Avis juridique important

|

31996L0071

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/71/EY, annettu 16 päivänä joulukuuta 1996, palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon

Virallinen lehti nro L 018 , 21/01/1997 s. 0001 - 0006

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/71/EY,annettu 16 päivänä joulukuuta 1996,palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan ja 66 artiklan,ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä (3),sekä katsovat, että1) perustamissopimuksen 3 artiklan c alakohdan nojalla henkilöiden ja palvelujen vapaata liikkuvuutta rajoittavien esteiden poistaminen jäsenvaltioiden väliltä on yksi yhteisön tavoitteista,2) perustamissopimuksessa kielletään palveluja tarjottaessa kansalaisuuteen tai asuinpaikkaan perustuvat rajoitukset siirtymäkauden päätyttyä,3) sisämarkkinat muodostavat toteutuessaan dynaamisen toimintaympäristön jäsenvaltioiden väliselle palvelujen tarjoamiselle innostamalla yhä useampia yrityksiä lähettämään työntekijöitä tilapäisiin työtehtäviin muun kuin sen jäsenvaltion alueelle, jossa he tavallisesti työskentelevät,4) palvelujen tarjoaminen voi käsittää joko yrityksen omaan lukuunsa ja omalla johdollaan suorittaman työn yrityksen ja palvelujen vastaanottajan välillä tehdyn sopimuksen mukaisesti tai palkattujen työntekijöiden asettamisen toisen yrityksen käyttöön julkisella tai yksityisellä sektorilla,5) tällainen palvelujen tarjoamisen edistäminen valtioiden välillä edellyttää vilpitöntä kilpailua ja toimenpiteitä työntekijöiden oikeuksien varmistamiseksi,6) työsuhteen muuttumisesta ylikansalliseksi aiheutuu työsuhteeseen sovellettavaa lainsäädäntöä koskevia ongelmia; osapuolten edun mukaisesti olisi määrättävä tällaiseen työsuhteeseen sovellettavista työehdoista ja työoloista,7) sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta lainsäädännöstä Roomassa 19 päivänä kesäkuuta 1980 tehty yleissopimus (4), jonka kaksitoista jäsenvaltiota on allekirjoittanut, tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 1991 useimmissa jäsenvaltioissa,8) kyseisen yleissopimuksen 3 artiklassa määrätään pääsääntönä osapuolten vapaudesta valita sovellettava lainsäädäntö; jos valintaa ei ole tehty, sopimusta koskee 6 artiklan 2 kohdan mukaan sen maan lainsäädäntö, jossa työntekijä tavallisesti tekee työsopimuksen mukaista työtään, vaikka hän on tilapäisesti lähetettynä työhön toiseen maahan, tai jos työntekijä ei tavallisesti tee työtään vain yhdessä ainoassa maassa, sopimusta koskee sen maan lainsäädäntö, jossa työntekijän palkannut toimipaikka sijaitsee, jollei kaikki olosuhteet huomioon ottaen työsopimus liity tätä läheisemmin toiseen maahan, missä tapauksessa sovelletaan tämän maan lainsäädäntöä,9) kyseisen yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaan osapuolten tekemä valinta sovellettavasta lainsäädännöstä ei saa jättää työntekijää vaille sen lainsäädännön pakottavien säännösten takaamaa suojelua, jota kyseisen artiklan 2 kohdan nojalla sovelletaan silloin, kun valintaa ei ole tehty,10) kyseisen yleissopimuksen 7 artiklassa määrätään, että tietyin edellytyksin voidaan saattaa sovellettavaksi ilmoitetun lainsäädännön kanssa samanaikaisesti voimaan toisen valtion pakottavat säännökset, erityisesti sen jäsenvaltion lainsäädännön, jonka alueelle työntekijä on tilapäisesti lähetettynä,11) kyseisen yleissopimuksen 20 artiklassa tarkoitetun yhteisöoikeuden ensisijaisuusperiaatteen mukaisesti yleissopimuksessa ei rajoiteta niiden säännösten soveltamista, joilla erityiskysymyksissä vahvistetaan sopimusvelvoitteita koskevat lainvalintasäännöt ja jotka sisältyvät tai tulevat sisältymään Euroopan yhteisöjen toimielinten antamiin säädöksiin taikka näitä säädöksiä täytäntöönpantaessa yhdenmukaistettuihin kansallisiin lainsäädäntöihin,12) yhteisöoikeus ei estä jäsenvaltioita ulottamasta lainsäädäntönsä soveltamisalaa tai työmarkkinaosapuolten tekemiä työehtosopimuksia koskemaan kaikkia alueellaan työskenteleviä palkattuja työntekijöitä, tilapäiset mukaan lukien, vaikka työnantaja olisikin sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon; yhteisöoikeudessa ei kielletä jäsenvaltioita varmistamasta näiden sääntöjen noudattamista aiheellisin keinoin,13) jäsenvaltioiden lainsäädännöt on sovitettava yhteen sellaisten vähimmäissuojaa koskevien pakottavien ydinsääntöjen säätämiseksi, joita työnantajien on vastaanottajavaltiossa noudatettava lähettäessään työntekijöitä tilapäisesti työhön sen jäsenvaltion alueelle, jossa palvelua tarjotaan; tällainen yhteensovittaminen voidaan varmistaa vain yhteisöoikeuden avulla,14) näiden selkeästi määriteltyjen suojelua koskevien sääntöjen "kovan ytimen" on oltava palvelujen tarjoajaa velvoittava riippumatta siitä kuinka kauan työntekijä on lähetettynä muualle,15) olisi säädettävä, että tietyissä tarkasti määritellyissä, hyödykkeen kokoamista ja/tai asennusta koskevissa tapauksissa ei sovelleta vähimmäispalkkoja ja palkallisen vuosiloman vähimmäiskestoa koskevia säännöksiä,16) lisäksi olisi varmistettava tietty jousto sovellettaessa vähimmäispalkkoja ja palkallisen vuosiloman vähimmäiskestoa koskevia säännöksiä; jos työkomennus kestää enintään yhden kuukauden, jäsenvaltiot voivat tietyin edellytyksin poiketa vähimmäispalkkoja koskevista säännöksistä tai säätää poikkeusmahdollisuudesta työehtosopimuksin; jos suoritettava työ on laajuudeltaan vähäinen, jäsenvaltiot voivat poiketa vähimmäispalkoista ja palkallisen vuosiloman vähimmäiskestoa koskevista säännöksistä,17) vastaanottajamaassa voimassa olevat vähimmäissuojaa koskevat pakottavat säännöt eivät saa estää työntekijöille edullisempien työehtojen ja -olojen soveltamista,18) on noudatettava periaatetta, jonka mukaan yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneet yritykset eivät saa suotuisampaa kohtelua kuin jäsenvaltion alueelle sijoittautuneet yritykset,19) tämä direktiivi ei velvoita oikeudellisesti tunnustamaan tilapäistyövoimaa välittäviä yrityksiä, eikä se estä jäsenvaltioita soveltamasta alueellaan työvoiman vuokrausta koskevaa lainsäädäntöään sellaisiin yrityksiin, jotka eivät ole sijoittautuneet jäsenvaltioiden alueelle, mutta jotka palveluja tarjotessaan harjoittavat toimintaansa jäsenvaltioiden alueella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön säännösten soveltamista,20) tämä direktiivi ei vaikuta yhteisön kolmansien maiden kanssa tekemiin sopimuksiin eikä kolmansien maiden palvelujen tarjoajien pääsyä jäsenvaltioiden alueelle koskeviin jäsenvaltioiden lakeihin; tämä direktiivi ei myöskään rajoita kolmansien maiden kansalaisten maahantulon, siellä oleskelun ja työnteon edellytyksiä koskevaa kansallista lainsäädäntöä,21) sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1408/71 (5) vahvistetaan sosiaaliturvaetuuksiin ja -maksuihin sovellettavat säännökset,22) tämä direktiivi ei rajoita ammatillisten etujen puolustamiseen liittyviä kollektiivisia toimia koskevaa jäsenvaltioiden lainsäädäntöä,23) jäsenvaltioiden toimivaltaisten tahojen on oltava keskenään yhteistoiminnassa tätä direktiiviä sovellettaessa; jäsenvaltioiden on säädettävä tai määrättävä asiaankuuluvista toimenpiteistä tämän direktiivin noudattamatta jättämisen osalta,24) on huolehdittava tämän direktiivin moitteettoman soveltamisen varmistamisesta ja määrättävä tätä varten komission ja jäsenvaltioiden välisestä tiiviistä yhteistoiminnasta, ja25) viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin antamisesta komissio tarkastelee uudelleen tämän direktiivin soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä ehdottaakseen tarpeellisia muutoksia,OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaSoveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltioon sijoittautuneisiin yrityksiin, jotka tarjotessaan valtioiden välillä palveluja lähettävät 3 kohdan mukaisesti työntekijöitä työhön toisen jäsenvaltion alueelle.2. Tätä direktiiviä ei sovelleta kauppamerenkulkua harjoittaviin yrityksiin aluksilla työskentelevän henkilökunnan osalta.3. Tätä direktiiviä sovelletaan, kun 1 kohdassa tarkoitetut yritykset toteuttavat jotain seuraavista valtioiden välisistä toimenpiteistä:a) työntekijän lähettäminen työhön yrityksen lukuun ja sen johdolla jäsenvaltion alueelle kyseisen yrityksen ja asianomaisessa jäsenvaltiossa toimivan palvelujen vastaanottajan välillä tehdyn sopimuksen nojalla, jos lähettävän yrityksen ja työntekijän välillä on työsuhde työntekijän lähetettynä olon ajan,taib) työntekijän lähettäminen jäsenvaltion alueelle työkomennukselle yritysryhmään kuuluvaan toimipaikkaan tai yritykseen, jos lähettävän yrityksen ja työntekijän välillä on työsuhde työntekijän lähetettynä olon ajan,taic) kun kyse on tilapäistä työvoimaa välittävästä yrityksestä tai työvoiman vuokrausta harjoittavasta yrityksestä, työntekijän lähettäminen jonkin jäsenvaltion alueelle sijoittautuneen tai siellä toimintaansa harjoittavan yrityksen käyttöön, jos tilapäistä työvoimaa välittävän yrityksen tai työvoiman vuokrausta harjoittavan yrityksen ja työntekijän välillä on työsuhde työntekijän lähetettynä olon ajan.4. Muuhun kuin jäsenvaltioon sijoittautuneet yritykset eivät voi saada suotuisampaa kohtelua kuin jäsenvaltioon sijoittautuneet yritykset.2 artiklaMääritelmä 1. Tässä direktiivissä lähetetyllä työntekijällä tarkoitetaan työntekijää, joka rajoitetun ajan tekee työtään muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella hän tavallisesti työskentelee.2. Tässä direktiivissä työntekijän käsite on sama kuin se, jota sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jonka alueelle työntekijä on lähetetty työhön.3 artiklaTyöehdot ja -olot 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että työsuhteeseen sovellettavasta lainsäädännöstä riippumatta 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut yritykset takaavat jäsenvaltion alueelle työhön lähetetylle työntekijälle jäljempänä tarkoitettujen seikkojen osalta työehdot ja -olot, jotka siinä jäsenvaltiossa, jossa työ suoritetaan, vahvistetaan:- laein, asetuksin tai hallinnollisin määräyksin,ja/tai- 8 kohdassa tarkoitetulla tavalla yleisesti sovellettaviksi julistetuin työehtosopimuksin tai välitystuomioin siltä osin kuin ne koskevat jotain liitteessä tarkoitettua toimintaa:a) enimmäistyöajat ja vähimmäislepoajatb) palkallisten vuosilomien vähimmäiskestoc) vähimmäispalkat, myös ylityökorvaukset; tätä alakohtaa ei sovelleta täydentäviin työeläkejärjestelmiind) erityisesti tilapäistä työvoimaa välittävien yritysten käyttöön asettamia työntekijöitä koskevat ehdote) työturvallisuus, työterveys ja työhygieniaf) raskaana olevien naisten ja äskettäin synnyttäneiden naisten sekä lasten ja nuorten työehtoihin ja -oloihin sovellettavat suojatoimenpiteetg) miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sekä muut syrjintäkieltoa koskevat säännökset.Tässä direktiivissä ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettujen vähimmäispalkkojen käsite määritellään sen jäsenvaltion lainsäädännössä ja/tai kansallisen käytännön mukaan, jonne työntekijä on lähetetty työhön.2. Kun kyse on tavaran ensimmäisestä kokoamis- ja/tai asennustyöstä, joka on olennainen osa tavaran toimitussopimusta ja välttämättömiä toimitetun tavaran saattamiseksi käyttökuntoon ja jonka suorittavat tavaran toimittaneen yrityksen ammatti- ja/tai erikoistyöntekijät, 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b ja c alakohtaa ei sovelleta, jos lähetettynä olon kesto on enintään kahdeksan päivää.Tätä säännöstä ei sovelleta liitteessä mainittuihin rakennusalan toimintoihin.3. Jäsenvaltiot voivat työmarkkinaosapuolia kuultuaan kunkin jäsenvaltion tapojen ja käytäntöjen mukaisesti päättää olla soveltamatta 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan säännöksiä 1 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, jos lähetettynä olon kesto on enintään yksi kuukausi.4. Jäsenvaltiot voivat kansallisen lainsäädäntönsä ja/tai käytäntönsä mukaisesti säätää tai määrätä, että 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdan säännöksistä voidaan poiketa 1 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ja että tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta jäsenvaltion päätöksestä voidaan poiketa yhtä tai useampaa toimialaa koskevan, 8 kohdassa tarkoitetun työehtosopimuksen nojalla, jos lähetettynä olon kesto on enintään yksi kuukausi.5. Jäsenvaltiot voivat 1 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa säätää tai määrätä poikkeuksen myöntämisestä 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b ja c alakohdan säännöksiin suoritettavien töiden vähäisen laajuuden perusteella.Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua mahdollisuutta käyttävien jäsenvaltioiden on vahvistettava yksityiskohtaiset edellytykset, jotka suoritettavien töiden on täytettävä, jotta niitä voidaan pitää "laajuudeltaan vähäisinä".6. Lähetettynä olon kesto lasketaan lähettämisen alusta lukien yhden vuoden viitekaudesta.Vuoden viitekautta laskettaessa otetaan huomioon kaikki mahdolliset aikaisemmat jaksot, joiden aikana kyseisessä työssä on työskennellyt lähetetty työntekijä.7. Mitä 1 ja 6 kohdassa säädetään, ei estä työntekijöille suotuisampien työehtojen soveltamista.Lähetettynä olosta maksettavat lisät katsotaan osaksi vähimmäispalkkaa siltä osin kuin niitä ei makseta korvauksena lähetettynä olosta aiheutuneista tosiasiallisista kustannuksista, kuten matka-, majoitus- tai ruokailukustannuksista.8. Yleisesti sovellettaviksi julistetuilla työehtosopimuksilla tai välitystuomioilla tarkoitetaan työehtosopimuksia tai välitystuomioita, joita kaikkien asianomaista toimialaa tai elinkeinoa edustavien tai kaikkien kyseisten työehtosopimusten tai tuomioiden alueelliseen soveltamisalaan kuuluvien yritysten on noudatettava.Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua työehtosopimusten tai välitystuomioiden yleissitovaksi julistamista koskevaa järjestelmää ei ole, jäsenvaltiot voivat käyttää perustana:- työehtosopimuksia tai välitystuomioita, joilla on yleinen vaikutus kaikkiin asianomaista toimialaa tai elinkeinoa edustaviin ja kyseisten työehtosopimusten tai tuomioiden maantieteelliseen soveltamisalaan kuuluviin samanlaisiin yrityksiin nähdenja/tai- työehtosopimuksia, jotka työmarkkinaosapuolten kansallisella tasolla edustavimmat järjestöt ovat tehneet ja joita sovelletaan kaikkialla jäsenvaltion alueella,jos niiden soveltaminen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin yrityksiin tämän artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittujen asioiden osalta takaa näiden yritysten ja muiden tässä alakohdassa tarkoitettujen ja samanlaisessa asemassa olevien yritysten yhdenvertaisen kohtelun.Kohtelu on tämän artiklan mukaisesti yhdenvertaista, jos:- samanlaisessa tilanteessa olevilla kansallisilla yrityksillä on asianomaisessa toimipaikassa tai asianomaisella toimialalla 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainituissa asioissa samat velvoitteet kuin yrityksillä, jotka lähettävät työntekijöitä työhön,ja- samanlaisessa tilanteessa olevien kansallisten yritysten edellytetään täyttävän kyseiset velvoitteet samoin vaikutuksin.9. Jäsenvaltiot voivat säätää tai määrätä, että 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yritysten on taattava 1 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetuille työntekijöille samat ehdot, joita sovelletaan tilapäisiin työntekijöihin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella työ suoritetaan.10. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita perustamissopimuksen mukaisesti määräämästä tai säätämästä, että kansallisten yritysten ja muiden valtioiden yritysten on yhdenvertaisen kohtelun nojalla noudatettava:- muita kuin 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittuja seikkoja koskevia työehtoja ja -oloja siltä osin kuin kyse on yleiseen järjestykseen (ordre public) liittyvistä säännöksistä- 8 kohdassa tarkoitetuissa työehtosopimuksissa tai välitystuomioissa vahvistettuja ja muita kuin liitteessä tarkoitettuja toimintoja koskevia työehtoja ja -oloja.4 artiklaYhteistyö tietojen toimittamisessa 1. Jäsenvaltioiden on nimettävä tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten kansallisen lainsäädäntönsä ja/tai käytäntönsä mukaisesti yksi tai useampi yhteysvirasto taikka yksi tai useampi toimivaltainen kansallinen taho.2. Jäsenvaltioiden on säädettävä tai määrättävä yhteistyöstä niiden viranomaisten kesken, jotka kansallisen lainsäädännön mukaan ovat toimivaltaisia valvomaan 3 artiklassa tarkoitettuja työehtoja ja -oloja. Tähän yhteistyöhön kuuluu erityisesti vastaaminen kyseisten viranomaisten perusteltuihin keskinäisiin tiedonsaantipyyntöihin, jotka koskevat valtiosta toiseen tapahtuvaa työntekijöiden käyttöön asettamista, myös ilmeisiä väärinkäytöksiä tai mahdollisesti laitonta valtioiden välillä harjoitettua toimintaa.Komissio ja ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut viranomaiset toimivat kiinteässä yhteistyössä 3 artiklan 10 kohdassa mahdollisesti ilmenevien vaikeuksien tutkimiseksi.Keskinäistä hallinnollista apua annetaan maksuitta.3. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta 3 artiklassa tarkoitettuja työehtoja ja -oloja koskevat tiedot olisivat yleisesti saatavilla.4. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle 1 kohdassa tarkoitetut yhteysvirastot ja/tai toimivaltaiset tahot.5 artiklaToimenpiteet Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet tapauksissa, joissa tätä direktiiviä ei noudateta.Jäsenvaltioiden on valvottava erityisesti, että työntekijöillä ja/tai heidän edustajillaan on käytettävissään asianmukaiset menettelyt tässä direktiivissä säädettyjen velvoitteiden täyttämiseksi.6 artiklaTuomioistuimen toimivalta Edellä 3 artiklassa taattujen työehtoja ja -oloja koskevien oikeuksien toteuttamiseksi voidaan nostaa kanne siinä jäsenvaltiossa, jonka alueelle työntekijä on tai oli lähetetty työhön, sanotun kuitenkaan rajoittamatta oikeutta tarvittaessa nostaa jossain toisessa valtiossa kanne voimassa olevien tuomioistuimen toimivaltaa koskevien kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti.7 artiklaTäytäntöönpano Jäsenvaltioiden on annettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 16 päivänä joulukuuta 1999. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.8 artiklaKomission suorittama uudelleentarkastelu Viimeistään 16 päivänä joulukuuta 2001 komissio tarkastelee uudelleen tämän direktiivin soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä tehdäkseen tarvittaessa neuvostolle ehdotukset tarpeellisista muutoksista.9 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 16 päivänä joulukuuta 1996.Euroopan parlamentin puolestaK. HÄNSCHPuhemiesNeuvoston puolestaI. YATESPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 225, 30.8.1991, s. 6 ja EYVL N:o C 187, 9.7.1993, s. 5.(2) EYVL N:o C 49, 24.2.1992, s. 41.(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 10 päivänä helmikuuta 1993 (EYVL N:o C 72, 15.3.1993, s. 78), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 3 päivänä kesäkuuta 1996 (EYVL N:o C 220, 29.7.1996, s. 1) ja Euroopan parlamentin päätös tehty 18 päivänä syyskuuta 1996 (EYVL N:o C 320, 28.10.1996, s. 73) sekä neuvoston päätös tehty 24 päivänä syyskuuta 1996.(4) EYVL N:o L 266, 9.10.1980, s. 1.(5) EYVL N:o L 149, 5.7.1971, s. 2, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 3096/95 (EYVL N:o L 335, 30.12.1995, s. 10).LIITE Edellä 3 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut toiminnot sisältävät kaikki rakennusalan työt, jotka koskevat varsinaista rakentamista, korjaamista, kunnostamista, rakenteiden muuttamista tai hajottamista ja erityisesti seuraavia töitä:1) Kaivaminen2) Maansiirto3) Varsinainen rakentaminen4) Valmisosien asentaminen ja purkaminen5) Perustyöt tai varustaminen6) Muutostyöt7) Kunnostaminen8) Korjaaminen9) Purkaminen10) Hajottaminen11) Kunnossapito12) Huolto, maalaus ja puhdistus13) Peruskorjaus.


Avis juridique important

|

31996L0035

Neuvoston direktiivi 96/35/EY, annettu 3 päivänä kesäkuuta 1996, vaarallisten aineiden maakuljetusten turvallisuusneuvonantajan nimeämisestä ja ammatillisesta pätevyydestä

Virallinen lehti nro L 145 , 19/06/1996 s. 0010 - 0015

NEUVOSTON DIREKTIIVI 96/35/EY,annettu 3 päivänä kesäkuuta 1996,vaarallisten aineiden maakuljetusten turvallisuusneuvonantajan nimeämisestä ja ammatillisesta pätevyydestä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen (3),sekä katsoo, ettäkansalliset ja kansainväliset vaarallisten aineiden kuljetukset ovat vuosien kuluessa lisääntyneet huomattavasti, mikä lisää onnettomuusriskejä,osa vaarallisten aineiden kuljetusten alalla tapahtuneista onnettomuuksista on voinut aiheutua siitä, että näihin kuljetuksiin liittyvien riskien tuntemus on riittämätön,yhtenäisten kuljetusmarkkinoiden luomiseksi on tarpeen toteuttaa toimenpiteet tämän kuljetusalan vaarojen paremman ennaltaehkäisyn varmistamiseksi,toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/391/ETY (4) ei sisällä toimenpiteitä vaarallisten aineiden kuljetusvaarojen estämiseksi,olisi vaadittava vaarallisten aineiden kuljetusyhtiöiltä sekä tämän alan kuljetuksiin liittyviä kuormaus- ja purkamistoimia suorittavilta yhtiöiltä, että ne noudattavat vaarallisten aineiden kuljetuksiin sisältyvien vaarojen torjumista koskevia sääntöjä riippumatta siitä, onko kyse kuljetuksesta teitse, rautateitse tai sisävesitse; tämän tavoitteen saavuttamisen helpottamiseksi olisi säädettävä asianmukaisen ammatillisen koulutuksen saaneen turvallisuusneuvonantajan nimeämisestä vaarallisten aineiden kuljetuksia varten,neuvonantajan ammatillisen koulutuksen tavoitteena on oltava näihin kuljetuksiin sovellettavien keskeisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten tunteminen,olisi tarpeen, että jäsenvaltiot antavat ammattikoulutusta koskevat vähimmäispuitteet, joiden noudattaminen tarkastetaan kokeessa,olisi tarpeen, että jäsenvaltiot antavat yhteisön mallin mukaisen todistuksen neuvonantajan ammattipätevyyden todistamiseksi, jolloin todistusten haltijat voivat harjoittaa ammattiaan kaikkialla yhteisössä, janeuvonantajien ammattipätevyys edistää käyttäjien edun mukaista palvelun laadun paranemista; tämä osaltaan auttaa vähentämään onnettomuusriskejä, joista voi aiheutua pysyviä ympäristöhaittoja sekä kaikkien vaarallisten aineiden kanssa kosketuksissa olevien henkilöiden terveyttä vaarantavia vakavia vahinkoja,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tavoite Jäsenvaltioiden on toteutettava tässä direktiivissä vahvistettujen edellytysten mukaiset tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vaarallisten aineiden tie-, rautatie- tai sisävesikuljetuksia tai näihin kuljetuksiin liittyviä kuormaus- tai purkamistoimia suorittavat yhtiöt viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2000 nimeävät yhden tai useamman vaarallisten aineiden kuljetuksien turvallisuusneuvonantajan, jonka tehtävänä on avustaa tästä toiminnasta ihmisille, omaisuudelle tai ympäristölle aiheutuvien vaarojen torjunnassa.2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaana) yrityksellä vaarallisten aineiden kuljetusten sekä niiden kuormauksen ja purkamisen alalla toimivia luonnollisia henkilöitä ja oikeushenkilöitä riippumatta siitä, harjoittavatko ne tuloa tuottavaa toimintaa, yhteenliittymiä tai henkilöryhmiä, jotka eivät ole oikeushenkilöitä riippumatta siitä, harjoittavatko ne tuloa tuottavaa toimintaa, sekä kaikkia julkishallinnon elimiä, jotka ovat itse oikeushenkilöitä tai oikeushenkilön alaisia;b) vaarallisten aineiden kuljetuksien neuvonantajalla, jäljempänä `valtuutettu`, henkilöä, jonka yrityksen johto on nimennyt 4 artiklassa määritettyihin tehtäviin ja jolla on 5 artiklassa tarkoitettu todistus;c) vaarallisilla aineilla vaarallisten aineiden tiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/55 EY liitteessä A sellaisiksi määriteltyjä aineita (5);d) kyseisellä toiminnalla vaarallisten aineiden tie-, rautatie- ja sisävesikuljetuksia, lukuun ottamatta kuljetuksia sellaisilla kansallisilla sisävesireiteillä, jotka eivät ole yhteydessä toisten jäsenvaltioiden sisävesireitteihin, tai näihin kuljetuksiin liittyvä kuormaus- tai purkamistoiminta.3 artikla Poikkeukset Jäsenvaltiot voivat säätää, että tätä direktiiviä ei sovelleta yrityksiin,a) joiden vaarallisia aineita koskeva kyseinen toiminta hoidetaan armeijalle kuuluvilla kuljetusvälineillä tai kuljetusvälineillä, joista armeija on vastuussa, taib) joiden kyseiset toimet kunkin kuljetusyksikön osalta koskevat direktiivin 94/55/EY liitteessä B olevien reunanumeroiden 10010 ja 10011 mukaisesti määriteltyjen rajojen mukaisia rajoitettuja määriä, taic) jotka eivät harjoita pääasiallista tai sivutoimista vaarallisten aineiden kuljetustoimintaa tai tällaisiin kuljetuksiin liittyviä kuormaus- tai purkamistoimia, vaan harjoittavat satunnaisesti kansallisia vaarallisten aineiden kuljetuksia tai tällaisiin kuljetuksiin liittyvää kuormaus- tai purkamistoimintaa, jotka voisivat aiheuttaa vaaratilanteita tai saastuttaa vain vähäisessä määrin.4 artikla Valtuutetun tehtävät ja nimeäminen 1. Valtuutettu toimii yhtiön johdon vastuulla tärkeimpänä tehtävänään tutkia keinoja ja edistää toimintaa yhtiön kyseisen toiminnan rajoissa, tarkoituksena mahdollistaa tämän toiminnan harjoittaminen asetuksia ja parhaita mahdollisia turvallisuusolosuhteita noudattaen. Valtuutetun tehtävät määritellään liitteessä I.2. Valtuutetun tehtäviä voi hoitaa myös yrityksen johtaja, muita tehtäviä yrityksessä hoitava henkilö tai yrityksen ulkopuolinen henkilö edellyttäen, että hänellä käytännössä on edellytykset valtuutetun tehtävän hoitamiseen.3. Yrityksen, jota asia koskee, on pyydettäessä ilmoitettava valtuutettunsa henkilötiedot toimivaltaiselle viranomaiselle tai jäsenvaltion tätä varten nimeämälle laitokselle.5 artikla Koulutustodistus 1. Valtuutetulla on oltava yhteisön mallin mukainen todistus, jäljempänä `todistus`, kyseisiä kuljetusmuotoja koskevasta ammatillisesta koulutuksesta. Todistuksen antaa jäsenvaltion tätä varten nimeämä viranomainen tai laitos.2. Todistuksen saamista varten asianomaisella on oltava jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän tutkinnon suorittamisella osoitettu koulutus.3. Koulutuksen keskeisenä tarkoituksena on antaa asianomaiselle riittävä vaarallisten aineiden kuljetuksiin liittyvien vaarojen tuntemus, riittävät tiedot kyseisiä kuljetuksia koskevista laeista, asetuksista ja hallinnollisista määräyksistä sekä liitteessä I määriteltyjen tehtävien riittävä tuntemus.4. Kokeeseen on kuuluttava ainakin liitteessä II olevassa luettelossa tarkoitetut aineet.5. Ammatillisesta koulutuksesta annettava todistus laaditaan liitteessä III olevan mallin mukaisesti.6. Kaikki jäsenvaltiot tunnustavat yhteisön mallin mukaisen todistuksen.6 artikla Todistuksen voimassaoloaika Todistus on voimassa viisi vuotta. Todistuksen voimassaaoloa pidennetään ilman eri toimenpiteitä viidellä vuodella, jos sen haltija on todistuksen viimeisen voimassaolovuoden aikana ottanut osaa lisäkoulutukseen tai läpäissyt toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän valvontakokeen.7 artikla Onnettomuusselostus Kun asianomaisen yrityksen kuljetustoiminnassa tai sen kuormaus- tai purkamistoimien yhteydessä on tapahtunut ihmisille, omaisuudelle tai ympäristölle vaaraa aiheuttanut onnettomuus, valtuutetun on huolehdittava yrityksen johdolle tai tarvittaessa paikalliselle julkishallinnon viranomaiselle annettavan onnettomuusselostuksen laatimisesta saatuaan kaikki tätä varten tarpeelliset tiedot.Nämä selostukset eivät korvaa jäsenvaltioissa muun kansainvälisen, yhteisö- tai kansallisen lainsäädännön nojalla yrityksen johdolta vaadittavia selostuksia.8 artikla Direktiivin mukauttaminen Tarvittavat muutokset tämän direktiivin mukauttamiseksi sen soveltamisalalla tapahtuvaan tieteen ja tekniikan kehitykseen annetaan 9 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen.9 artikla 1. Komissiota avustaa direktiivin 94/55/EY 9 artiklalla perustettu vaarallisten aineiden kuljetuksia käsittelevä komitea, jäljempänä `komitea`, jossa on jäsenvaltioiden edustajat ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja.2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. a) Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.b) Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmessa kuukaudessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä.10 artikla Tämän direktiivin säännöksillä ei rajoiteta työntekijöiden turvallisuutta ja terveyttä koskevien direktiivin 89/391/ETY ja sen soveltamisesta annettujen direktiivien säännösten soveltamista.11 artikla 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1999. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina.12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 3 päivänä kesäkuuta 1996.Neuvoston puolestaT. TREUPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 185, 17.7.1991, s. 5 ja N:o C 233, 11.9.1992, s. 5(2) Lausunto annettu 27 päivänä marraskuuta 1991 (EYVL N:o C 40, 17.2.1992, s. 46).(3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 15 päivänä toukokuuta 1992 (EYVL N:o C 150, 15.6.1992, s. 332), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 6 päivänä lokakuuta 1995 (EYVL N:o C 297, 10.11.1995, s. 13) ja Euroopan parlamentin päätös tehty 17 päivänä tammikuuta 1996 (EYVL N:o C 32, 5.2.1996 s. 49).(4) EYVL N:o L 183, 29.6.1989, s. 1(5) EYVL N:o L 319, 12.12.1994, s. 7LIITE I DIREKTIIVIN 4 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETTU LUETTELO VALTUUTETUN TEHTÄVISTÄ Valtuutetun tehtävänä on erityisesti- tutkia vaarallisten aineiden kuljetuksia koskevien sääntöjen noudattamista,- antaa yritykselle vaarallisten aineiden kuljetustoimintaa koskevia neuvoja,- huolehtia kertomuksen antamisesta vuosittain yrityksen johdolle ja tarvittaessa paikallisille julkishallinnon viranomaisille tämän yrityksen vaarallisten aineiden kuljetuksiin liittyvästä toiminnasta; kertomukset säilytetään viiden vuoden ajan ja ne annetaan pyydettäessä kansallisten viranomaisten käyttöön.Valtuutetun tehtäviin kuuluu muun muassa seuraavien kyseiseen toimintaan liittyvien käytäntöjen ja menettelyjen tutkiminen:- menettelyt kuljetettavien vaarallisten aineiden tunnistamiseen liittyvien sääntöjen noudattamiseksi,- yhtiön käytäntö erityisten kuljetettaviin vaarallisiin aineisiin liittyvien tarpeiden huomioon ottamiseksi vaarallisten aineiden kuljetuksiin tarvittavien välineiden ostojen yhteydessä,- vaarallisten aineiden kuljetuksessa tai kuormaus- tai purkamistoimien yhteydessä käytetyn kaluston tarkastamisen mahdollistavat menettelyt,- että yrityksen asianomainen henkilökunta on saanut tarvittavan koulutuksen ja että tästä koulutuksesta on merkintä asianomaista koskevassa asiakirjavihkossa,- vaarallisten aineiden kuljetusten tai kuormaus- tai purkamistoimien aikana sattuneista, turvallisuudelle vaarallisista mahdollisista onnettomuuksista tai tapaturmista johtuvien kiireellisten menettelyjen toteuttaminen,- analyysien suorittaminen ja tarvittaessa kertomusten laatiminen onnettomuuksista tai vaarallisten aineiden kuljetusten tai kuormaus- tai purkamistoimien yhteydessä havaituista vakavista rikkomuksista,- aiheellisten toimenpiteiden toteuttaminen onnettomuuksien, tapaturmien ja vakavien rikkomusten toistumisen välttämiseksi,- alihankkijoiden ja muiden osapuolten käyttöä ja valintaa vaarallisten aineiden kuljetuksissa koskevien sääntöjen ja erityistarpeiden huomioon ottaminen,- sen varmistaminen, että vaarallisten aineiden kuljetuksiin tai kuormaus- tai purkamistoimiin osallistuvalla henkilökunnalla on käytössään toimintasäännöt ja yksityiskohtaiset ohjeet,- vaarallisten aineiden kuljetuksiin tai kuormaus- tai purkamistoimiin liittyvien riskien tarkempaan seurantaan kuuluvien toimien toteuttaminen,- vaadittujen asiakirjojen ja turvallisuusvarusteiden kuljetusvälineissä mukanaolon ja näiden asiakirjojen ja varusteiden asetusten mukaisuuden tarkastamiseksi tarvittavan menettelyn toteuttaminen,- kuormaus- ja purkamistoimintaa säätelevien määräysten noudattamisen varmistamiseksi tarvittavan menettelyn toteuttaminen.LIITE II 5 ARTIKLAN 4 KOHDASSA TARKOITETUT AINEET Todistusta annettaessa on otettava huomioon ainakin seuraavissa aineissa esitetyt tiedot:I. Yleiset ennalta ehkäisevät ja turvallisuustoimenpiteet:- vaarallisten aineiden aiheuttaman onnettomuuden seurausten tunteminen;- pääasiallisten onnettomuustekijöiden tuntemus.II. Kuljetustapoja koskevat kansallisen lainsäädännön säädökset, yhteisön säädökset sekä kansainväliset yleissopimukset ja sopimukset, jotka koskevat erityisesti1) vaarallisten aineiden luokitusta- liuosten ja sekoitusten luokitusmenetelmää- aineluettelon rakennetta- vaarallisten aineiden luokitusta ja niiden luokitusperiaatteita- kuljetettavien aineiden ja esineiden laatua- fysikaalisia, kemiallisia ja myrkyllisiä ominaisuuksia2) yleiset pakkauksille, mukaan lukien säiliöt ja säiliökontit, asetetut edellytykset- pakkaustyypit sekä tunnusmerkintä ja merkintä- pakkausta koskevat vaatimukset ja pakkauksia koskevat testausvaatimukset- pakkauksen kunto ja määräaikaistarkastukset3) vaaraa osoittavat merkinnät ja varoituslipukkeet- varoituslipukkeeseen tehtävät merkinnät- varoituslipukkeen kiinnittäminen ja poistaminen- merkinnät ja lipukkeet4) rahtikirjamerkinnät- rahtikirjassa olevat tiedot- lähettäjän kirjallinen varmistus5) lähetystapa, toimitusehdot- koko kuorma- irtotavarakuljetukset- irtotavarakuljetukset suurkonteissa- konttikuljetukset- kuljetukset kiinteissä ja irrotettavissa säiliöissä6) matkustajien kuljetus7) yhteenkuormauskiellot ja varotoimenpiteet8) aineiden erottelu9) kuljetettavien ainemäärien rajoittaminen ja vapautetut määrät10) käsittely ja ahtaus- kuormaus ja purkaminen (täyttöaste)- ahtaus ja erottelu11) puhdistus ja/tai kaasujen poisto ennen kuormausta ja purkamisen jälkeen12) miehistö: ammatillinen koulutus13) mukana seuraavat asiakirjat- rahtikirja- kirjallinen varmistus- ajoneuvon hyväksymistodistus- ajoneuvon kuljettajan ajolupa- todistus sisävesikuljetuksia varten tarvittavasta koulutuksesta- jäljennös poikkeusluvista- muut asiakirjat14) kirjalliset turvallisuusohjeet: turvaohjeiden toteutus ja suojavarusteet15) valvontavelvollisuudet: pysäköinti16) liikennettä tai sisävesiliikennettä rajoittavat määräykset17) saastuttavien aineiden jätteet toiminnan tai onnettomuuden yhteydessä18) kuljetusta koskevat varustemääräykset.LIITE III >KAAVION ALKU>5 ARTIKLAN 5 KOHDASSA TARKOITETTU TODISTUKSEN MALLIEY-todistus vaarallisten aineiden kuljetusten turvallisuusvaltuutetun koulutuksestaTodistus n:o: 	Todistuksen antaneen jäsenvaltion tunnusmerkki: 	Nimi: 	Etunimi/etunimet: 	Syntymäaika ja -paikka: 	Kansallisuus: 	Haltijan allekirjoitus: 	Todistus on voimassa ......................... asti (päivämäärä), vaarallisten aineiden kuljetuksia  teitse  rautateitse  sisävesitsehoitavien yritysten sekä tähän kuljetukseen liittyviä kuormaus- tai purkamistoimia suorittavien yritysten osaltaTodistuksen antanut viranomainen: 	Päiväys: 	Allekirjoitus: 	Uusittu: 	astiToimivaltainen viranomainen: 	Päiväys: 	Allekirjoitus: 	>KAAVION LOOPU>


title: Komission direktiivi 2008/78/EY, annettu 25 päivänä heinäkuuta 2008 , Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY muuttamisesta propikonatsolin lisäämiseksi tehoaineena liitteeseen I (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               26.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 198/44

      KOMISSION DIREKTIIVI 2008/78/EY,
   annettu 25 päivänä heinäkuuta 2008,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY muuttamisesta propikonatsolin lisäämiseksi tehoaineena liitteeseen I
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY (1) ja erityisesti sen 16 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kymmenvuotisen työohjelman toisesta vaiheesta 4 päivänä joulukuuta 2007 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1451/2007 (2) vahvistetaan luettelo tehoaineista, jotka on arvioitava sen selvittämiseksi, olisiko ne mahdollisesti lisättävä direktiivin 98/8/EY liitteeseen I, I A tai I B. Luetteloon kuuluu propikonatsoli.

               (2)

               Propikonatsolin käyttöä direktiivin 98/8/EY liitteessä V määritellyssä tuotetyypissä 8 (puunsuoja-aineet) arvioitiin asetuksen (EY) N:o 1451/2007 nojalla direktiivin 98/8/EY 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               (3)

               Suomi, joka oli nimetty esitteleväksi jäsenvaltioksi, toimitti komissiolle 5 päivänä huhtikuuta 2006 toimivaltaisen viranomaisen kertomuksen sekä suosituksen asetuksen (EY) N:o 1451/2007 14 artiklan 4 ja 6 kohdan mukaisesti.

               (4)

               Jäsenvaltiot ja komissio tarkastelivat toimivaltaisen viranomaisen kertomusta. Biosidivalmisteita käsittelevä pysyvä komitea sisällytti tarkastelun tulokset 29 päivänä marraskuuta 2007 arviointikertomukseen asetuksen (EY) N:o 1451/2007 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

               (5)

               Propikonatsolin tarkastelussa ei tullut esiin avoimia kysymyksiä tai huolenaiheita, jotka olisivat edellyttäneet asian käsittelyä terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevässä tiedekomiteassa.

               (6)

               Tutkimukset osoittavat, että puunsuoja-aineina käytettävien propikonatsolia sisältävien biosidituotteiden voidaan odottaa täyttävän direktiivin 98/8/EY 5 artiklassa säädetyt vaatimukset. On aiheellista sisällyttää propikonatsoli liitteeseen I sen varmistamiseksi, että kaikissa jäsenvaltioissa voidaan 98/8/EY 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti myöntää, muuttaa tai peruuttaa lupia, jotka koskevat puunsuoja-aineina käytettäviä propikonatsolia sisältäviä biosidituotteita. Puun ulkokäsittelyyn ja sään vaihteluille altistuvaan käsiteltyyn puuhun on kuitenkin todettu liittyvän riskejä, joita ei voida hyväksyä. Luvan myöntäminen tällaisiin käyttötarkoituksiin edellyttää sellaisten tietojen toimittamista, jotka osoittavat, ettei tuotteiden käytöstä aiheudu ympäristölle riskejä, joita ei voida hyväksyä.

               (7)

               Arviointikertomuksen tulosten perusteella on aiheellista edellyttää direktiivin 98/8/EY 10 artiklan 2 kohdan i alakohdan d alakohdan mukaisesti, että puunsuoja-aineina käytettäviä propikonatsolia sisältäviä tuotteita käyttävät henkilöt varustautuvat asianmukaisin henkilösuojaimin, että riskinhallintatoimenpiteitä toteutetaan maaperän ja vesiympäristön suojelemiseksi ja että annetaan tarvittavat ohjeet.

               (8)

               Tämän direktiivin säännösten samanaikainen soveltaminen kaikissa jäsenvaltioissa on tärkeää, sillä siten varmistetaan propikonatsolia tehoaineena sisältävien biosidituotteiden yhdenvertainen kohtelu markkinoilla ja edistetään biosidituotteiden markkinoiden moitteetonta toimintaa yleisesti.

               (9)

               Ennen tehoaineen sisällyttämistä liitteeseen I jäsenvaltioilla ja asianomaisilla osapuolilla olisi oltava käytettävissään kohtuullinen siirtymäaika uusiin vaatimuksiin valmistautumiseksi ja sen varmistamiseksi, että asiakirjat valmistelleet hakijat voivat hyötyä täysimääräisesti kymmenen vuoden tietosuojakaudesta, joka direktiivin 98/8/EY 12 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohdan mukaisesti alkaa siitä päivästä, jona tehoaine sisällytetään liitteeseen.

               (10)

               Tehoaineen liitteeseen I sisällyttämisen jälkeen jäsenvaltioilla olisi oltava käytettävissään kohtuullinen määräaika direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanemiseksi ja erityisesti sellaisten lupien myöntämiseksi, muuttamiseksi tai peruuttamiseksi, jotka koskevat tuotetyyppiin 8 kuuluvia propikonatsolia sisältäviä biosidituotteita, jotta voidaan varmistaa direktiivissä 98/8/EY säädettyjen vaatimusten täyttyminen.

               (11)

               Sen vuoksi direktiiviä 98/8/EY olisi muutettava.

               (12)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat biosidituotteita käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaisia,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 98/8/ETY liite I tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2009. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä huhtikuuta 2010.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 25 päivänä heinäkuuta 2008.

            Komission puolesta

         Stavros DIMAS

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2007/31/EY (EUVL L 81, 20.3.2008, s. 57).

      (2)  EUVL L 325, 11.12.2007, s. 3.

      LIITE
      Lisätään direktiivin 98/8/EY liitteeseen I kohta ”8” seuraavasti:

                     Nro

                     Yleisnimi

                     IUPAC-nimi
                     Tunnistenumerot

                     Markkinoille saatettavassa biosidituotteessa käytettävän tehoaineen vähimmäispuhtaus

                     Päivä, jona tehoaine sisällytetään liitteeseen

                     Määräaika 16 artiklan 3 kohdan noudattamiselle
                     (lukuun ottamatta tuotteita, jotka sisältävät useampaa kuin yhtä tehoainetta; näiden tuotteiden osalta sovelletaan 16 artiklan 3 kohdan noudattamista varten määräaikaa, joka on vahvistettu viimeisimmässä niistä päätöksistä, jotka koskevat tuotteessa käytettävien tehoaineiden sisällyttämistä liitteeseen)

                     Päivä, jona liitteeseen sisällyttäminen lakkaa

                     Tuotetyyppi

                     Erityissäännökset (1)

                     ”8

                     Propikonatsoli

                     1-[[2-(2,4-Dikloorifenyyli)-4-propyyli-1,3-dioksolan-2-yyli]metyyli]-1H-1,2,4-triatsoli
                     EY-numero: 262-104-4
                     CAS-numero: 60207-90-1

                     930 g/kg

                     1. huhtikuuta 2010

                     31. maaliskuuta 2012

                     31. maaliskuuta 2020

                     8

                     Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lupien myöntämisessä noudatetaan seuraavia vaatimuksia:
                     Ottaen huomioon riskinarvioinnin aikana tehdyt olettamukset on teolliseen ja/tai ammattikäyttöön hyväksyttyjä tuotteita käytettäessä varustauduttava asianmukaisin henkilönsuojaimin, jollei tuotteen lupahakemuksessa voida osoittaa, että tällaisille käyttäjille aiheutuvat riskit voidaan vähentää hyväksyttävälle tasolle muilla tavoilla.
                     Koska maaperälle ja vesiympäristölle on todettu aiheutuvan riskejä, niiden suojelemiseksi on toteutettava asianmukaisia riskinhallintatoimenpiteitä. Teollisuuskäyttöön sallittujen tuotteiden päällysmerkinnöissä ja/tai käyttöturvallisuustiedotteissa on mainittava, että vastakäsitelty puutavara on varastoitava suojaan tai läpäisemättömälle kovalle perustalle, jotta tuotetta ei pääse valumaan suoraan maaperään tai vesistöön, ja että mahdolliset valumat on kerättävä uudelleenkäyttöä tai hävittämistä varten.
                     Tuotteille ei voida myöntää lupaa, kun kyseessä on puun ulkokäsittely tai sään vaihteluille altistuva puu, jollei toimiteta tietoja, jotka osoittavat, että tuote täyttää – tarvittaessa asianmukaisten riskinhallintatoimien myötä – artiklassa 5 ja liitteessä VI olevat vaatimukset.”

         (1)  Liitteeseen VI sisältyvien yleisten periaatteiden noudattamista varten arviointikertomusten sisältö ja päätelmät asetetaan saataville komission internetsivustolle osoitteessa: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm