevan vakuuttamaton.Jäsenvaltiot voivat rajoittaa toimielimen korvausten maksamista tai vapauttaa sen siitä, jos kyseessä on omaisuusvahinko, jonka on aiheuttanut tuntematon ajoneuvo.Ne voivat myöskin määrätä enintään 500 ECUn suuruisen omavastuun vahingon kärsineelle vakuuttamattoman ajoneuvon aiheuttamasta omaisuusvahingosta.Jäsenvaltioiden tulee lisäksi soveltaa lakejaan, asetuksiaan ja hallinnollisia määräyksiään tämän toimielimen korvausten maksuun, tämän kuitenkaan rajoittamatta muun vahingonkärsineelle edullisemman käytännön soveltamista.2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että mitään direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehdyn vakuutuskirjan sisältämää lakisääteistä määräystä tai sopimuslauseketta, jolla evätään korvaus tapauksissa, joissa ajoneuvoja käyttävät tai kuljettavat:- henkilöt, joilla ei ole nimenomaista tai muutoin annettua lupaa siihen,- henkilöt, joilla ei ole kyseisen ajoneuvon kuljettamiseen oikeuttavaa ajokorttia, tai- henkilöt, jotka ovat rikkoneet kyseisen ajoneuvon kuntoa ja turvallisuutta koskevia lakisääteisiä teknisiä vaatimuksia,ei sovelleta direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti vahinkoa kärsineiden kolmansien korvausvaatimuksiin.Edellä ensimmäisessä luetelmakohdassa mainittua säännöstä tai lauseketta voidaan kuitenkin soveltaa sellaisten henkilöiden vahingoksi, jotka ovat vapaaehtoisesti menneet vahingon tai vamman aiheuttaneeseen ajoneuvoon, jos vakuutuksenantaja voi osoittaa heidän tienneen ajoneuvon olleen varastettu.Jäsenvaltiot saavat olla soveltamatta niiden alueella tapahtuviin vahinkoihin ensimmäisen alakohdan säännöstä, jos vahingonkärsinyt voi saada korvausta vahingostaan sosiaaliturvalaitokselta.2. Varastettujen tai väkivaltaa käyttäen haltuun otettujen ajoneuvojen kohdalla jäsenvaltiot saavat säätää, että 1 artiklan 4 kohdassa mainittu toimielin maksaa korvausta vakuutuksenantajan sijasta tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa oloissa; jos ajoneuvon pysyvä kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, toimielin ei saa esittää korvausvaatimuksia millekään kyseisen jäsenvaltion toimielimelle.Jäsenvaltiot, jotka varastettujen tai väkivaltaa käyttäen haltuun otettujen ajoneuvojen kohdalla säätävät, että 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun toimielimen on maksettava korvausta, saavat määrätä vahingonkärsineelle omaisuusvahingosta enintään 250 ECUn suuruisen omavastuun.3 artikla Vakuutetun henkilön, kuljettajan tai muun sellaisen vahingonkorvauslainsäädännön mukaan onnettomuudesta vastuussa olevan henkilön, jonka vastuun varalle on otettu 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuutus, perheenjäseniltä ei saa sukulaisuussuhteen perusteella evätä heidän henkilövahinkojensa korvaamista tästä vakuutuksesta.4 artikla Direktiivin N:o 72/166/ETY 1 artiklan 4 kohdan ensimmäinen luetelmakohta muutetaan seuraavasti:"- sen valtion alue, jonka rekisterikilpi ajoneuvolla on, tai"5 artikla 1. Jäsenvaltioiden on muutettava kansalliset säännöksensä tämän direktiivin noudattamisen edellyttämällä tavalla viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1987. Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle.2. Näin muutettuja säännöksiä sovelletaan viimeistään 31 päivästä joulukuuta 1988.3. Poiketen 2 kohdasta:a) Helleenien tasavallalle varataan 31 päivään joulukuuta 1995 asti siirtymäkausi, jona se voi korottaa vastuurajansa 1 artiklan 2 kohdassa säädetyille tasoille. Jos se käyttää hyväkseen tätä mahdollisuutta, takuu on mainitussa artiklassa säädettyjen määrien osalta:- yli 16 prosenttia viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1988,- 31 prosenttia viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992;b) kaikille muille jäsenvaltioille varataan 31 päivään joulukuuta 1990 ulottuva siirtymäkausi, jona ne voivat korottaa vastuurajansa 1 artiklan 2 kohdassa vaadituille tasoille. Tätä valinnan mahdollisuutta hyväksi käyttävien jäsenvaltioiden on korotettava 1 kohdassa esitettyyn päivämäärään mennessä vastuurajojaan vähintään puolella siitä erotuksesta, joka vallitsee niiden 1 päivänä tammikuuta 1984 voimassa olevien vastuurajojen ja 1 artiklan 2 kohdassa säädettyjen määrien välillä.4. Poiketen 2 kohdasta:a) Italian tasavalta saa säätää, että 1 artiklan 4 kohdan 5 alakohdassa määrätty omavastuu on 1 000 ECUa 31 päivään joulukuuta 1990 saakka;b) Helleenien tasavalta ja Irlanti saavat säätää, että:- edellä 1 artiklan 4 kohdassa mainitun toimielimen korvausta omaisuusvahingosta ei suoriteta 31 päivään joulukuuta 1992 saakka;- edellä 1 artiklan 4 kohdan 5 alakohdassa mainittu omavastuu ja 2 artiklan 2 kohdan 2 alakohdassa mainittu omavastuu ovat 1 500 ECUa 31 päivään joulukuuta 1995 saakka.6 artikla 1. Komissio antaa neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1989 kertomuksen tilanteesta niissä jäsenvaltioissa, jotka käyttävät hyväkseen 5 artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja 4 kohdan b alakohdassa säädettyjä siirtymätoimenpiteitä, ja tarvittaessa tekee ehdotukset näiden toimenpiteiden muuttamiseksi tapahtuneen kehityksen edellyttämällä tavalla.2. Komissio esittää neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1993 kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta ja tekee tarvittaessa ehdotukset erityisesti 1 artiklan 2 ja 4 kohdassa säädettyjen määrien tarkistamiseksi.7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 30 päivänä joulukuuta 1983.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. VARFIS(1) EYVL N:o C 214, 21.8.1980, s. 9 jaEYVL N:o C 78, 30.3.1982, s. 17(2) EYVL N:o C 287, 9.11.1981, s. 44(3) EYVL N:o C 138, 9.6.1981, s. 15(4) EYVL N:o L 103, 2.5.1972, s. 1(5) EYVL N:o L 291, 28.12.1972, s. 162(6) EYVL N:o L 379, 30.12.1978, s. 1