Avis juridique important

|

31969L0169

Neuvoston direktiivi 69/169/ETY, annettu 28 päivänä toukokuuta 1969, kansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta

Virallinen lehti nro L 133 , 04/06/1969 s. 0006 - 0008 Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0010  Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1969(I) s. 0218  Ruotsink. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 0010  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1969(I) s. 0232  Kreikank. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0017  Espanjank. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0019  Portugalink. erityispainos: Luku 09 Nide 1 s. 0019

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 28 päivänä toukokuuta 1969,kansainvälisessä matkustajaliikenteessä tapahtuvassa maahantuonnissa kannettaviin liikevaihto- ja valmisteveroihin liittyviä vapautuksia koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta (69/169/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 99 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo että,jäsenvaltioiden välisen kaupan tullit ja useimmat vaikutukseltaan vastaavat maksut poistavan tulliliiton toteuttamisen estämättä on tarpeen pitää voimassa kyseisessä kaupassa tuonnin verollisuus ja viennin verottomuus, kunnes välillisten verojen yhdenmukaistamisessa on edetty pitkälle,on suotavaa, että jäsenvaltioiden väestöllä jo ennen tätä yhdenmukaistamista on enemmän tietoa yhteismarkkinoiden todellisuudesta ja että sen vuoksi toteutetaan toimenpiteitä, joilla jäsenvaltioiden välisessä matkustajaliikenteessä sovellettavaa tuonnin verotusjärjestelmää vapautetaan enemmän; Euroopan parlamentin jäsenet ovat toistuvasti korostaneet näiden toimenpiteiden tärkeyttä,tällaiset matkustajaliikenteen verohelpotukset ovat uusi askel kohti jäsenvaltioiden markkinoiden vastavuoroista avaamista ja kotimarkkinoiden olosuhteita vastaavien olosuhteiden luomista, nämä helpotukset on rajoitettava matkustajien suorittamaan muuhun kuin kaupalliseen tavaroiden tuontiin; pääsääntöisestinäitä tavaroita voi saada niiden saapumismaasta (vientimaasta) ainoastaan jo verotettuina, joten tuontimaan luopuessa säädetyin rajoituksin liikevaihto- ja valmisteverojen kannosta näiden tavaroiden maahantuonnissa vältytään kaksinkertaiselta verotukselta tämän kuitenkaan johtamatta verottamatta jättämiseen, jayhteisön järjestelmä tuonnin verotuksen helpottamiseksi on osoittautunut välttämättömäksi myös kolmansien maiden ja yhteisön välisessä matkustajaliikenteessä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Kolmansien maiden ja yhteisön välisessä matkustajaliikenteessä on sovellettava maahantuonnissa kannettavia liikevaihto- ja valmisteveroja koskevaa vapautusta matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyviin tavaroihin, jos kyse on muusta kuin kaupallisesta maahantuonnista ja näiden tavaroiden kokonaisarvo on enintään 25 laskentayksikköä henkilöä kohti.2. Jäsenvaltiot voivat 15 vuotta nuorempien matkustajien osalta alentaa tämän vapautuksen 10 laskentayksikköön.3. Jos useiden tavaroiden kokonaisarvo henkilöä kohti on suurempi kuin 25 laskentayksikköä tai vastaavasti 2 kohdan mukaisesti vahvistettu määrä, vapautus on myönnettävä näiden määrien rajoissa sellaisten tavaroiden osalta, joihin erikseen tuotuina olisi sovellettu mainittua vapautusta, edellyttäen, ettei yksittäisen tavaran arvoa voida jakaa.2 artikla1. Jäsenvaltioiden välisessä matkustajaliikenteessä on sovellettava maahantuonnissa kannettavia liikevaihto- ja valmisteveroja koskevaa vapautusta perustamissopimuksen 9 ja 10 artiklassa määrätyt edellytykset täyttäviin, matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyviin tavaroihin, jos kyse on muusta kuin kaupallisesta maahantuonnista ja näiden tavaroiden kokonaisarvo on enintään 75 laskentayksikköä henkilöä kohti. Tämä vapautus on myönnettävä myös, jos mainittu liikenne tapahtuu kauttakulkuna muualla kuin jäsenvaltion alueella.2. Jäsenvaltiot voivat 15 vuotta nuorempien matkustajien osalta alentaa tämän vapautuksen 20 laskentayksikköön.3. Jos useiden tavaroiden kokonaisarvo henkilöä kohti on suurempi kuin 75 laskentayksikköä tai vastaavasti 2 kohdan mukaisesti vahvistettu määrä, vapautus on myönnettävä näiden määrien rajoissa sellaisten tavaroiden osalta, joihin erikseen tuotuina sovellettaisiin mainittua vapautusta, ottaen huomioon, ettei yksittäisen tavaran arvoa voida jakaa.3 artiklaTätä direktiiviä sovellettaessa:1. Edellä 1 ja 2 artiklassa tarkoitettua vapautusta vahvistettaessa ei oteta huomioon väliaikaisesti tuotuja tai väliaikaisen viennin jälkeen jälleentuotuja henkilökohtaisia tavaroita.2. Muuna kuin kaupallisena tuontina pidetään tuontia, joka:a) on satunnaista jab) kohdistuu yksinomaan tavaroihin, jotka on tarkoitettu matkustajien henkilökohtaiseen tai näiden perheenjäsenten käyttöön taikka lahjoiksi, jos näiden tavaroiden luonne tai määrä ei ilmennä mitään kaupallista tarkoitusta.4 artikla1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava jäljempänä lueteltujen tavaroiden maahantuonnille liikevaihto- ja valmisteveroista vapautettuina seuraavat määrälliset rajoitukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisten säännösten soveltamistaEuroopan ulkopuolella asuviin matkustajiin:a) tupakkatuotteet:>TAULUKON PAIKKA>b) alkoholijuomat:- tislatut alkoholijuomat tai alkoholipitoiset juomat, joiden alkoholipitoisuus on suurempi kuin 22 astetta1 vakiopullo(0,7 1 l)taikka- tislatut alkoholijuomat tai alkoholipitoiset juomat taikka viini- tai alkoholipohjaiset aperitiivit, joiden alkoholipitoisuus on enintään 22 astetta, kuohuviinit,>TAULUKON PAIKKA>ja- >TAULUKON PAIKKA>c) >TAULUKON PAIKKA>ja>TAULUKON PAIKKA>d) >TAULUKON PAIKKA>e) >TAULUKON PAIKKA>2. Vapautusta ei saa soveltaa 15 vuotta nuorempien matkustajien osalta mihinkään 1 kohdan a, b ja d alakohdassa tarkoitettuun tavaraan.3. Edellä 1 kohdassa vahvistetuin määrällisin rajoituksin sekä 2 kohdassa säädetyin rajoituksin ei 1 kohdassa lueteltujen tavaroiden arvoa oteta huomioon 1 ja 2 artiklassa tarkoitettua vapautusta vahvistettaessa.5 artikla1. Jäsenvaltiot voivat alentaa niiden tavaroiden arvoa ja/tai määrää, joille myönnetään vapautus, jos tavarat tuodaan:- rajaliikenteessä;- kansainvälisessä liikenteessä käytettävien kulkuneuvojen henkilökunnan toimesta;- jäsenvaltioiden puolustusvoimien toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden jäsenten, mukaan lukien siviilihenkilöstö, sekä näiden puolisojen ja huollettavien lasten toimesta.2. Jäsenvaltiot voivat jättää vapautuksen ulkopuolelle yhteisen tullitariffin nimikkeisiin 71.07 ja 71.08 kuuluvia tavaroita.3. Jäsenvaltiot voivat alentaa 4 artiklan 1 kohdan a ja d alakohdassa tarkoitettuja tavaroiden määriä kolmansista maista jäsenvaltioon tulevien matkustajien osalta.6 artiklaJäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen estämiseksi, että verottomuus myönnetään sellaisille matkustajille suoritetuille luovutuksille, joiden kotipaikka, pysyvä asuinpaikka tai ammatillisen toiminnan keskuspaikka sijaitsee jossakin jäsenvaltiossa ja joihin sovelletaan tässä direktiivissä säädettyä järjestelmää.7 artiklaJäsenvaltiot voivat pyöristää 1 ja 2 artiklassa säädettyinä laskentayksiköinä ilmoitettuja määriä muunnettaessa saadun kansallisena valuuttana ilmoitetun määrän.8 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiiviin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1970.2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin soveltamiseksi antamistaan säännöksistä.Komissio ilmoittaa tästä muille jäsenvaltioille.9 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 28 päivänä toukokuuta 1969.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. THORN


Avis juridique important

|

31975L0034

Neuvoston direktiivi 75/34/ETY, annettu 17 päivänä joulukuuta 1974, jäsenvaltion kansalaisten oikeudesta jäädä toisen jäsenvaltion alueelle toimittuaan siellä itsenäisinä ammatinharjoittajina

Virallinen lehti nro L 014 , 20/01/1975 s. 0010 - 0013 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0172  Kreikank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0191  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0172  Espanjank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0183  Portugalink. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0183

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 17 päivänä joulukuuta 1974,jäsenvaltion kansalaisten oikeudesta jäädä toisen jäsenvaltion alueelle toimittuaan siellä itsenäisinä ammatinharjoittajina (75/34/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan,ottaa huomioon sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (1) ja erityisesti sen II osaston,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettäsijoittautumiseen ja palvelujen tarjoamiseen liittyvää jäsenvaltioiden kansalaisten liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistamisesta 21 päivänä toukokuuta 1973 annetun neuvoston direktiivin 73/148/ETY (4) mukaisesti kukin jäsenvaltio myöntää pysyvän oleskeluoikeuden niille toisen jäsenvaltion kansalaisille, jotka sijoittautuvat sen alueelle toimiakseen itsenäisinä ammatinharjoittajina, kun tätä toimintaa koskevat rajoitukset on perustamissopimuksen mukaisesti poistettu,on tavallista, että henkilö jatkaa pysyvää oleskelua jäsenvaltion alueella jäämällä sinne oltuaan siellä ammatinharjoittajana; sijoittautumisvapauden toteutumiselle muodostuu este, jos tällaisissa tapauksissa ei ole oikeutta jäädä jäsenvaltion alueelle; palkatussa työssä olevien osalta ne edellytykset, joissa tätä oikeutta voi käyttää, on jo säännelty asetuksella (ETY) N:o 1251/70 (5),perustamissopimuksen 48 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tunnustetaan työntekijöiden oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle työskenneltyään siinä jäsenvaltiossa; 54 artiklan 2 kohdassa ei nimenomaisesti määrätä itsenäisten ammatinharjoittajien vastaavasta oikeudesta; sijoittautumisen laadusta ja siinä maassa muodostuneista siteistä, jossa toimintaa on harjoitettu, johtuu kuitenkin, että näiden henkilöiden edun mukaista on, että heillä on samanlainen oikeus jäädä kyseiseen jäsenvaltioon kuin työntekijöillä; tämän toimenpiteen perustaksi olisi otettava perustamissopimuksen määräys, jossa annetaan lupa sen toteuttamiseen,sijoittautumisvapauteen yhteisössä kuuluu, että jäsenvaltioiden kansalaiset voivat toimia itsenäisinä ammatinharjoittajina useissa jäsenvaltioissa perättäin ilman, että siitä koituu heille haittaa,toisen jäsenvaltion alueella asuvalle jäsenvaltion kansalaiselle olisi taattava oikeus jäädä tuon jäsenvaltion alueelle, kun hän lopettaa toimintansa itsenäisenä ammatinharjoittajana tuossa jäsenvaltiossa saavutettuaan eläkeiän tai tultuaan pysyvästi työkyvyttömäksi; tämä oikeus olisi taattava myös sellaiselle jäsenvaltion kansalaiselle, joka toimittuaan itsenäisenä ammatinharjoittajana ja asuttuaan toisessa jäsenvaltiossa alkaa toimia kolmannessa jäsenvaltiossa, mutta samalla jatkaa asumistaan toisessa jäsenvaltiossa,määriteltäessä niitä edellytyksiä, joiden perusteella syntyy oikeus jäädä maahan, olisi otettava huomioon seikat, joiden vuoksi toiminta kyseisessä jäsenvaltiossa päättyy, sekä erityisesti eläkkeelle jäämisen eli tavallisen ja ennakoitavissa olevan työelämästä pois siirtymisen sekä toisaalta pysyvän työkyvyttömyyden välillä, joka aiheuttaa toiminnan ennenaikaisen ja ennakoimattoman päättymisen; olisi asetettava erityisedellytyksiä sellaisia tapauksia varten, joissa kyseisen henkilön puoliso on tai on ollut kyseisen jäsenvaltion kansalainen tai joissa toiminnan päättyminen johtuu työtapaturmasta tai ammattitaudista,jäsenvaltion kansalaisella, joka toimittuaan itsenäisenä ammatinharjoittajana toisessa jäsenvaltiossa siirtyy pois työelämästä, on oltava riittävästi aikaa päättääkseen, missä hän haluaa lopullisen asuinpaikkansa olevan,itsenäisenä ammatinharjoittajana toimineen jäsenvaltion kansalaisen käyttäessä oikeuttaan jäädä toisen jäsenvaltion alueelle on välttämätöntä myöntää tämä oikeus myös hänen perheenjäsenilleen; siinä tapauksessa, että itsenäisenä ammatinharjoittajana toimiva jäsenvaltion kansalainen kuolee ollessaan työelämässä, hänen perheenjäsentensä oleskeluoikeuden jatkuminen on myös tunnustettava ja erityisedellytysten on koskettava sitä, jahenkilöiden, joilla on oikeus jäädä maahan, olisi nautittava työelämästä pois siirtyneiden kansalaisten kanssa yhdenvertaista kohtelua,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Jäsenvaltioiden on tässä direktiivissä säädetyin edellytyksin poistettava rajoitukset, jotka koskevat oikeutta jäädä niiden alueelle, toisen jäsenvaltion kansalaisilta, jotka ovat toimineet itsenäisinä ammatinharjoittajina niiden alueella, sekä heidän direktiivin 73/148/ETY 1 artiklassa määritellyiltä perheenjäseniltään.2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä oikeus jäädä pysyvästi jäsenvaltion alueelle:a) jokaiselle henkilölle, joka toimintansa päättyessä on saavuttanut kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädetyn vanhuuseläkkeeseen oikeuttavan iän ja joka on toiminut itsenäisenä ammatinharjoittajana kyseisessä jäsenvaltiossa vähintään edeltävät 12 kuukautta ja asunut siellä yhtäjaksoisesti pitempään kuin kolme vuotta.Jos tuon jäsenvaltion laki ei myönnä oikeutta vanhuuseläkkeeseen tietyille itsenäisten ammatinharjoittajien ryhmille, ikää koskeva vaatimus katsotaan täytetyksi, kun edunsaaja on täyttänyt 65 vuotta;b) jokaiselle, joka asuttuaan valtion alueella yhtäjaksoisesti yli kaksi vuotta lopettaa siellä itsenäisenä ammatinharjoittajana toimimisen pysyvän työkyvyttömyyden vuoksi.Jos työkyvyttömyys johtuu työtapaturmasta tai ammattitaudista, joka oikeuttaa hänet eläkkeeseen, josta tuon valtion jokin laitos vastaa kokonaan tai osaksi, asumisen pituudelle ei aseteta mitään edellytyksiä;c) jokaiselle, joka toimittuaan kyseisessä jäsenvaltiossa yhtäjaksoisesti itsenäisenä ammatinharjoittajana ja asuttuaan siellä kolme vuotta toimii toisessa jäsenvaltiossa ja jatkaa samalla asumistaan ensin mainitussa jäsenvaltiossa, jonne hän säännönmukaisesti palaa päivittäin tai vähintään kerran viikossa.Edellä a ja b alakohdassa tarkoitettujen oikeuksien saamiseksi ne toiminnan jaksot, jotka ovat täyttyneet toisen jäsenvaltion alueella, katsotaan täyttyneiksi asuinvaltion alueella.2. Asumisen ja toiminnan kestoajalle 1 kohdan a alakohdassa asetettuja edellytyksiä ja asumisen pituudelle 1 kohdan b alakohdassa asetettuja edellytyksiä ei sovelleta, jos itsenäisen ammatinharjoittajan puoliso on kyseisen jäsenvaltion kansalainen tai on menettänyt tuon valtion kansalaisuuden mennessään naimisiin kyseisen henkilön kanssa.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on myönnettävä 1 artiklassa tarkoitetuille itsenäisen ammatinharjoittajan perheenjäsenille, jotka asuvat hänen kanssaan jäsenvaltion alueella, oikeus oleskella siellä pysyvästi, jos kyseinen henkilö on saanut oikeuden jäädä tuon valtion alueelle 2 artiklan mukaisesti, ja jatkaa oleskeluaan vielä tämän kuoleman jälkeen.2. Jos itsenäinen ammatinharjoittaja kuitenkin kuolee ollessaan työelämässä ennen kuin hän on saanut oikeuden jäädä kyseisen valtion alueelle, hänen perheenjäsenillään on oikeus jäädä sinne pysyvästi edellyttäen, että:- kyseinen henkilö oli kuolinpäivänään asunut tuon jäsenvaltion alueella yhtäjaksoisesti vähintään kaksi vuotta; tai- hänen kuolemansa aiheutui työtapaturmasta tai ammattitaudista; tai- jälkeenjäävä puoliso on asuinvaltion kansalainen tai on menettänyt tuon valtion kansalaisuuden mennessään naimisiin kyseisen henkilön kanssa.4 artikla 1. Edellä 2 artiklan 1 kohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa säädetty asumisen jatkuvuus voidaan osoittaa millä tahansa asuinmaassa käytössä olevalla todistustavalla. Jatkuvuuteen eivät vaikuta väliaikaiset poissaolot, jotka eivät yhteensä ole enempää kuin kolme kuukautta vuodessa eivätkä asevelvollisuuden suorittamisesta johtuvat pidemmät poissaolot.2. Ammatinharjoittamisen katkaisseet jaksot, jotka ovat aiheutuneet muista kuin kyseisestä henkilöstä johtuvista syistä tai jotka ovat johtuneet sairaudesta tai tapaturmasta, luetaan 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi ammatinharjoittamisjaksoiksi.5 artikla 1. Henkilö, jolla on oikeus jäädä jäsenvaltioon, voi ryhtyä käyttämään sitä kahden vuoden kuluessa siitä, kun hän on saanut tuon oikeuden 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan sekä 3 artiklan mukaisesti. Tänä aikana hän voi poistua jäsenvaltion alueelta ilman, että sillä on vaikutusta tähän oikeuteen.2. Maahanjäämisoikeuden käyttämiseksi henkilöltä ei saa edellyttää minkään muodollisuuksien täyttämistä.6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on tunnustettava, että henkilöillä, joilla on oikeus jäädä niiden alueelle, on oikeus oleskelulupaan, joka:a) myönnetään ja uudistetaan maksutta tai hintaan, joka ei ylitä kansalaisille myönnettävistä henkilötodistuksista tai niiden uudistamisesta perittäviä maksuja ja veroja;b) on voimassa sen myöntävän jäsenvaltion koko alueella;c) on voimassa vähintään viisi vuotta ja on automaattisesti uudistettavissa.2. Muualla asumisen jaksot, jotka eivät ole kuutta kuukautta pidempiä, tai asevelvollisuuden suorittamisesta johtuvat pidemmät poissaolot eivät vaikuta oleskeluluvan voimassaoloon.7 artikla Jäsenvaltioiden on sovellettava niihin henkilöihin, joilla on oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle, oikeutta yhdenvertaiseen kohteluun, joka on tunnustettu sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetuissa, tätä koskevan yleisen toimintaohjelman III osaston mukaisissa neuvoston direktiiveissä.8 artikla 1. Tällä direktiivillä ei vaikuteta mihinkään jäsenvaltion lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten säännökseen, joka olisi muiden jäsenvaltioiden kansalaisten kannalta edullisempi.2. Jäsenvaltioiden on helpotettava sellaisten alueeltaan poistuneiden itsenäisten ammatinharjoittajien paluuta alueelleen, jotka ovat asuneet siellä pysyvästi pitkän ajan ja toimineet siellä ja haluavat palata sinne saavutettuaan 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määritellyn eläkeiän tai tultuaan pysyvästi työkyvyttömiksi.9 artikla Jäsenvaltiot saavat poiketa tästä direktiivistä ainostaan yleisen järjestyksen ja turvallisuuden sekä kansanterveyden perusteella.10 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan 12 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Kun tämä direktiivi on annettu tiedoksi, jäsenvaltioiden on lisäksi huolehdittava, että ne toimittavat komissiolle kaikki niiden valmistelemat tässä direktiivissä tarkoitettuja kysymyksiä koskevat ehdotukset laeiksi, asetuksiksi tai hallinnollisiksi määräyksiksi riittävän ajoissa, jotta komissio voi antaa niistä lausuntonsa.11 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 1974.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. DURAFOUR(1) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 36/62(2) EYVL N:o C 14, 27.3.1973, s. 20(3) EYVL N:o C 142, 31.12.1972, s. 12(4) EYVL N:o L 172, 28.6.1973, s. 14(5) EYVL N:o L 142, 30.6.1970, s. 24


Avis juridique important

|

32000L0048

Komission direktiivi 2000/48/EY, annettu 25 päivänä heinäkuuta 2000, viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY ja torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY liitteiden muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Virallinen lehti nro L 197 , 03/08/2000 s. 0026 - 0031

Komission direktiivi 2000/48/EY,annettu 25 päivänä heinäkuuta 2000,viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY ja torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY liitteiden muuttamisesta(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon viljojen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä 24 päivänä heinäkuuta 1986 annetun neuvoston direktiivin 86/362/ETY(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2000/42/EY(2), ja erityisesti sen 10 artiklan,ottaa huomioon torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/642/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/42/EY, ja erityisesti sen 7 artiklan,ottaa huomioon kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY(4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2000/10/EY(5), ja erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan f alakohdan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Uusi tehoaine atsoksistrobiini sisällytettiin direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I komission direktiivillä 98/47/EY(6) käytettäväksi ainoastaan sienitautien torjunta-aineena määrittelemättä kuitenkaan sellaisia erityisiä olosuhteita, jotka vaikuttavat kasvustoihin, joita voidaan käsitellä atsoksistrobiinia sisältävillä kasvinsuojelutuotteilla.(2) Atsoksistrobiinijäämien enimmäismäärät kaikissa direktiivien 86/362/ETY ja 90/642/ETY soveltamisalaan kuuluvissa tuotteissa ja niiden pinnalla vahvistetaan komission direktiivissä 1999/71/EY(7).(3) Atsoksistrobiinijäämien enimmäismääriä vahvistettaessa päätettiin, että kyseisiä määriä olisi arvioitava jatkuvasti uudelleen ja muutettava uuden tietämyksen ja uusien tutkimustulosten huomioon ottamiseksi. Direktiivissä 1999/71/EY säädetään, että jäsenvaltioiden on vahvistettava muiden viljojen, hedelmien ja vihannesten osalta väliaikainen kansallinen enimmäismäärä osana atsoksistrobiinia sisältävien kasvinsuojeluaineiden sallimismenettelyä ja annettava kyseiset enimmäismäärät komissiolle tiedoksi direktiivin 91/414/ETY 4 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti. Tämän helpottamiseksi eräät direktiivissä 1999/71/EY vahvistetut määrät vahvistettiin väliaikaisesti, jotta jäsenvaltiot voivat sallia uusia käyttötapoja ja toimittaa tiedonannot komissiolle mainitussa artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Kyseisessä artiklassa säädetään, että silloin kun väliaikainen jäämien enimmäismäärä on vahvistettu yhteisön tasolla ja uusi sallittu käyttö johtaisi korkeampiin määriin, käytön sallivan jäsenvaltion on vahvistettava väliaikainen kansallinen enimmäismäärä direktiivin 91/414/ETY 4 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti ennen käytön sallimista.(4) Direktiiviä 1999/71/EY hyväksyttäessä katsottiin viisaaksi asettaa jäämien väliaikaiseksi enimmäismääräksi analyysiherkkyyden alaraja tuotteille, joita ei ole sallittu, jotta taattaisiin kuluttajien riittävä suoja kyseisissä tuotteissa tai niiden pinnalla oleville jäämille altistumista vastaan. Tällainen yhteisön tasolla vahvistettava jäämien väliaikainen enimmäismäärä ei estä jäsenvaltioita sallimasta atsoksistrobiinin käyttöä väliaikaisesti tällaisissa tuotteissa direktiivin 91/414/ETY 4 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti.(5) Jäsenvaltioiden on kasvinsuojeluaineen sallimismenettelyssä sovellettava direktiivin 91/414/ETY liitteessä VI säädettyjä yhdenmukaisia periaatteita erityisesti arvioidessaan hakijan sallimista varten jättämiä, direktiivin 91/414/ETY liitteen III vaatimusten mukaisia asiakirjoja. Direktiivin 91/414/ETY liitteessä III olevan A osan 8 jaksossa hakijoita velvoitetaan toimittamaan tietyt tiedot, joihin sisältyvät ehdotetut jäämien enimmäismäärät, sekä täydelliset perustelut ja arviot ravinnon mukana ja muuta kautta tapahtuvasta mahdollisesta ja tosiasiallisesta altistumisesta. Direktiivin 91/414/ETY liitteessä VI olevan B osan 2.4.2 jaksossa ja C osan 2.5 jaksossa jäsenvaltioita velvoitetaan arvioimaan niille toimitetut tiedot jäämien vaikutuksista ihmisten ja eläinten terveyteen sekä ympäristövaikutuksista ja tekemään sallimispäätöksiä, joilla varmistetaan, että jäämät ovat lähtöisin hyvän viljelytavan mukaiseen aiheelliseen käsittelyyn tarvittavista vähimmäismääristä kasvinsuojeluainetta, jota on käytetty siten, että jäämien esiintyminen tapauksen mukaan korjuu- tai teurastushetkellä tai varastoinnin jälkeen saadaan mahdollisimman pieneksi.(6) On saatu uutta tutkimustietoa atsoksistrobiinin käytöstä riisiin, banaaneihin, tomaatteihin sekä syötävä- ja paksukuorisiin kurkkuihin ja kurpitsoihin. Uudet tiedot on arvioitu, ja on aiheellista tarkistaa kyseisille tuotteille direktiivissä 1999/71/EY vahvistetut väliaikaiset jäämien enimmäismäärät.(7) Kun atsoksistrobiini sisällytettiin direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I, atsoksistrobiinin tekninen ja tieteellinen arviointi oli saatettu loppuun komission atsoksistrobiinia koskevana tarkastuskertomuksena 22 päivänä huhtikuuta 1998. Tässä tarkastuskertomuksessa atsoksistrobiinin hyväksyttävä päiväsaanti (ADI-arvo) asetettiin 0,1 milligrammaan kilogrammassa painokiloa kohti päivässä. Atsoksistrobiinilla käsiteltyjen elintarvikkeiden kuluttajien elinikäinen altistuminen on arvioitu Euroopan yhteisössä käytettävien menetelmien ja käytänteiden mukaisesti ottaen huomioon Maailman terveysjärjestön julkaisemat ohjeet(8), eikä tässä direktiivissä vahvistettava jäämien enimmäismäärä laskelmien mukaan ylitä hyväksyttävää päiväsaantia.(8) Akuutteja myrkytysvaikutuksia, jotka edellyttäisivät akuutin altistumisen viiteannoksen asettamista, ei havaittu atsoksistrobiinin sisällyttämistä direktiivin 91/414/ETY litteeseen I edeltäneen arvioinnin ja käsittelyn yhteydessä.(9) Yhteisön kauppakumppaneita on kuultu Maailman kauppajärjestön välityksellä tässä direktiivissä asetetuista enimmäismääristä, ja niiden huomautukset on otettu huomioon. Komissio tutkii mahdollisuutta vahvistaa jäämien enimmäismäärät tuontia varten tietyille torjunta-aine/viljelykasvi -yhdistelmille sille toimitettujen hyväksyttävien tietojen pohjalta.(10) Kasveja käsittelevän tiedekomitean erityisesti torjunta-aineilla käsiteltyjen elintarvikkeiden kuluttajien suojelua koskevat neuvot ja suositukset on otettu huomioon.(11) Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaLisätään direktiivin 86/362/ETY liitteessä II olevaan A osaan seuraava:">TAULUKON PAIKKA>"2 artiklaKorvataan direktiivin 90/642/ETY liitteessä II atsoksistrobiinin osalta esitetyt torjunta-ainejäämien enimmäismäärät tämän direktiivin liitteessä esitetyillä määrillä.3 artikla1. Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2001. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3. Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä huhtikuuta 2001.4. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.4 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 25 päivänä heinäkuuta 2000.Komission puolestaDavid ByrneKomission jäsen(1) EYVL L 221, 7.8.1986, s. 37.(2) EYVL L 158, 30.6.2000, s. 51.(3) EYVL L 350, 14.12.1990, s. 71.(4) EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1.(5) EYVL L 57, 2.3.2000, s. 28.(6) EYVL L 191, 7.7.1998, s. 50.(7) EYVL L 194, 27.7.1999, s. 36.(8) GEMS/Food Programme -ohjelman yhteistyössä elintarvikkeiden torjunta-ainejäämiä käsittelevän Codex-komitean kanssa laatimat ohjeet torjunta-ainejäämien ravinnon kautta tapahtuvan altistumisen arviomiseksi. Maailman terveysjärjestön julkaisu, 1997 (WHO/FSF/FOS/97.7).LIITE>TAULUKON PAIKKA>


Neuvoston direktiivi 93/37/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta