Avis juridique important

|

31970L0388

Neuvoston direktiivi 70/388/ETY, annettu 27 päivänä heinäkuuta 1970, moottoriajoneuvojen äänimerkinantolaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 176 , 10/08/1970 s. 0012 - 0017 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 1 s. 0159  Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1970(II) s. 0503  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 1 s. 0159  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1970(II) s. 0571  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 1 s. 0104  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 1 s. 0241  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 1 s. 0241

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 27 päivänä heinäkuuta 1970,moottoriajoneuvojen äänimerkinantolaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (70/388/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettätekniset vaatimukset, jotka moottoriajoneuvojen on kansallisen lainsäädännön mukaan täytettävä, liittyvät muun muassa moottoriajoneuvojen äänimerkinantolaitteisiin,nämä vaatimukset eroavat jäsenvaltioittain; sen vuoksi on tarpeen, että jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset joko voimassa olevien määräystensä lisäksi tai niiden sijasta erityisesti, jotta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussa neuvoston direktiivissä 70/156/ETY(1) säädetty ETY-tyyppihyväksyntämenettely voidaan ottaa käyttöön kaikkien ajoneuvotyyppien osalta,äänimerkinantolaitteita koskeviin vaatimuksiin olisi sisällyttävä niiden asennusta koskevien vaatimusten lisäksi myös niiden rakennetta koskevia vaatimuksia, jayhdenmukaistettu äänimerkinantolaitteiden tyyppihyväksyntämenettely mahdollistaa sen, että kukin jäsenvaltio voi tarkastaa yhteisten rakenne- ja testivaatimusten noudattamisen ja ilmoittaa muille jäsenvaltioille havainnoistaan lähettämällä näille jäljennöksen kutakin äänimerkinantolaitetyyppiä varten täytetystä osan ETY-tyyppihyväksyntätodistuksesta; hyväksytyn osan ETY-tyyppihyväksyntämerkin laittaminen kaikkiin tyypin mukaisesti valmistettuihin äänimerkinantolaitteisiin tekee tarpeettomaksi äänimerkinantolaitteiden rakenteiden tekniset tarkastukset muissa jäsenvaltioissa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Jäsenvaltion on annettava ETY-tyyppihyväksyntä jokaiselle äänimerkinantolaitetyypille, joka täyttää liitteessä I olevassa 1 kohdassa vahvistetut rakennetta ja testausta koskevat vaatimukset.2. Tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tarkastaakseen sikäli kuin se on tarpeen ja tarvittaessa yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, että tuotantomallit ovat hyväksytyn tyypin mukaiset. Tällainen tarkastus suoritetaan pistokokein.2 artiklaJäsenvaltion on annettava liitteessä I olevassa 1.4 kohdassa esitetyn mallin mukainen ETY-tyyppihyväksyntämerkki joko valmistajalle tai tämän edustajalle jokaisesta äänimerkinantolaitteen tyypistä, jolle on annettu 1 artiklan mukainen tyyppihyväksyntä.Jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet estääkseen sellaisten merkkien käytön, jotka voivat aiheuttaa sekaannusta 1 artiklan mukaan tyyppihyväksyttyjen äänimerkinantolaitteiden ja muiden laitteiden välillä.3 artikla1. Jäsenvaltio ei saa kieltää äänimerkinantolaitteiden markkinoille saattamista niiden rakenteeseen tai toimintaperiaatteisiin liittyvistä syistä, jos näissä laitteissa on ETY-tyyppihyväksyntämerkki.2. Tämä säännös ei kuitenkaan estä jäsenvaltiota toteuttamasta toimenpiteitä sellaisten ETY-tyyppihyväksyntämerkinnällä varustettujen äänimerkinantolaitteiden osalta, jotka eivät suunnittelultaan ole hyväksytyn prototyypin mukaisia.Kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle toteuttamansa toimenpiteet viipymättä ja perusteltava päätöksensä. Lisäksi sovelletaan 5 artiklan säännöksiä.Jos liitteessä I olevassa 1.2.1.6 kohdassa vahvistettuja raja-arvoja ei ole noudatettu, laite ei ole ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun hyväksytyn prototyypin mukainen.4 artiklaJäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa lähetettävä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille jäljennös jokaisesta hyväksytyn tai evätyn äänimerkinantolaitetyypin tyyppihyväksyntätodistuksesta.5 artikla1. Jos ETY-tyyppihyväksynnän antanut jäsenvaltio toteaa, että useat samalla ETY-tyyppihyväksyntämerkillä varustetut äänimerkinantolaitteet eivät ole hyväksytyn tyypin mukaisia, jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tuotantomallit ovat hyväksytyn tyypin mukaisia. Tämän jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille toteutetuista toimenpiteistä, jotka voivat johtaa ETY-tyyppihyväksynnän peruuttamiseen. Saatuaan toisen jäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta tiedon vaatimustenmukaisuutta koskevasta puutteesta jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet.2. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa ilmoitettava toisilleen ETY-tyyppihyväksynnän peruuttamisesta ja sen syistä.3. Jos ETY-tyyppihyväksynnän antanut jäsenvaltio kiistää sille ilmoitetun vaatimustenmukaisuuden puuttumisen, on asianomaisten jäsenvaltioiden pyrittävä ratkaisemaan erimielisyys. Tästä on ilmoitettava komissiolle ja komission on tarvittaessa järjestettävä neuvotteluja asian ratkaisemiseksi.6 artiklaKaikki tämän direktiivin täytäntöönpanon yhteydessä annettujen säännösten nojalla tehdyt päätökset, jotka koskevat äänimerkinantolaitteelle annetun tyyppihyväksynnän eväämistä tai peruuttamista taikka sen markkinoille saattamisen tai käytön kieltämistä, on perusteltava yksityiskohtaisesti. Päätöksestä on ilmoitettava asianosaiselle, jolle on samanaikaisesti ilmoitettava jäsenvaltion voimassa olevan lainsäädännön mukaan hänen käytettävissään olevista muutoksenhakukeinoista ja määräajoista muutoksenhaulle.7 artiklaJäsenvaltio ei saa evätä ajoneuvolta ETY-tyyppihyväksyntää tai kansallista tyyppihyväksyntää äänimerkinantolaitteisiin liittyvistä syistä, jos laite on varustettu ETY-tyyppihyväksyntämerkillä ja asennettu liitteessä I olevassa 2 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.8 artiklaTässä direktiivissä `ajoneuvolla` tarkoitetaan kaikkia tieliikenteeseen tarkoitettuja vähintään nelipyöräisiä, korilla varustettuja tai ilman sitä olevia moottoriajoneuvoja, joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 25 km/h, lukuun ottamatta kiskoilla kulkevia ajoneuvoja, maataloustraktoreita ja -työkoneita sekä moottorityökoneita.9 artiklaTarvittavat muutokset liitteiden I ja II vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen annetaan noudattaen moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 13 artiklassa säädettyä menettelyä.10 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden antamat tässä direktiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.11 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 27 päivänä heinäkuuta 1970.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaW. ARENDT(1) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1LIITE I1 ÄÄNIMERKINANTOLAITETTA KOSKEVA ETY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ 1.1 Merkinantolaitteen on annettava yhtäjaksoista ääntä.1.2 Merkinantolaitteen on akustisilta ominaisuuksiltaan (äänitaajuusalue, äänenvoimakkuus) ja mekaanisilta ominaisuuksiltaan ilmoitetussa järjestyksessä täytettävä seuraavat testit.1.2.1 Äänenvoimakkuuden mittaus1.2.1.1 Merkinantolaite on testattava riittävän meluttomassa ja aukeassa ympäristössä(1) (ympäristön ja tuulen aiheuttaman melun on oltava vähintään 10 dB (A) mitattavan äänen voimakkuutta pienempi) tai kaiuttomassa huoneessa; mittauslaitteen mikrofoni on kohdistettava suuntaan, jossa mitattavan äänen voimakkuus on suurimmillaan, ja se on sijoitettava 2 m etäisyydelle merkinantolaitteen etupinnasta niin, että mikrofoni ja äänimerkinantolaite ovat 1,2 m:n korkeudella maanpinnasta.1.2.1.2 Mittaukset on tehtävä IEC:n (kansainvälinen sähköteknillinen komissio) standardoimalla mitta-asteikolla A, mittauslaitteiden on vastattava kansainvälisen sähköteknillisen komission julkaisun n:o 179, 1. painoksessa (1965) tarkoitettua tyyppiä.1.2.1.3 Äänimerkinantolaitteen syöttöjännitteen on oltava 6,5 V, 13 V tai 26 V teholähteen liittimestä mitattuna ja jännitteiden on vastaavasti oltava nimellisjännitteitä 6, 12 tai 24 V.1.2.1.4 Tulojohtimien, liittimien ja kosketinten resistanssin on oltava:6 V -piirissä 0,05 ohmia12 V -piirissä 0,10 ohmia24 V -piirissä 0,20 ohmia.1.2.1.5 Merkinantolaite on kiinnitettävä vakaasti, käyttämällä hyväksi valmistajan toimittamia asennusosia, kannattimeen, jonka paino on vähintään kymmenen kertaa merkinantolaitteen paino, kuitenkin vähintään 15 kg.1.2.1.6 Edellä lueteltujen vaatimusten mukainen äänenvoimakkuus saa olla enintään 118 dB (A), ja sen on oltava vähintään 105 dB (A).1.2.1.7 Aika, joka kuluu siitä hetkestä, kun äänimerkki annetaan ja siihen kun ääni saavuttaa 1.2.1.6 kohdassa tarkoitetun vähimmäistason, saa olla enintään 0,2 sekuntia mitattuna 20 ±5 °C ympäristön lämpötilassa.Tätä säännöstä on sovellettava erityisesti pneumaattisiin tai sähköpneumaattisiin äänimerkinantolaitteisiin.1.2.1.8 Pneumaattisilla tai sähköpneumaattisilla merkinantolaitteilla, joiden paineilmapiiri on toteutettu valmistajan eritelmien mukaisesti, on oltava sähköisiä äänimerkinantolaitteita vastaavat akustiset ominaisuudet.1.2.2 Kestoisuustestit1.2.2.1 Merkinantolaitteen nimellisen syöttöjännitteen on oltava jokin 1.2.1.3 kohdassa tarkoitetuista nimellisjännitteistä, ja liitäntäjohtimien resistanssin on oltava jokin 1.2.1.4 kohdassa tarkoitetuista resistansseista; laitetta on käytettävä 50 000 kertaa, jokaisella kerralla yhden sekunnin ajan, jota seuraa neljän sekunnin tauko. Testin aikana laitetta on jäähdytettävä ilmavirralla, jonka virtausnopeus on noin 10 m/s.1.2.2.2 Jos testi suoritetaan kaiuttomassa huoneessa, huoneen on oltava niin tilava, että merkinantolaitteen kehittämä lämpö jakaantuu huoneessa tavanomaisesti kestoisuustestin aikana.1.2.2.3 Lämpötilan on testaushuoneessa oltava + 15 - + 30 °C.1.2.2.4 Jos merkinantolaitteen äänenvoimakkuus on 25 000 käyttökerran jälkeen muuttunut ennen testiä vallinneeseen tasoon nähden, laitetta on säädettävä. Laitteen on läpäistävä 1.2.1 kohdassa määritelty testi 50 000 käyttökerran ja mahdollisesti tarvittavan lisäsäädön jälkeen.1.2.3 Akustinen testi1.2.3.1 Laitteen lähettämän äänen akustisen spektrin on 2 m:n etäisyydellä mitattuna voimakkuustasoltaan vastattava vähintään 3 550 Hz:n taajuuskomponenttia 1800-3550 Hz:n taajuusalueella ja oltava vähintään 105 dB (A).1.2.3.2 Edellä 1.2.2 kohdassa tarkoitetun testattavan äänimerkinantolaitteen on täytettävä 1.2.3.1 kohdan vaatimukset syöttöjännitteellä, joka on 95-115 % nimellisjännitteestään.1.2.3.3 Syöttöjännitteen tehollisarvon on oltava 1.2.1 kohdassa vahvistetun mukainen.1.2.2.4 Liitäntäjohtimien, pariston liittimien ja kosketinten resistanssin on oltava 1.2.1 kohdassa vahvistetun mukainen.1.2.3.5 Testattava merkinantolaite ja mikrofoni on sijoitettava samalle korkeudelle; mikrofoni on kohdistettava merkinantolaitteen etupintaa kohti suunnassa, jossa mitattavan äänen voimakkuus on suurimmillaan.1.2.3.6 Merkinantolaite on kiinnitettävä vakaasti, käyttämällä apuna valmistajan toimittamia asennusosia, kannattimeen, jonka paino on vähintään kymmenen kertaa merkinantolaitteen paino, kuitenkin vähintään 30 kg.1.2.3.7 Edellä tarkoitettu testi on tehtävä kaiuttomassa huoneessa.1.3 Tyyppihyväksyntätestit1.3.1 Tyyppihyväksyntätesteissä käytetään kahta kutakin valmistajan hyväksyttäväksi toimittamaa äänimerkinantolaitetyyppiä edustavaa näytekappaletta; jokaisessa testissä käytetään molempia näytekappaleita, joiden on täytettävä tässä liitteessä vahvistetut tekniset vaatimukset.1.4 Tyyppihyväksyntämerkki1.4.1 Tyyppihyväksyntämerkin on muodostuttava suorakulmiosta, suorakulmion sisälle jäävästä "e"-kirjaimesta ja sitä seuraavasta tyyppihyväksynnän antaneen jäsenvaltion tunnusnumerosta (1 = Saksa, 2 = Ranska, 3 = Italia, 4 = Alankomaat, 6 = Belgia, 12 = Luxemburg), ja tämän suorakulmion välittömään läheisyyteen on sijoitettava tyyppihyväksyntänumero, joka vastaa kyseiselle prototyypille annetun hyväksyntätodistuksen numeroa.1.4.2 Edellä tarkoitettu hyväksyntämerkki (tunnus ja numero) on sijoitettava äänimerkinantolaitteen runkoon niin, että se on ulkopuolelta selvästi näkyvissä sen jälkeen kun laite on asennettu ajoneuvoon.1.4.3 Merkin eri osien on oltava helposti luettavia ja pysyvästi merkittyjä.1.4.4 Jäljempänä olevan hyväksyntämerkin mitat ilmoitetaan millimetreinä; ne ovat vähimmäismittoja. Mittojen välisiä suhteita on noudatettava1.>VIITTAUS KAAVIOON>(1) Kaavion numerot ovat esimerkinomaisia.2 AJONEUVOON ASENNETUN ÄÄNIMERKINANTOLAITTEEN OMINAISUUDET 2.1 Akustiset testitTyyppihyväksyttyyn ajoneuvoon asennetun äänimerkinantolaitteen ominaisuudet on testattava seuraavasti:2.1.1 Ajoneuvoon asennetun äänimerkinantolaitteen äänenvoimakkuus on mitattava 7 m:n etäisyydellä ajoneuvon edestä aukealla ja mahdollisimman tasaisella alueella. Ajoneuvon moottorin on oltava sammutettuna. Merkinantolaitteen syöttöjännitteen on oltava 1.2.1 kohdassa vahvistettu.2.1.2 Mittaukset on tehtävä IEC:n (kansainvälinen sähköteknillinen komissio) standardoimalla mitta-asteikolla A.2.1.3 Suurin äänenvoimakkuus on määritettävä 0,5-1,5 m:n korkeudella maanpinnasta.2.1.4 Suurimman äänenvoimakkuuden on oltava vähintään 93 dB (A).>VIITTAUS KAAVIOON>(1) Edellä tarkoitettu ympäristö voi esimerkiksi olla avoin alue, jonka säde on 50 m ja jonka keskellä on oltava tasainen betonilla, asvaltilla tai vastaavalla materiaalilla päällystetty alue säteeltään vähintään 20 m, ja niin ettei tällä alueella ole hienoa lunta, korkeaa ruohoa, keveitä maalajeja tai tuhkaa. Mittaukset on tehtävä poutasäällä. Äänimerkinantolaitteen tai mikrofonin läheisyydessä ei lukemia ottavan henkilön lisäksi saa olla muita henkilöitä, sillä laitetta lähellä olevien henkilöiden läsnäolo saattaa huomattavasti vaikuttaa mittauslaitteiden rekisteröimiin lukemiin. Osoittimen heilahteluja, jotka eivät johdu yleisen äänitason ominaisuuksista, ei oteta huomioon mittaustuloksissa.LIITE IITYYPPIHYVÄKSYNTÄTODISTUS>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>


Avis juridique important

|

31986L0355

Neuvoston direktiivi 86/355/ETY, annettu 21 päivänä heinäkuuta 1986, tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä annetun direktiivin 79/117/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 212 , 02/08/1986 s. 0033 - 0034 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 21 s. 0217  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 21 s. 0217

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 21 päivänä heinäkuuta 1986,tiettyjä tehoaineita sisältävien torjunta-aineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä annetun direktiivin 79/117/ETY muuttamisesta (86/355/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon tiettyjä tehoaineita sisältävien torjuntaaineiden markkinoille saattamisen ja käytön kieltämisestä 21 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/117/ETY (), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 86/214/ETY (), ja erityisesti sen 6 artiklan,sekä katsoo, ettämainitussa direktiivissä säädetään, että sen liitettä on jatkuvasti mukautettava tieteellisen ja teknisen tietämyksen kehitykseen,nykyään on osoitettu, että etyleenioksidin käyttö torjuntaaineena, erityisesti varastoitujen kasvien ja kasvituotteiden savuttamisessa, jättää elintarvikkeisiin jäämiä, jotka saattavat vaikuttaa haitallisesti ihmisten tai eläinten terveyteen,käytettävissä on vaihtoehtoisia torjuntamenetelmiä paitsi, kun kyseessä ovat tietyt vähemmän tärkeät tuotteet,sen vuoksi etyleenioksidin markkinoille saattaminen ja käyttö torjunta-aineena olisi kiellettävä, jatiettyjen vähemmän tärkeiden tuotteiden ollessa kyseessä voidaan tästä kiellosta kansallisella tasolla poiketa väliaikaisesti, mikäli erityistarvetta ilmenee, kunnes muita vaihtoehtoisia käsittelymenetelmiä tulee käyttöön,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaLisätään direktiivin 79/117/ETY liitteeseen seuraava:>TAULUKON PAIKKA>2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään heinäkuuta 1987 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 21 päivänä heinäkuuta 1986.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. HOWE() EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 36() EYVL N:o L 152, 26.5.1986, s. 45


Avis juridique important

|

31984L0536

Neuvoston direktiivi 84/536/ETY, annettu 17 päivänä syyskuuta 1984, voimageneraattorien sallittua äänitehotasoa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 300 , 19/11/1984 s. 0149 - 0155 Espanjank. erityispainos: Luku 15 Nide 5 s. 0092  Portugalink. erityispainos: Luku 15 Nide 5 s. 0092  Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 14 s. 0109  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 14 s. 0109

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 17 päivänä syyskuuta 1984,voimageneraattorien sallittua äänitehotasoa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (84/536/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisöjen toimintaohjelmissa ympäristöalan toimenpiteiksi vuosilta 1973 ja 1977(4) todetaan meluhaittaongelman tärkeys ja erityisesti tarve säädellä pahimpia melulähteitä,eroavuudet voimageneraattorien äänipäästötasojen rajoittamista koskevien, jäsenvaltioissa jo sovellettavien tai valmisteltavina olevien toimenpiteiden välillä johtavat eriarvoisten kilpailun edellytysten muodostumiseen ja vaikuttavat siten suoraan yhteismarkkinoiden toimintaan; sen vuoksi on suotavaa lähentää alan lainsäädäntöä perustamissopimuksen 100 artiklassa määrätyllä tavalla,rakennuskoneisiin ja -laitteisiin liittyviä yleisiä määräyksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä syyskuuta 1984 annetussa neuvoston direktiivissä 84/532/ETY(5) säädetään erityisesti ETY-tyyppitarkastusmenettelystä; mainitun direktiivin mukaisesti on tarpeen valmistaa yhtenäistetyt vaatimukset, jotka kunkin laiteryhmän on täytettävä,rakennuskoneiden ja -laitteiden melupäästöjen määrittämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 19 päivänä joulukuuta 1978 annetussa neuvoston direktiivissä 79/113/ETY(6), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 81/1051/ETY(7), määritellään etenkin menetelmä, jota olisi käytettävä voimageneraattorien akustisten kriteerien määrittämiseen,voimageneraattorien tuottaman melun ympäristölle ja erityisesti ihmisten hyvinvoinnille ja terveydelle aiheuttamien vaikutusten vuoksi on tarpeen alentaa asteittain ja merkittävästi voimageneraattorien suurinta sallittua äänitehotasoa,on tärkeää pystyä säätelemään voimageneraattorien käyttöä tietyillä erityisen merkitseviksi todetuilla alueilla, jotta voidaan rajoittaa tällaisten voimageneraattorien tuottaman ilmassa kantautuvan melun aiheuttamia haittoja, jatekniset säännökset on nopeasti mukautettava tekniikan kehitykseen; tämän vuoksi on tarpeen säätää direktiivin 79/113/ETY 5 artiklassa säädetyn menettelyn soveltamisesta,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Tätä direktiiviä sovelletaan tie- ja vesirakennuksen sekä talonrakennuksen työmailla käytettävien voimageneraattorien sallittuun äänitehotasoon.2. Tämä direktiivi on direktiivin 84/532/ETY, jäljempänä "kehysdirektiivi", 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi.2 artiklaTässä direktiivissä "voimageneraattorilla" tarkoitetaan kaikkia laitteita, jotka käsittävät jatkuvaa sähkötehoa tuottavaa pyörivää voimageneraattoria käyttävän moottoriyksikön.3 artikla1. Hyväksyttyjen tarkastuslaitosten on annettava ETY-tyyppitarkastustodistus kaikille voimageneraattorityypeille, joiden ilmassa kantautuvan melun äänitehotaso mitattuna direktiivin 79/113/ETY liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettu tämän direktiivin liitteellä I, vahvistettujen edellytysten mukaisesti, ei ylitä seuraavassa taulukossa esitettyjä sallittuja äänitehotasoja:>TAULUKON PAIKKA>2. Kaikkiin voimageneraattorin sallitun äänitehotason osalta tehtäviin ETY-tyyppitarkastustodistusta koskeviin hakemuksiin on oheistettava ilmoituslomake, joka on liitteessä II esitetyn mallin mukainen.3. Hyväksytyn tarkastuslaitoksen on kunkin hyväksymänsä tyypin osalta täytettävä kaikki kehysdirektiivin liitteessä III annetun mallin mukaisen ETY-tyyppitarkastustodistuksen kohdat.4. ETY-tyyppitarkastustodistuksen voimassaoloaika rajoitetaan viiteen vuoteen. Tätä voidaan jatkaa viidellä vuodella edellyttäen, että hakemus tehdään ensimmäisen viisivuotiskauden päättymistä edeltävien 12 kuukauden aikana.Tämän direktiivin tiedoksi antamista seuraavan viiden vuoden jakson päättyessä ETY-tyyppitarkastustodistukset lakkaavat kuitenkin olemasta voimassa, ellei niitä ole annettu voimageneraattoreille, jotka täyttävät tuona päivänä voimaan tulevat enimmäistasot.5. Kehysdirektiivin 19 artiklan 1 kohdasta poiketen tässä artiklassa säädetyt edut eivät viiden ja puolen vuoden kuluttua direktiivin tiedoksi antamisesta enää koske voimageneraattoreita, joiden mukana toimitetaan vaatimustenmukaisuustodistus, kun se on laadittu ensimmäisen jakson lukuja varten annetun tyyppitarkastustodistuksen perusteella; voimassaoloaika on esitettävä kyseisessä vaatimustenmukaisuustodistuksessa.6. Valmistajan on täytettävä kaikista ETY-tyyppitarkastuksessa hyväksytyn tyypin mukaisesti valmistetuista voimageneraattoreista todistus, joka on kehysdirektiivin liitteen IV ETY-tyyppitarkastustodistusta koskevilla palstoilla esitetyn mallin mukainen.7. Kussakin voimageneraattorissa, joka on rakennettu ETY-tyyppitarkastuksessa hyväksytyn tyypin mukaisesti, on oltava selvä ja pysyvä merkki, jossa ilmoitetaan valmistajan takaama äänitaso dB(A)/1pW, niin kuin se on määritelty direktiivin 79/113/ETY liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna tämän direktiivin liitteellä I, vahvistetulla tavalla, sekä merkki å (epsilon). Tämän merkin malli esitetään tämän direktiivin liitteessä III.4 artiklaJäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä, joilla voimageneraattorien käyttöä säädellään jäsenvaltioiden merkittävinä pitämillä alueilla.5 artiklaSen tarkastaminen, ovatko tuotantomallit kehysdirektiivin 12 artiklassa säädetyllä tavalla tutkitun tyypin mukaisia, tehdään liitteessä IV vahvistettuja teknisiä menettelyjä noudattaen.6 artiklaNeuvosto päättää 18 kuukauden määräajassa yksimielisesti melutasojen alentamisesta komission mahdollisimman pian ja viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin antamisesta tekemän ehdotuksen perusteella.7 artiklaDirektiivin 79/113/ETY 5 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti annetaan:- yksityiskohtaiset säännökset liitteessä IV tarkoitetusta teknisestä menettelystä, jolla tarkastetaan, että tuotantomallit ovat tarkastetun tyypin mukaiset;- muutokset, jotka ovat tarpeen liitteissä vahvistettujen vaatimusten mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen.8 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, sen varmistamiseksi, että 2 artiklassa määriteltyjä voimageneraattoreita ei voida saattaa markkinoille, elleivät ne ole tämän direktiivin ja kehysdirektiivin säännösten mukaisia.9 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta(8) ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.10 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 17 päivänä syyskuuta 1984.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. BARRY(1) EYVL N:o C 54, 8.3.1976, s. 63(2) EYVL N:o C 125, 8.6.1976, s. 43(3) EYVL N:o C 197, 23.8.1976, s. 11(4) EYVL N:o C 112, 20.12.1973, s. 1 ja EYVL N:o C 139, 13.6.1977, s. 1(5) EYVL N:o L 300, 19.11.1984, s. 111(6) EYVL N:o L 33, 8.2.1979, s. 15(7) EYVL N:o L 376, 30.12.1981, s. 49(8) Tämä direktiivi on annettu tiedoksi jäsenvaltioille 26 päivänä syyskuuta 1984.LIITE IVOIMAGENERAATTORIEN AIHEUTTAMAN ILMASSA KANTAUTUVAN MELUN MITTAUSMENETELMÄSOVELTAMISALA Tätä mittausmenetelmää sovelletaan voimageneraattoreihin. Sillä vahvistetaan testausmenettelyt, joita käytetään, kun määritetään tällaisten laitteiden äänitehotaso ETY:n tyyppitarkastusta ja vaatimustenmukaisuuden tarkastusta varten.Näiden teknisten menettelyjen on oltava direktiivin 79/113/ETY liitteessä I vahvistettujen vaatimusten mukaiset.Kaikkia direktiivin 79/113/ETY liitteen I kohtia sovelletaan voimageneraattoreihin seuraavin muutoksin:4 TULOSTEN ILMOITTAMISESSA KÄYTETTÄVÄT KRITEERIT4.1 Voimageneraattorien ympäristön akustinen kriteeri ilmaistaan voimageneraattorin äänitehotasona.6 MITTAUSOLOSUHTEET6.2 Äänilähteen toiminta mittauksen aikana6.2.1 Ei sovelleta.6.2.2 Voimageneraattoria on käytettävä valmistajan suositusten mukaisesti. Sen on toimittava tasaisella nopeudella, kun ei-induktiivisen vastuksen läpi kulkeva virta on yhtä kuin kolme neljännestä yksikön voimakuormasta kW:eina, joka määritellään kVA:ina ilmoitetun nimellistehon pohjalta ottaen huomioon tehokerroin (cos >VIITTAUS KAAVIOON>).6.3 MittauspaikkaVoimageneraattori on sijoitettava heijastavalle tasolle, joka on valmistettu betonista tai tiiviistä asfaltista. Jalaksille asennetut voimageneraattorit on asennettava tuille heijastavan pinnan yläpuolelle, jollei valmistajan asennusohjeissa toisin määrätä.6.4.1 MittauspintaTestaukseen käytettävä mittauspinta on puolipallo. Puolipallon keskipisteen on oltava heijastavalla tasolla olevassa voimageneraattorin geometrisen keskipisteen pystyprojektiossa. Säteen on oltava:- 4 m, kun testattavan voimageneraattorin suurin mitta on enintään 1,5 m;- 10 m, kun testattavan voimageneraattorin suurin mitta on enemmän kuin 1,5 m, mutta enintään 4 m;- 16 m, kun testattavan voimageneraattorin suurin mitta on enemmän kuin 4 m.Direktiivin 79/113/ETY liitteen I taulukossa I annetaan mittauspisteiden koordinaatit.6.4.2.1 Mittauspisteiden paikat määrävän koordinaattien sarjan x-akselin on oltava yhdensuuntainen voimageneraattoriyksikön pääakselin kanssa.7 MITTAUKSET7.1.1 Vain taustamelu otetaan huomioon korjauksia varten.7.1.5 EsteetSilmämääräinen tarkastus riittää varmistamaan ympyränmuotoisella alueella, jonka säde on kolme kertaa niin suuri kuin mittauspuolipallo ja jonka keskus vastaa puolipallon keskustaa, että direktiivin 79/113/ETY liitteessä I olevan 6.3 kohdan 3 alakohtaa noudatetaan.7.2 Äänenpainetason LpA mittausJos mittauspisteiden äänenpainetasot määritellään äänitasomittarista saatavilla lukemilla, tällaisia lukemia on otettava säännöllisin välein vähintään viisi.8 TULOSTEN KÄYTTÖ8.2 Ei sovelleta.8.6.2 Kohdan 6.3 osalta 8.6.2 kohtaa ei sovelleta ja C = 0.>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE IIETY-TYYPPITARKASTUSTA VARTEN TOIMITETTAVAN VOIMAGENERAATTORITYYPPIÄ KOSKEVAN ILMOITUSLOMAKKEEN MALLI>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE IIIÄÄNITEHOTASON MERKIN MALLI>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE IVTEKNINEN MENETTELY TUOTANTOMALLIN TUTKITUN TYYPIN MUKAISUUDEN TARKASTAMISEKSIMahdollisuuksien mukaan tarkastetaan pistokokein, että tuotantomalli on tarkastetun tyypin mukainen.


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/12/EY, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2008 , paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista annetun direktiivin 2006/66/EY muuttamisesta komissiolle siirretyn täytäntöönpanovallan osalta

text:
               19.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 76/39

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/12/EY,
   annettu 11 päivänä maaliskuuta 2008,
   paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista annetun direktiivin 2006/66/EY muuttamisesta komissiolle siirretyn täytäntöönpanovallan osalta
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/66/EY (3) säädetään, että tietyistä toimenpiteistä päätetään menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (4) mukaisesti.

               (2)

               Päätöstä 1999/468/EY on muutettu päätöksellä 2006/512/EY, jolla otettiin käyttöön valvonnan käsittävä sääntelymenettely sellaisten laajakantoisten toimenpiteiden hyväksymisestä varten, joiden tarkoituksena on muuttaa perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen annetun perussäädöksen muita kuin keskeisiä osia, myös poistamalla joitakin niistä tai täydentämällä säädöstä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla.

               (3)

               Päätökseen 2006/512/EY liittyvän Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission lausuman (5) mukaan, jotta valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä voitaisiin soveltaa perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti hyväksyttyihin voimassa oleviin säädöksiin, kyseiset säädökset on mukautettava niihin sovellettavia menettelyjä noudattaen.

               (4)

               Komissiolle olisi siirrettävä toimivalta mukauttaa liitettä III sekä hyväksyä ja tarkistaa paristojen ja akkujen vientiä ja merkintää koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa direktiivin 2006/66/EY muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

               (5)

               Direktiivi 2006/66/EY olisi sen vuoksi muutettava tämän mukaisesti.

               (6)

               Koska direktiiviin 2006/66/EY tällä direktiivillä tehtävät muutokset ovat luonteeltaan teknisiä ja koskevat pelkästään komiteamenettelyä, jäsenvaltioiden ei tarvitse saattaa niitä osaksi kansallista lainsäädäntöään. Sen vuoksi ei ole tarpeen antaa tätä koskevia säännöksiä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutokset
   Muutetaan direktiivi 2006/66/EY seuraavasti:

               1)

               Korvataan 10 artiklan 4 kohta seuraavasti:
               ”4.   Jäljempänä 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen voidaan säätää siirtymäjärjestelyistä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon 2 kohdan vaatimusten täyttämisessä jossakin jäsenvaltiossa esiintyvät vaikeudet, jotka aiheutuvat erityisistä kansallisista olosuhteista.
               Viimeistään 26 päivänä syyskuuta 2007 on määriteltävä yhteiset menetelmät, joilla lasketaan kannettavien paristojen ja akkujen vuosittainen myynti loppukäyttäjille. Tämä toimenpide, jonka tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

               2)

               Korvataan 12 artiklan 6 kohdan ensimmäinen virke seuraavasti:
               ”6.   Liitettä III voidaan mukauttaa tai täydentää tekniikan tai tieteen kehityksen huomioon ottamiseksi. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä, hyväksytään 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

               3)

               Korvataan 15 artiklan 3 kohta seuraavasti:
               ”3.   Tämän artiklan täytäntöönpanoa varten annetaan yksityiskohtaisia sääntöjä ja erityisesti vahvistetaan perusteita 2 kohdassa tarkoitettujen vastaavien olosuhteiden arvioimiseksi. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

               4)

               Korvataan 17 artikla seuraavasti:
               ”17 artikla
               Rekisteröinti
               Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kukin tuottaja rekisteröidään. Rekisteröintiä koskevat samat menettelyvaatimukset jokaisessa jäsenvaltiossa. Tällaiset rekisteröintivaatimukset, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, vahvistetaan 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

               5)

               Muutetaan 21 artikla seuraavasti:

                           a)

                           Korvataan 2 kohta seuraavasti:
                           ”2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikkien kannettavien paristojen ja -akkujen sekä kaikkien ajoneuvoparistojen ja -akkujen teho ilmoitetaan tuotteissa näkyvin, selkein ja pysyvin merkinnöin viimeistään 26 päivänä syyskuuta 2009. Tämän vaatimuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, kuten yhdenmukaiset menetelmät tehon ja asianmukaisen käytön määrittämiseksi, annetaan viimeistään 26 päivänä maaliskuuta 2009. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

                           b)

                           Korvataan 7 kohta seuraavasti:
                           ”7.   Tässä artiklassa säädettyihin merkintävelvoitteisiin voidaan myöntää poikkeuksia. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.”

               6)

               Korvataan 24 artiklan 3 kohta seuraavasti:
               ”3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.”

         2 artikla
   Voimaantulo
   Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   3 artikla
   Osoitus
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 11 päivänä maaliskuuta 2008.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. LENARČIČ

      (1)  EUVL C 175, 27.7.2007, s. 57.

      (2)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 24. lokakuuta 2007 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 14. helmikuuta 2008.

      (3)  EUVL L 266, 26.9.2006, s. 1.

      (4)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (5)  EUVL C 255, 21.10.2006, s. 1.


title: Komission direktiivi 2014/99/EU, annettu 21 päivänä lokakuuta 2014 , bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisesta vaiheesta, joka koskee moottoriajoneuvojen polttoainetäydennyksen yhteydessä huoltoasemilla tapahtuvaa talteenottoa, annetun direktiivin 2009/126/EY muuttamisesta sen mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen

text:
               23.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 304/89

         KOMISSION DIREKTIIVI 2014/99/EU,
   annettu 21 päivänä lokakuuta 2014,
   bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisesta vaiheesta, joka koskee moottoriajoneuvojen polttoainetäydennyksen yhteydessä huoltoasemilla tapahtuvaa talteenottoa, annetun direktiivin 2009/126/EY muuttamisesta sen mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisesta vaiheesta, joka koskee moottoriajoneuvojen polttoainetäydennyksen yhteydessä huoltoasemilla tapahtuvaa talteenottoa, 21 päivänä lokakuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/126/EY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivissä 2009/126/EY säädetään, että sen 4 ja 5 artiklaa voidaan tarvittaessa mukauttaa tekniikan kehitykseen, jotta voidaan varmistaa yhdenmukaisuus minkä tahansa Euroopan standardointikomitean (CEN) mahdollisesti laatiman asiaan vaikuttavan standardin kanssa.

               (2)

               CEN asetti 25 päivänä syyskuuta 2013 saataville standardit EN 16321-1:2013 ja EN 16321-2:2013. Standardissa EN 16321-1:2013 yksilöidään huoltoasemilla käytettävien bensiinihöyryn talteenottojärjestelmien tyyppihyväksynnän testimenetelmät. Standardissa EN 16321-2:2013 yksilöidään tällaisten huoltoasemilla käytettävien bensiinihöyryn talteenottojärjestelmien käytönaikaisen tehokkuuden todentamiseen liittyvät testimenetelmät

               (3)

               Direktiivin 2009/126/EY 4 ja 5 artikla on näin ollen tarpeen mukauttaa tekniikan kehitykseen, jotta voitaisiin varmistaa yhdenmukaisuus mainittujen standardien kanssa.

               (4)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2009/126/EY 9 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivi 2009/126/EY seuraavasti:

               1)

               Korvataan 4 artiklan 1 kohta seuraavasti:
               ”1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava siitä päivästä alkaen, jona bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmät tulevat 3 artiklan mukaan pakollisiksi, että tällaisten järjestelmien bensiinihöyryn talteenottotehokkuus on vähintään 85 prosenttia sellaisena kuin valmistaja on sen varmentanut standardin EN 16321-1:2013 mukaisesti.”

               2)

               Korvataan 5 artiklan 1 kohta seuraavasti:
               ”1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että bensiinihöyryn talteenotto-ohjelman toisen vaiheen järjestelmien käytönaikainen talteenottotehokkuus testataan vähintään kerran vuodessa standardin EN 16321-2:2013 mukaisesti.”

         2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 12 päivänä toukokuuta 2016. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
   Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 13 päivästä toukokuuta 2016..
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä lokakuuta 2014.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         José Manuel BARROSO

      (1)  EUVL L 285, 31.10.2009, s. 36.


Avis juridique important

|

31973L0044

Neuvoston direktiivi 73/44/ETY, annettu 26 päivänä helmikuuta 1973, kolmen tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavia kvantitatiivisia analyysimenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 083 , 30/03/1973 s. 0001 - 0019 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 2 s. 0171  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 2 s. 0064  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 2 s. 0171  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 2 s. 0187  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 2 s. 0187

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 26 päivänä helmikuuta 1973,kolmen tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavia kvantitatiivisia analyysimenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (73/44/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, ettätekstiilien nimityksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetussa neuvoston direktiivissä(1) säädetään tekstiilituotteiden kuitukoostumukseen perustuvista merkinnöistä,menetelmien, joita jäsenvaltioissa käytetään virallisissa tarkastuksissa tekstiilituotteiden kuitukoostumuksen määrittämiseksi olisi oltava yhtenäisiä sekä näytteen esikäsittelyn että tuotteen kvantitatiivisen analyysin osalta,edellä mainitun neuvoston direktiivin 13 artiklassa säädetään, että erityisdirektiiveissä vahvistetaan kaikissa jäsenvaltioissa sovellettavat näytteenotto- ja analyysimenetelmät tuotteiden kuitukoostumuksen määrittämiseksi; tästä syystä neuvosto antoi kahden tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavia tiettyjä kvantitatiivisiä analyysimenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä heinäkuuta 1972 antamassaan direktiivissä(2) säännöksiä analyysinäytteiden ja laboratorionäytteiden valmistelusta, joita voi soveltaa myös kolmen tekstiilikuidun sekoitteisiin,tämän direktiivin tarkoituksena on antaa säännöksiä kolmen tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavasta kvantiivisesta analyysista,kahden tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavaa analyysia koskevat erityismenetelmät kuvataan yksityiskohtaisesti kahden tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavia tiettyjä kvantitatiivisia analyysimenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä heinäkuuta 1972 annetussa direktiivissä; tämänhetkinen kokemus ei vielä luo mahdollisuuksia yhden ainoan vakiomenettelyn määrittämiselle; on syytä esittää useita sovelluksia komponenttien valikoivaa liuottamista varten,olisi kuitenkin laadittava yleiset säännöt; näillä säännöillä pyritään määrittämään kunkin sovelluksen osalta käytettävissä olevat menetelmät ja koostumuksen prosenttiosuuden laskemistapa kaikkia kolmen tekstiilikuidun sekoitteita varten, jatekniset eritelmät on mukautettava nopeasti tekniikan kehitykseen; tätä varten tulisi soveltaa kahden tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavia tiettyjä kvantitatiivisia analyysimenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä heinäkuuta 1972 annetun direktiivin 6 artiklassa säädettyä menettelyä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTämä direktiivi koskee kolmen tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavaa kvantitatiivista analyysia, joka tehdään käsin erottelumenetelmällä, kemiallisella erottelumenetelmällä tai näiden yhdistelmällä.2 artiklaLaboratorionäytteiden ja analyysinäytteiden valmistamisen osalta sovelletaan kahden tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavia tiettyjä kvantitatiivisiä analyysimenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä heinäkuuta 1972 annetun neuvoston direktiivin liitteessä I vahvistettuja ohjeita.3 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sekä tämän direktiivin liitteessä I että 2 artiklassa mainitun direktiivin liitteessä I annettuja säännöksiä sovelletaan virallisissa tarkastuksissa kolmen tekstiilikuidun sekoitteista koostuvien tekstiilituotteiden koostumuksen määrittämiseksi niitä liikkeelle laskettaessa tekstiilien nimityksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetun neuvoston direktiivin mukaisesti.4 artiklaKolmen tekstiilikuidun sekoitteiden analyyseista vastaavan laboratorion on esitettävä testausselosteessaan kaikki liitteessä I olevassa V kohdassa mainitut tekijät.5 artiklaTekniikan kehitykseen mukauttamiseksi liitteisiin I, II ja III mahdollisesti tehtävät muutokset annetaan kahden tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavia tiettyjä kvantitatiivisia analyysimenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 17 päivänä heinäkuuta 1972 annetun direktiivin 6 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.6 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan 18 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden antamat tässä direktiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat keskeiset kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.7 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 26 päivänä helmikuuta 1973.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaE. GLINNE(1) EYVL N:o L 185, 16.8.1971, s. 16(2) EYVL N:o L 173, 31.7.1972, s. 1LIITE IKOLMEN TEKSTIILIKUIDUN SEKOITTEISIIN SOVELLETTAVA KVANTITATIIVINEN ANALYYSI YLEISTÄJohdantoTekstiilikuitusekoitteiden kvantitatiivinen analyysi perustuu kahteen menetelmään: kuitulajien käsin tehtävään ja kemialliseen erotteluun.Käsin tehtävän erottelun menetelmä on valittava aina kun se on mahdollista, koska sillä yleensä saadaan kemiallista erottelua tarkempi tulos. Käsin tehtävä erottelu sopii kaikkiin tekstiileihin, joiden kuidut eivät ole homogeenisesti sekoittuneet toisiinsa, esimerkiksi langat, jotka koostuvat useista eri osista siten, että jokainen niistä rakentuu vain yhdestä kuitutyypistä, ja kankaat, joissa loimi ja kude ovat eri kuitua, sekä neulokset, jotka koostuvat erityyppisistä langoista ja jotka voidaan purkaa.Yleensä kemiallinen analyysi perustuu yksittäisten komponenttien valikoivaan liuottamiseen. Menetelmästä on neljä eri sovellusta:1. Otetaan kaksi analyysinäytettä, josta ensimmäisestä liuotetaan komponentti (a) ja toisesta komponentti (b). Molempien näytteiden liukenemattomat jäännökset punnitaan ja liuenneiden komponenttien osuudet lasketaan massahäviön perusteella. Kolmannen komponentin (c) osuus saadaan erotuksena.2. Otetaan kaksi analyysinäytettä, josta ensimmäisestä liuotetaan komponentti (a) ja toisesta kaksi komponenttia (a) ja (b). Ensimmäisen näytteen liukenematon jäännös punnitaan ja komponentin (a) osuus lasketaan massahäviön perusteella. Tämän jälkeen punnitaan toisen näytteen liukenematon jäännös, joka vastaa komponenttia (c). Kolmannen komponentin (b) osuus saadaan erotuksena.3. Otetaan kaksi analyysinäytettä ja liuotetaan ensimmäisestä kaksi komponenttia (a ja b) ja toisesta myös kaksi (b ja c). Liukenemattomat jäännökset vastaavat komponentteja (c) ja (a). Kolmannen komponentin (b) osuus saadaan erotuksena.4. Otetaan vain yksi analyysinäyte, poistetaan yksi komponentti, punnitaan kahden jäljelle jäävän kuidun muodostama liukenematon jäännös ja lasketaan liuenneen komponentin osuus massahäviön perusteella. Tämän jälkeen liuotetaan jäännöksen toinen jäljelle jäävä kuitu, punnitaan liukenematon komponentti ja lasketaan liuenneen komponentin osuus massahäviön perusteella.Jos sovellus voidaan valita vapaasti, suositellaan vaihtoehtoja 1-3.Käytettäessä kemiallista analyysia on analyysista vastaavan asiantuntijan valittava analyysiin menetelmät, joiden liuottimet liuottavat vain oikeata tai oikeita kuitulajeja jättäen muut kuidut koskemattomiksi.Liitteessä III on esimerkkitaulukko, johon on koottu tiettyjä kolmen komponentin sekoitteita sekä kahden komponentin sekoitteiden analyysimenetelmiä, joita voidaan periaatteessa käyttää myös näiden kolmen komponentin sekoitteiden analysointiin.Virheiden minimoimiseksi kemiallisessa analyysissa suositellaan mahdollisuuksien mukaan käytettäväksi ainakin kahta edellä mainitusta neljästä sovelluksesta.Valmistusprosessissa olevat sekoitteet ja jossakin määrin myös valmiit tekstiilit voivat sisältää luonnollisia tai jalostuksen helpottamiseksi lisättyjä ei-kuituaineita, kuten rasvoja, vahoja, liistereitä tai vesiliukoisia aineita. Nämä ei-kuituaineet on poistettava ennen analyysia. Tästä syystä on selostettu myös öljyn, rasvojen, vahojen ja vesiliukoisten aineiden poistoon käytetty esikäsittely.Lisäksi tekstiilit saattavat sisältää hartseja ja muita aineita, joilla pyritään antamaan tuotteelle tiettyjä ominaisuuksia. Nämä aineet, poikkeustapauksissa myös värit, voivat muuttaa reagenssin vaikutusta liukeneviin komponentteihin ja/tai ne saattavat liueta joko osittain tai kokonaan. Tällaiset lisäaineet saattavat näin ollen aiheuttaa virheitä, joten ne on poistettava ennen näytteen analysointia. Jos lisäaineiden poistaminen on mahdotonta, liitteessä III mainittuja analyysimenetelmiä ei voida käyttää.Värjätyissä kuiduissa oleva väri katsotaan kuidun oleelliseksi osaksi tuotetta eikä sitä poisteta.Analyysit perustuvat näytteen kuivaan massaan ja kuivan massan määrityksestä annetaan erillinen ohje.Lopulliset tulokset saadaan lisäämällä kuitujen kuivaan massaan tekstiilien nimityksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin liitteessä II mainitut lisät.Ennen analyysia kaikki sekoitteessa olevat kuidut on tunnistettava. Tietyissä kemiallisissa menetelmissä sekoitteen liukenematon komponenttikin saattaa osaksi liueta reagenssiin, jota käytetään liukenevan komponentin tai (liukenevien komponenttien) liuottamiseen. Reagenssit on mahdollisuuksien mukaan valittu siten, että ne eivät vaikuta liukenemattomiin kuituihin joko lainkaan tai vaikuttavat erittäin vähän. Jos tiedetään, että analyysin aikana tapahtuu massahäviöitä, tuloksia täytyy korjata tätä tarkoitusta varten annetuilla korjauskertoimilla. Kertoimet on määritetty useissa eri laboratorioissa tehdyissä kokeissa testaamalla esikäsittelyssä puhdistettuja kuituja analyysimenetelmän mukaisella reagenssilla. Korjauskertoimet koskevat vain vahingoittumattomia kuituja, joten laskutoimituksissa saatetaan tarvita useita kertoimia, jos kuidut ovat vahingoittuneet ennen jalostusprosessia tai sen aikana. Jos analyysissa joudutaan käyttämään neljättä sovellusta, jossa tekstiilikuituja käsitellään peräkkäin kahdella eri liuottimella, laskutoimituksissa on käytettävä korjauskertoimia, joiden avulla näissä käsittelyissä mahdollisesti syntyvät massahäviöt voidaan ottaa huomioon.Määrityksiä on tehtävä vähintään kaksi sekä käsin tehtävässä että kemiallisessa erottelussa.I KOLMEN KOMPONENTIN TEKSTIILIKUITUSEKOITTEIDEN KVANTITATIIVISTA ANALYYSIA KOSKEVIA YLEISIÄ OHJEITAYleistietoja kolmen komponentin tekstiilikuitusekoitteiden kvantitatiivisesta kemiallisesta analyysista.I.1 SoveltamisalaKahden komponentin kuitusekoitteiden analyysimenetelmien yhteydessä on ilmoitettu kunkin analyysimenetelmän soveltamisala. (Katso kahden tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavia tiettyjä kvantitatiivisiä analyysimenetelmiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin liite II).I.2 PeriaateKun sekoitteen komponentit on tunnistettu ja ei-kuituaineet poistettu sopivalla esikäsittelyllä, sovelletaan yhtä tai useampaa johdannossa esitetystä neljästä sovelluksesta, joissa käytetään hyväksi valikoivaa liuottamista. Jollei teknisiä ongelmia ilmene, liuotettavaksi suositellaan pääkomponenttia, jolloin sivukomponentti saadaan jäännöksenä.I.3 Laitteet ja reagenssitI.3.1 LaitteetI.3.1.1 Lasisuodattimia ja riittävän isokokoisia punnituslaseja, joihin suodattimet mahtuvat tai muita välineitä, joilla saadaan sama tulos.I.3.1.2 Imupullo.I.3.1.3 Eksikkaattori, joka sisältää itseilmaisevaa silikageeliä.I.3.1.4 Ilmankierrolla varustettu lämpökaappi analyysinäytteiden kuivaukseen, kuivauslämpötila 105 ± 3 °C.I.3.1.5 Analyysivaaka, mittaustarkkuus ± 0,0002 g.I.3.1.6 Soxhlet-uuttolaite tai saman tuloksen antava muu laite.I.3.2 ReagenssitI.3.2.1 Toistotislattu petrolieetteri, kiehumispiste 40-60 °C.I.3.2.2 Muut reagenssit on ilmoitettu kunkin menetelmän selostuksen yhteydessä. Kaikkien käytettävien reagenssien on oltava kemiallisesti puhtaita.I.3.2.3 Tislattu tai ionivaihdettu vesi.I.4 Ilmastointi ja testausolosuhteetKoska menetelmässä määritetään kuivia massoja, näytteitä ei tarvitse ilmastoida eikä analyyseja suorittaa vakioilmassa.I.5 LaboratorionäyteLaboratorioon toimitetusta materiaalista otetaan edustava näyte, joka riittää kaikkiin tarvittaviin analyysinäytteisiin, joista kunkin tulee painaa vähintään 1 g.I.6 Laboratorionäytteen esikäsittelyJos näyte sisältää ainetta, jota ei oteta huomioon prosenttiosuuksien laskelmissa (katso tekstiilien nimityksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 12 artiklan 2 kohdan d alakohta), se on ennen koetta poistettava sopivalla menetelmällä, joka ei vaikuta tekstiilikuitukomponentteihin.Tätä varten ei-kuituaineet, jotka voidaan uuttaa petrolieetterillä ja vedellä, poistetaan käsittelemällä ilmakuivaa näytettä petrolieetterillä soxhlet-uuttolaitteessa tunnin ajan siten, että laite suorittaa vähintään kuusi uutoskiertoa tunnissa. Petrolieetterin annetaan haihtua näytteestä, joka sitten uutetaan upottamalla huoneenlämpöiseen veteen tunnin ajaksi ja tämän jälkeen vielä tunniksi 65 ± 5°C olevaan veteen samalla kun nestettä aika ajoin hämmennetään, näytteen ja veden seossuhde on 1:100. Ylimääräinen vesi poistetaan näytteestä pusertamalla, imulla tai linkoamalla ja näyte kuivataan ilmakuivaksi.Ellei ei-kuituaineita voida poistaa petrolieetterillä ja vedellä, voidaan käyttää jotakin muuta sopivaa menetelmää, joka ei olennaisesti muuta minkään kuitukomponentin rakennetta. Tiettyjen valkaisemattomien luonnon kasvikuitujen (esimerkiksi juutti, kookos) osalta on kuitenkin huomattava, että normaali esikäsittely petrolieetterillä ja vedellä ei poista kaikkia luonnonmukaisia ei-kuituaineita; siitä huolimatta muuta esikäsittelyä ei tehdä, ellei näyte sisällä viimeisteitä, jotka ovat liukenemattomia sekä petrolieetteriin että veteen.Analyysiraportin tulee sisältää täydelliset tiedot käsittelymenetelmistä, joita on käytetty.I.7 Analyysin suoritusI.7.1 YleistäI.7.1.1 KuivausKaikki kuivaukset suoritetaan ilmankierrolla varustetussa lämpökaapissa, jonka ovea ei avata kuivauksen aikana; kuivausaika on vähintään 4 tuntia ja enintään 16 tuntia ja lämpötila 105 ± 3 °C. Jos kuivausaika on alle 14 tuntia, näytteen massan vakioituminen on tarkastettava punnitsemalla. Massan katsotaan vakioituneen, jos sen muutos 60 minuutin lisäkuivatuksen jälkeen on alle 0,05 prosenttia.Lasisuodattimien, punnituslasien, näytteiden ja jäännösten käsittelyä paljain käsin kuivauksen, jäähdytyksen ja punnituksen yhteydessä tulee välttää.Näytteet kuivataan punnituslasissa kansi lasin vieressä. Kuivauksen jälkeen punnituslasi suljetaan ennen kuin se otetaan lämpökaapista, minkä jälkeen se siirretään nopeasti eksikkaattoriin.Lasisuodatin kuivataan punnituslasissa lämpökaapissa kansi lasin vieressä. Kuivauksen jälkeen punnituslasi suljetaan ja siirretään nopeasti eksikkaattoriin.Jos lasisuodattimen asemesta käytetään jotakin muuta laitetta, kuivaus tapahtuu lämpökaapissa siten, että kuitujen kuiva massa voidaan määrittää ilman häviöitä.I.7.1.2 JäähdytysKaikki jäähdytykset suoritetaan eksikkaattorissa vaa'an vieressä kunnes punnituslasit ovat täysin jäähtyneet, vähintään kahden tunnin ajan.I.7.1.3 PunnitusPunnitus suoritetaan jäähdytyksen jälkeen kahden minuutin kuluessa siitä, kun punnituslasi on otettu eksikkaattorista; punnitustarkkuus on 0,0002 g.I.7.2 MenettelyEsikäsitellystä näytteestä otetaan analyysinäyte, joka painaa vähintään 1 g (massa). Lanka- ja kangasnäytteet leikataan noin 10 mm mittaisiksi palasiksi, jotka leikellään mahdollisimman perusteellisesti. Näyte tai näytteet kuivataan punnituslasissa, jäähdytetään eksikkaattorissa ja punnitaan. Tämän jälkeen näyte tai näytteet siirretään yhteisön menetelmän vastaavassa jaksossa määriteltyyn lasiastiaan tai -astioihin ja punnituslasi tai -lasit punnitaan heti uudelleen, jolloin näytteen tai näytteiden kuiva massa saadaan erotuksena; analyysi suoritetaan kyseistä menetelmää koskevassa jaksossa kuvatulla tavalla. Jäännös tai jäännökset tutkitaan mikroskoopilla, jolloin voidaan varmistaa, että kaikki liukenevat kuidut on saatu poistettua käsittelyn aikana.I.8 Tulosten laskeminen ja ilmoittaminenKunkin komponentin massa ilmoitetaan prosentteina koko sekoitteen kuitumassasta. Tulokset lasketaan puhtaasta kuivasta massasta käyttämällä toisaalta sovittuja lisiä ja toisaalta korjauskertoimia, joiden avulla otetaan huomioon ei-kuituaineiden häviöt esikäsittelyn ja analyysin aikana.I.8.1 Puhtaiden ja kuivien kuitujen massan prosenttiosuuden laskeminen ottamatta huomioon esikäsittelyssä tapahtuneita kuitumassan häviöitä.I.8.1.1  P SOVELLUS 1  PLaskentakaavat sovellukseen, jossa ensimmäisestä näytteestä poistetaan yksi komponentti ja toisesta toinen.>VIITTAUS KAAVIOON>P3% = 100  P (P1% + P2%)P1% ensimmäisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (ensimmäisen näytteen ensimmäiseen reagenssiin liuennut komponentti);P2% toisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (toisen näytteen toiseen reagenssiin liuennut komponentti);P3% kolmannen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (molempien näytteiden liukenematon komponentti);m1 ensimmäisen näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen;m2 toisen näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen;r1 jäännöksen kuiva massa sen jälkeen, kun ensimmäinen komponentti on poistettu ensimmäisestä näytteestä ensimmäisen reagenssin avulla;r2 jäännöksen kuiva massa sen jälkeen, kun toinen komponentti on poistettu toisesta näytteestä toisen reagenssin avulla;d1 ensimmäisen näytteen toisen, ensimmäiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(1);d2 ensimmäisen näytteen kolmannen, ensimmäiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(2);d3 toisen näytteen ensimmäisen, toiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(3);d4 toisen näytteen kolmannen, toiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(4);I.8.1.2  P SOVELLUS 2  PLaskentakaavat sovellukseen, jossa ensimmäisestä näytteestä poistetaan komponentti (a), jolloin jäännökseksi jäävät muut kaksi komponenttia ( b + c), ja toisesta näytteestä poistetaan kaksi komponenttia (a + b), jolloin jäännökseksi jää kolmas komponentti (c):P1% = 100  P (P2% + P3%)P2% = 100 × >NUM>d1r1>DEN>m1  P >NUM>d1>DEN>d2 × P3%P3% = >NUM>d4r2>DEN>m2 × 100P1% ensimmäisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (ensimmäisen näytteen ensimmäiseen reagenssiin liuennut komponentti);P2% toisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (toiseen reagenssiin liuennut komponentti, joka liukenee toisesta näytteestä samaan aikaan kuin ensimmäinen komponentti);P3% kolmannen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (molempien näytteiden liukenematon komponentti);m1 ensimmäisen näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen;m2 toisen näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen;r1 jäännöksen kuiva massa sen jälkeen, kun ensimmäinen komponentti on poistettu ensimmäisestä näytteestä ensimmäisen reagenssin avulla;r2 jäännöksen kuiva massa sen jälkeen, kun ensimmäinen ja toinen komponentti on poistettu toisesta näytteestä toisen reagenssin avulla;d1 ensimmäisen näytteen toisen, ensimmäiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(5);d2 ensimmäisen näytteen kolmannen, ensimmäiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(6);d4 toisen näytteen kolmannen, toiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(7);I.8.1.3  P SOVELLUS 3  PLaskentakaavat sovellukseen, jossa näytteestä poistetaan kaksi komponenttia (a + b), jolloin jäännökseksi jää kolmas komponentti (c), minkä jälkeen toisesta näytteestä poistetaan kaksi komponenttia (b + c), jolloin jäännökseksi jää kolmas komponentti (a):P1% = >NUM>d3r2>DEN>m2 × 100P2% = 100  P (P1% + P3%)P3% = >NUM>d2r1>DEN>m1 × 100P1% ensimmäisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (reagenssiin liuennut komponentti);P2% toisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (reagenssiin liuennut komponentti);P3% kolmannen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (toisen näytteen reagenssiin liuennut komponentti);m1 ensimmäisen näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen;m2 toisen näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen;r1 jäännöksen kuiva massa sen jälkeen, kun ensimmäinen ja toinen komponentti on poistettu ensimmäisestä näytteestä ensimmäisen reagenssin avulla;r2 jäännöksen kuiva massa sen jälkeen, kun toinen ja kolmas komponentti on poistettu toisesta näytteestä toisen reagenssin avulla;d2 ensimmäisen näytteen kolmannen, ensimmäiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(8);d3 toisen näytteen ensimmäisen, toiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(9);I.8.1.4  P SOVELLUS 4  PLaskentakaavat sovellukseen, jossa samasta näytteestä poistetaan peräkkäin kaksi sekoitteen komponenteista:P1% = 100  P (P2% + P3%)P2% = >NUM>d1r1>DEN>m × 100  P >NUM>d1>DEN>d2 × P3%P3% = >NUM>d3r2>DEN>m × 100P1% ensimmäisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (ensimmäinen liukeneva komponentti);P2% toisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (toinen liukeneva komponentti);P3% kolmannen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus (liukenematon komponentti);m näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen;r1 jäännöksen kuiva massa sen jälkeen, kun ensimmäinen komponentti on poistettu ensimmäisen reagenssin avulla;r2 jäännöksen kuiva massa sen jälkeen, kun ensimmäinen ja toinen komponentti on poistettu ensimmäisen ja toisen reagenssin avulla;d1 toisen, ensimmäiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(10);d2 kolmannen, ensimmäiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(11);d3 kolmannen, ensimmäiseen ja toiseen reagenssiin liukenemattoman komponentin massahäviön korjauskerroin(12);I.8.2 Kunkin komponentin prosenttiosuuden laskeminen sovituilla lisillä tarkistettuina ja tarvittaessa korjattuna esikäsittelyssä tapahtunutta massahäviötä vastaavilla korjauskertoimilla:Kun tunnetaan, ettäA = 1 + >NUM>a1 + b1>DEN>100 B = 1 + >NUM>a2 + b2>DEN>100 C = 1 + >NUM>a3 + b3>DEN>100niin:P1A % =P2A % =P3A % =>VIITTAUS KAAVIOON>P1A% ensimmäisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus, johon sisältyy kosteuslisä ja esikäsittelyn aikana tapahtunut massahäviö;P2A% toisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus, johon sisältyy kosteuslisä ja esikäsittelyn aikana tapahtunut massahäviö;P3A% kolmannen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus, johon sisältyy kosteuslisä ja esikäsittelyn aikana tapahtunut massahäviö;P1 ensimmäisen puhtaan ja kuivan komponentin prosenttiosuus jonkin I.8.1. kohdassa annetun kaavan mukaan laskettuna;P2 toisen puhtaan ja kuivan komponentin prosenttiosuus jonkin I.8.1. kohdassa annetun kaavan mukaan laskettuna;P3 kolmannen puhtaan ja kuivan komponentin prosenttiosuus jonkin I.8.1. kohdassa annetun kaavan mukaan laskettuna;a1 ensimmäisen komponentin sovittu kosteuslisä;a2 toisen komponentin sovittu kosteuslisä;a3 kolmannen komponentin sovittu kosteuslisä;b1 ensimmäisen komponentin massahäviö esikäsittelyssä prosentteina;b2 toisen komponentin massahäviö esikäsittelyssä prosentteina;b3 kolmannen komponentin massahäviö esikäsittelyssä prosentteina;Jos koe edellyttää erikoisesikäsittelyä, arvot b1, b2 ja b3 tulisi mahdollisuuksien mukaan määrittää siten, että jokaiselle puhtaalle kuitukomponentille tehdään sama esikäsittely kuin itse analyysissa. Puhtaat kuidut ovat kuituja, jotka eivät sisällä ei-kuituaineita lukuun ottamatta sellaisia aineita, joita kuidut normaalisti sisältävät (joko luonnostaan tai jalostuksen takia) ja jotka ovat samassa muodossa kuin analysoitavassa materiaalissa (valkaisemattomana, valkaistuna).Jos käytettävissä ei ole analysoitavan materiaalin valmistuksessa käytettyjä puhtaita kuitukomponentteja erillisinä, on käytettävä sellaisia b1:n, b2:n ja b3:n keskiarvoja, jotka on saatu analysoitavia kuituja vastaavilla puhtailla kuiduilla tehdyissä kokeissa.Jos analysoitavan materiaalin esikäsittely tehdään normaalisti petrolieetterillä ja vedellä, korjauskertoimia b1, b2 ja b3 ei tavallisesti tarvitse ottaa huomioon, ellei kyseessä ole valkaisematon puuvilla, valkaisematon pellava ja valkaisematon hamppu, jolloin esikäsittelyn massahäviöksi oletetaan 4 prosenttia. Polypropeenin massahäviöksi oletetaan 1 prosenttia.Muiden kuitujen osalta esikäsittelyn massahäviötä ei yleensä oteta huomioon.I.8.3 HuomautusLaskentaesimerkit on esitetty tämän direktiivin liitteessä II.II KOLMEN TEKSTIILIKUIDUN SEKOITTEISIIN SOVELLETTAVA KVANTITATIIVINEN ANALYYSI KÄSIN TEHTÄVÄN EROTTELUN AVULLAII.1 SoveltamisalaSelostettu menetelmä sopii kaikentyyppisten tekstiilikuitujen analysointiin, jos kuidut eivät ole homogeenisesti sekoittuneet toisiinsa ja jos ne voidaan erottaa toisistaan käsin.II.2 PeriaateSen jälkeen kun kuitukomponentit on tunnistettu, ei-kuituaineet poistetaan sopivalla esikäsittelyllä ja kuidut erotellaan käsin, kuivataan ja punnitaan eri kuitulajien osuuksien laskemiseksi.II.3 LaitteetII.3.1 Punnituslasi tai muu saman tuloksen antava laite;II.3.2 Eksikkaattori, joka sisältää itseilmaisevaa silikageeliä;II.3.3 Ilmankierrolla varustettu lämpökaappi, kuivauslämpötila 105 ± 3 °C;II.3.4 Analyysivaaka, tarkkuus 0,0002 g;II.3.5 Soxhlet-uuttolaite tai muu saman tuloksen antava laite;II.3.6 Neula;II.3.7 Kierremittari tai vastaava laite.II.4 ReagenssitII.4.1 Toistotislattu petrolieetteri, kiehumispiste 40-60 °C;II.4.2 Tislattu tai ionivaihdettu vesi;II.5 Ilmastointi ja testausolosuhteetKatso I.4.II.6 LaboratorionäyteKatso I.5.II.7 Laboratorionäytteen esikäsittelyKatso I.6.II.8 Analyysin suoritusII.8.1 Langan analyysiEsikäsitellystä laboratorionäytteestä otetaan analyysinäyte, jonka massa on vähintään 1 g. Jos lanka on erittäin ohutta, analyysi voidaan tehdä vähintään 30 m pituisella langalla sen massasta riippumatta.Lanka leikataan sopivan mittaisiksi paloiksi ja kuitulajit erotellaan toisistaan käyttäen neulaa ja tarpeen vaatiessa kierremittaria. Näin saadut kuitulajit laitetaan ennalta punnittuihin punnituslaseihin ja kuivataan vakiomassaan 105 ± 3 °C:n lämpötilassa kuten I.7.1 ja I.7.2 kohdassa selostetaan.II.8.2 Kankaan analyysiEsikäsitellystä laboratorionäytteestä otetaan analyysinäyte, jossa ei ole hulpiota ja jonka massa on vähintään 1 g ja jonka reunat on leikattu huolella rispaantumisen estämiseksi kude- tai loimilankojen tai neuloksessa silmukkavaon tai -rivin suuntaisesti. Eri tyyppiset kuidut erotellaan ja kerätään punnittuihin punnituslaseihin ja jatketaan analyysia II.8.1 kohdan mukaisesti.II.9 Tulosten laskeminen ja ilmoittaminenKunkin komponentin massa ilmoitetaan prosentteina sekoitteen kuitujen kokonaismassasta. Tulokset lasketaan puhtaasta kuivasta massasta, jossa on käytetty toisaalta sovittuja lisiä ja toisaalta korjauskertoimia, joiden avulla otetaan huomioon massahäviöt esikäsittelyn aikana.II.9.1 Puhtaan kuivan kuidun massan prosenttiosuuden laskeminen ottamatta huomioon esikäsittelyssä tapahtuneita massahäviöitä:>VIITTAUS KAAVIOON>P3% = 100 - (P1% + P2%);P1% ensimmäisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus;P2% toisen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus;P3% kolmannen puhtaan kuivan komponentin prosenttiosuus;m1 ensimmäisen komponentin puhdas kuiva massa;m2 toisen komponentin puhdas kuiva massa;m1 kolmannen komponentin puhdas kuiva massa.II.9.2 Komponenttien prosenttiosuuksien laskeminen sovittuine lisineen ja korjauskertoimineen, joiden avulla tarvittaessa kompensoidaan esikäsittelyn aikana tapahtuneet massahäviöt, selostetaan I.8.2 kohdassa.III KOLMEN TEKSTIILIKUIDUN SEKOITTEISIIN SOVELLETTAVA KVANTITATIIVINEN ANALYYSI KÄSIN TEHTÄVÄN JA KEMIALLISEN EROTTELUN AVULLAJos suinkin mahdollista, käytetään käsin tehtävää erottelua ottaen huomioon eri komponenttien osuudet, ennen kuin siirrytään yksittäisten komponenttien kemialliseen käsittelyyn.IV MENETELMÄN TARKKUUSKunkin kahden tekstiilikuidun sekoitteen analyysimenetelmän kohdalla ilmoitettu tarkkuus on määritetty toistettavuuden perusteella (Katso kahden tekstiilikuidun sekoitteisiin sovellettavia tiettyjä kvantitatiivisia analyysejä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin liite II).Toistettavuus tarkoittaa luotettavuutta eli testaajien eri laboratorioissa tai eri aikoina saamien tulosten keskinäistä vastaavuutta kokeissa, joissa käytetään samaa menetelmää ja identtisestä homogeenisesta sekoitteesta otettuja näytteitä.Toistettavuus ilmoitetaan tulosten varmuusrajoina todennäköisyyden ollessa 95 prosenttia.Tämä tarkoittaa, että eri laboratorioissa tehtyjen analyysisarjojen tulosten välinen poikkeama ylittää rajat vain 5 tapauksessa 100:sta, edellyttäen että menetelmää sovelletaan oikein ja analysoitava sekoite on molemmissa sarjoissa identtinen ja homogeeninen.Kolmen tekstiilikuidun sekoitteiden analyysimenetelmien tarkkuus määritetään soveltamalla niissä kahta tekstiilikuitua sisältävän sekoitteen analyysimenetelmissä ilmoitettuja arvoja, joita on käytetty kolmea tekstiilikuitua sisältävien sekoitteiden analysointiin.Kun tiedetään, että kolmen tekstiilikuidun sekoitteiden neljässä vaihtoehtoisessa kvantitatiivisessa analyysisovelluksessa edellytetään kahta liuotuskertaa (jolloin kolmessa ensimmäisessä sovelluksessa käytetään kahta erillistä näytettä ja neljännessä yhtä) ja jos oletetaan, että E1 ja E2 ilmaisevat mainittuihin kahta tekstiilikuitua sisältäviin sekoitteisiin sovellettavia analyysimenetelmän tarkkuuksia, kutakin kuitukomponenttia koskevien tulosten tarkkuus saadaan seuraavasta taulukosta:>TAULUKON PAIKKA>Jos käytetään neljättä sovellusta, tarkkuus voi osoittautua heikommaksi kuin edellä selostettu laskentamenetelmä edellyttää, mikä johtuu ensimmäisen reagenssin vaikutuksesta jäännökseen, joka koostuu komponenteista b ja c. Tämän vaikutuksen arviointi on erittäin vaikeaa.V KOESELOSTEV.1 Ilmoitetaan analyysissa käytetty sovellus tai sovellukset, menetelmät, reagenssit ja korjauskertoimet.V.2 Annetaan erityisistä esikäsittelyistä yksityiskohtaiset tiedot (katso I.6 kohta).V.3 Esitetään yksittäiset tulokset sekä aritmeettinen keskiarvo yhden desimaalin tarkkuudella.V.4 Mahdollisuuksien mukaan ilmoitetaan kunkin komponentin osalta myös menetelmän tarkkuus, joka lasketaan IV jakson taulukon mukaan.>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>(1) d:n arvot on ilmoitettu kahden komponentin kuitusekoitteiden analyysimenetelmiä koskevien direktiivien vastaavissa jaksoissa.(2) d3 on mahdollisuuksien mukaan määritettävä etukäteen kokeellisesti.LIITE IIESIMERKKEJÄ TIETTYJEN KOLMEN TEKSTIILIKUIDUN SEKOITTEIDEN ERIKOMPONENTTIEN PROSENTUAALISTEN OSUUKSIEN LASKEMISESTA KÄYTETTÄESSÄ LIITTEESSÄ I OLEVASSA I.8.1 KOHDASSA SELOSTETTUJA MENETELMIÄTarkastellaan kuitusekoitetta, jonka on todettu kvalitatiivisessa analyysissa sisältävän kolmea komponenttia: 1. karstattua villaa, 2. nailonia (polyamidia) ja 3. valkaisematonta puuvillaa.SOVELLUS 1Sovellus 1, jossa käytetään kahta erillistä näytettä ja jossa ensimmäinen komponentti (a = villa) poistetaan liuottamalla ensimmäisestä näytteestä ja toinen komponentti (b = polyamidi) toisesta, antaa tulokseksi:1. Ensimmäisen näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen (m1) = 1,6000 g2. Jäännöksen kuiva massa alkalisella natriumhypokloriitilla suoritetun käsittelynjälkeen (polyamidi + puuvilla) (r1) = 1,4166 g3. Toisen näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen (m2) = 1,8000 g4. Jäännöksen kuiva massa muurahaishapolla suoritetun käsittelyn jälkeen(villa + puuvilla) (r2) = 0,9000 gNatriumhypokloriittikäsittely ei aiheuta massahäviöitä polyamidissa, kun taas valkaisemattoman puuvillan massahäviö on 3 prosenttia, joten d1 = 1,0 ja d2 = 1,03.Muurahaishappokäsittely ei aiheuta massahäviöitä villassa tai valkaisemattomassa puuvillassa, joten d3 ja d4 = 1,0.Jos kemiallisessa analyysissa saadut arvot ja korjauskertoimet sijoitetaan liitteessä I olevassa I.8.1.1 kohdassa annettuihin kaavoihin, saadaan:>VIITTAUS KAAVIOON>P3% (puuvilla) = 100  P (10,30 + 50,00) ) = 39,70Puhtaiden kuivien komponenttien prosenttiosuudet sekoitteessa ovat:Villa 10,30 prosenttiaPolyamidi 50,00 prosenttiaPuuvilla 39,70 prosenttiaNämä prosenttiluvut on korjattava liitteessä I olevassa I.8.2 kohdassa annetuilla kaavoilla, joiden avulla otetaan huomioon sovitut kosteuslisät ja esikäsittelyssä tapahtuvat massahäviöt.Tekstiilien nimityksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin liitteen II mukaiset sovitut kosteuslisät ovat: karstattu villa 17,0 prosenttia, polyamidi 6,25 prosenttia ja puuvilla 8,5 prosenttia, lisäksi valkaisemattoman puuvillan massahäviö petrolieetterillä ja vedellä tapahtuvassa esikäsittelyssä on 4 prosenttia. Siten:>VIITTAUS KAAVIOON>P3A % (puuvilla) = 100  P (10,97 + 48,37) = 40,66Langan koostumus on sen vuoksi:Polyamidi 48,4 prosenttiaPuuvilla 40,6 prosenttiaVilla 11,0 prosenttia100,0 prosenttiaSOVELLUS 4Seuraavassa tarkastellaan tekstiilikuitusekoitetta, jonka on todettu kvalitatiivisessa analyysissa sisältävän kolmea komponenttia: karstattua villaa, viskoosia ja valkaisematonta puuvillaa.Oletetaan, että sovellus 4, jossa yhdestä näytteestä poistetaan peräkkäin kaksi komponenttia, antaa tulokseksi:1. Näytteen kuiva massa esikäsittelyn jälkeen (m1) = 1,6000 g2. Jäännöksen kuiva massa alkalisella natriumhypokloriitillasuoritetun ensimmäisen käsittelyn jälkeen (viskoosi + puuvilla) (r1) = 1,4166 g3. Jäännöksen kuiva massa jäännöksen r1 sinkkikloridilla/muurahais-hapolla suoritetun toisen käsittelyn jälkeen (puuvilla) (r2) = 0,6630 gKäsittely alkalisella natriumhypokloriitilla ei aiheuta massahäviöitä viskoosissa, kun taas valkaisemattoman puuvillan massahäviö on 3 prosenttia, joten d1 = 1,0 ja d2 = 1,03.Sinkkikloridi/muurahaishappokäsittelyn seurauksena puuvillan massa kasvaa 4 prosenttia, joten d3 = (1,03 × 0,96) = 0,9888, pyöristettynä 0,99. (d3 on kolmannen komponentin massahäviön tai -lisäyksen korjauskerroin ensimmäisessä ja toisessa reagenssissa).Jos kemiallisessa analyysissa saadut arvot ja korjauskertoimet sijoitetaan liitteessä I olevassa I.8.1.4 kohdassa annettuihin kaavoihin, saadaan:P2% (viskoosi) = >NUM>1,0 × 1,4166>DEN>1,6000 × 100  P >NUM>1,0>DEN>1,03 × 40,98 = 48,75 %P3% (puuvilla) = >NUM>0,99 × 0,6630>DEN>1,6000 × 100 = 41,02 %P1% (villa) = 100  P (48,75 + 41,02) = 10,23 %Kuten sovelluksen 1 yhteydessä osoitettiin, nämä prosenttiluvut on korjattava liitteessä I olevassa I.8.2 kohdassa annetuilla kaavoilla:>VIITTAUS KAAVIOON>P3A% (puuvilla) = 100  P (10,57 + 48,65) = 40,78 %Sekoitteen koostumus on:Viskoosi 48,6 prosenttiaPuuvilla 40,8 prosenttiaVilla 10,6 prosenttia100,0 prosenttia>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>LIITE IIITAULUKKO TYYPILLISISTÄ KOLMEN TEKSTIILIKUIDUN SEKOITTEISTA, JOTKA VOIDAAN ANALYSOIDA KAHDEN TEKSTIILIKUIDUN SEKOITTEISIIN SOVELLETTAVIEN YHTEISÖN ANALYYSIMENETELMIEN AVULLA(Esimerkkitarkoituksessa)>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31993L0029

Neuvoston direktiivi 93/29/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamisesta

Virallinen lehti nro L 188 , 29/07/1993 s. 0001 - 0010 Suomenk. erityispainos Alue 7 Nide 4 s. 0207  Ruotsink. erityispainos Alue 7 Nide 4 s. 0207

NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/29/ETY,annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993,kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamisestaEUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/61/ETY (),ottaa huomioon komission ehdotuksen (),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (),sekä katsoo, ettäsisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palveluiden ja pääoman vapaa liikkuvuus taataan; tätä tarkoitusta varten on säädettävä aiheellisista toimenpiteistä,kaikissa jäsenvaltioissa kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen on hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamisen osalta täytettävä tietyt pakollisin vaatimuksin vahvistetut tekniset ominaisuudet, jotka eroavat jäsenvaltioittain; näiden vaatimusten erilaisuus haittaa yhteisön sisäistä kauppaa,tällaiset sisämarkkinoiden toiminnan esteet voidaan poistaa, jos kaikki jäsenvaltiot antavat samat vaatimukset kansallisten säännöstensä sijasta,on tarpeen laatia yhdenmukaistetut vaatimukset kaksi- ja kolmipyöräisten moottoriajoneuvojen hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamiselle, jotta direktiivissä 92/61/ETY säädetyt tyyppihyväksyntä- ja osan tyyppihyväksyntämenettelyt voidaan ottaa käyttöön jokaisen tällaisen ajoneuvotyypin osalta,tällä alalla ehdotetun toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi tässä direktiivissä tarkoitetut yhteisön toimenpiteet ovat tarpeellisia, peräti välttämättömiä, vahvistetun tavoitteen eli ajoneuvotyypin yhteisön tyyppihyväksynnän saavuttamiseksi; yksittäiset jäsenvaltiot eivät erikseen voi saavuttaa sitä riittävässä määrin, jayhteisöön kuulumattomien maiden markkinoille pääsyn helpottamiseksi näyttää tarpeelliselta luoda vastaavuus tämän direktiivin ja säännön N:o 60 ECE/ONU vaatimusten välille,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkien direktiivin 92/61/ETY 1 artiklassa määriteltyjen ajoneuvotyyppien hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamiseen.2 artikla Kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamisen osalta osan tyyppihyväksynnän antamismenettely ja näiden ajoneuvojen vapaan liikkumisen edellytykset vahvistetaan direktiivin 92/61/ETY II ja III luvussa.3 artikla Tunnustetaan direktiivin 92/61/ETY 11 artiklan mukaisesti tämä direktiivi ja sääntö N:o 60 ECE/ONU (asiakirja E/ECE/TRANS/505 - Add.59) vaatimuksiltaan vastaaviksi.Osan tyyppihyväksynnän antamisesta vastaavien jäsenvaltioiden viranomaisten on hyväksyttävä edellä mainitun säännön N:o 60 vaatimusten mukaisesti annetut osan tyyppihyväksynnät sekä osan tyyppihyväksyntämerkit tämän direktiivin vaatimusten mukaisesti annettujen vastaavien osan tyyppihyväksyntöjen sijasta.4 artikla Tämä asetus voidaan muuttaa direktiivin 70/156/ETY 13 artiklan () mukaisesti:- 3 artiklassa tarkoitetun säännön ECE/ONU muutosten ottamiseksi huomioon,- liitteen mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen.5 artikla 1. Jäsenvaltioiden on viimeistään 14 päivänä joulukuuta 1994 annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.Jäsenvaltiot eivät ensimmäisessä alakohdassa mainitusta päivämäärästä alkaen saa kieltää hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamiseen liittyvistä syistä tämän direktiivin mukaisten ajoneuvojen ensimmäistä kertaa liikkeelle laskemista.Niiden on sovellettava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja säännöksiä 14 päivästä kesäkuuta 1995.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.6 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 14 päivänä kesäkuuta 1993.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. TRØJBORG() EYVL N:o L 225, 10.8.1992, s. 72() EYVL N:o C 293, 9.11.1992, s. 5() EYVL N:o C 21, 25.1.1993, s. 96 jaEYVL N:o C 150, 31.5.1993() EYVL N:o C 73, 15.3.1993, s. 22() EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/53/ETY (EYVL N:o L 225, 10.8.1992, s. 1).LIITE I KAKSI- JA KOLMIPYÖRÄISTEN AJONEUVOJEN OSAN TYYPPIHYVÄKSYNTÄÄN LIITTYVÄT HALLINTALAITTEIDEN, ILMAISIMIEN JA OSOITTIMIEN TUNNISTAMISTA KOSKEVAT VAATIMUKSET1 MÄÄRITELMÄTTässä direktiivissä tarkoitetaan:1.1 "hallintalaitteella" kuljettajan ohjaamaa ajoneuvon osaa, jolla muutetaan ajoneuvon tai sen jonkin osan tilaa tai toimintaa;1.2 "ilmaisimella" signaalia, joka osoittaa laitteen käynnistymisen, toiminnan tai varoittavan tai virheellisen toimintatilan tai toimimatta jäämisen;1.3. "osoittimella" laitetta, joka antaa tietoja järjestelmän tai osajärjeselmän moitteettomasta toiminnasta tai toimintatilasta, esimerkiksi nesteen määrästä;1.4 "tunnuksella" merkkiä, jonka avulla hallintalaite, ilmaisin tai osoitin on tunnistettavissa.2 VAATIMUKSET2.1 TunnistaminenJäljempänä 2.1.5 kohdassa tarkoitetut hallintalaitteet, ilmaisimet ja osoittimet, silloin kun niitä on asennettu ajoneuvoon, on tunnistettava seuraavien määräysten mukaisesti.2.1.1 Tunnusten on erotuttava selkeästi taustasta joko vaaleana tummasta tai tummana vaaleasta taustasta.2.1.2 Tunnus on asetettava tunnistettavaan hallintalaitteeseen tai hallintalaitteen ilmaisimeen tai niiden välittömään läheisyyteen. Jos se ei ole mahdollista, tunnus ja hallintalaite tai ilmaisin on liitettävä yhteen yhtäjaksoisella viivalla, joka on niin lyhyt kuin mahdollista.2.1.3 Kaukovalaisimia esittävät samansuuntaiset, vaakasuorat valonsäteet ja lähivalaisimia samansuuntaiset, alaspäin suuntautuvat valonsäteet.2.1.4 Seuraavilla optisissa ilmaisimissa käytettävillä väreillä on oltava seuraava merkitys:  P punainen: vaara,  P ruskeankeltainen: varoitus,  P vihreä: turvallisuus. Sininen väri on varattava yksinomaan kaukovalaisimien ilmaisimiin.2.1.5 Tunnusten kuvaus ja tunnistaminenKuva 1Valaisimien hallintalaite  P KaukovalaisimetIlmaisimen väri: sininenKuva 2Valaisimien hallintalaite  P LähivalaisimetIlmaisimen väri: vihreäKuva 3SuuntavalaisinIlmaisimen väri: vihreäKuva 4HätävilkkuKaksi mahdollisuutta: P sivulle asetettu kuvatunnus Ilmaisimen väri: punainen tai P samanaikainen toiminta suuntavalaisimien kanssa (kuvan 3 kaksi nuolta)Kuva 5Käsikäyttöinen rikastinIlmaisimen väri: ruskeankeltainenKuva 6ÄänimerkinantolaiteKuva 7Polttoaineen määräIlmaisimen väri: ruskeankeltainenKuva 8Moottorin jäähdytysnesteen lämpötilaIlmaisimen väri: punainenKuva 9Akun latausIlmaisimen väri: punainenKuva 10ÖljynpaineIlmaisimen väri: punainenKuva 11Etusumuvalo ()Ilmaisimen väri: vihreäKuva 12Takasumuvalo ()Ilmaisimen väri: ruskeankeltainenKuva 13Dieselmoottorin sytyttimentai pysäyttimenhallintalaite "pois käytöstä"-asennossaKuva 14Dieselmoottorin sytyttimentai pysäyttimenhallintalaite "käytössä"-asennossaKuva 15Valaisimien pääkytkinIlmaisimen väri: vihreäKuva 16Valaisimien pääkytkin(voi olla yhdistettynä etu- taitakavalaisimien hallintalaitteeseen)Ilmaisimen väri: vihreäKuva 17SeisontavalaisimetIlmaisimen väri: vihreäKuva 18"Vaihde vapaalla"-ilmaisinIlmaisimen väri: vihreäKuva 19Sähköinen käynnistinHuomautuksia() Tunnuksen sisus voi olla kokonaan tumma.() Tunnuksen tumma osa voidaan korvata sen ääriviivoilla; tässä piirroksessa valkoisena näkyvän osan on silloin oltäva kokonään tumma.() Jos yhtä hallintalaitetta käytetään etu- ja takasumuvaloille, tunnuksena on oltava tunnus "etusumuvalo".LisäysEdellä 2.1.5 kohdassa esitettyjen tunnusten perusmallin rakenneKuva 1PerusmalliPerusmallin koostumus:1. perusruutu, jonka sivunpituus on 50 mm; sivu vastaa perusmallin nimellismittaa "a";2. halkaisijaltaan 56 mm:n perusympyrä, jonka pinta-ala on likimain sama kuin perusruudun (1);3. toinen, perusruudun (1) sisällä oleva ympyrä, jonka halkaisija on 50 mm;4. toinen ruutu, jonka kulmat koskettavat perusympyrää (2) ja jonka sivut ovat perusruudun (1) sivujen suuntaiset;5. ja 6. kaksi pinta-alaltaan perusruudun (1) kokoista suorakulmiota; niiden sivut ovat toistensa suhteen kohtisuorassa ja lävistävät perusruudun symmetrisesti sen vastakkaisilta puolilta;7. kolmas ruutu, jonka sivut lävistävät perusruudun (1) ja perusympyrän (2) leikkauspisteet 45o:n kulmassa ja määräävät perusruudun suurimmat vaaka- ja pystyulottuvuudet;8. epäsäännöllinen kahdeksankulmio, jonka muodostavat ruudun (7) sivuihin nähden 30o:n kulmassa olevat viivat.Perusmalli asetetaan 12,5 mm:n kokoiselle ruutuverkolle niin, että se on yhteneväinen perusruudun (1) kanssa.LIITE II Lisäys 1Ilmoituslomake kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamisesta(Liitetään osan tyyppihyväksyntähakemukseen, jos se esitetään erillään ajoneuvon tyyppihyväksyntähakemuksesta.)Järjestysnumero (hakijan antama) Kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamista koskevassa osan tyyppihyväksyntähakemuksessa on eriteltävä tiedot, jotka esitetään direktiivin 92/61/ETY liitteessä II olevan A osan kohdassa: P 0.1 P 0.2 P 0.4-0.6.Lyhyt kuvaus ajoneuvosta kuljettajan ohjaamien hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamisen osalta.Lisäys 2Viranomaisen nimiOsan tyyppihyväksyntätodistus kaksi- tai kolmipyöräisen moottoriajoneuvotyypin hallintalaitteiden, ilmaisimien ja osoittimien tunnistamisestaMALLI :n teknisen tutkimuslaitoksen seloste N:o päiväys Osan tyyppihyväksyntänumero Laajennusnumero 1. Ajoneuvon merkki 2. Ajoneuvotyyppi ja mahdolliset vaihtoehdot ja muunnokset 3. Valmistajan nimi ja osoite 4. Valmistajan edustajan nimi ja osoite (tarvittaessa) 5. Päivä, jona ajoneuvo toimitettiin testattavaksi 6. Osan tyyppihyväksyntä annettu/evätty ().7. Paikka 8. Päiväys 9. Allekirjoitus