Avis juridique important

|

31982L0368

Neuvoston direktiivi 82/368/ETY, annettu 17 päivänä toukokuuta 1982, kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/768/ETY muuttamisesta toisen kerran

Virallinen lehti nro L 167 , 15/06/1982 s. 0001 - 0032 Espanjank. erityispainos: Luku 15 Nide 3 s. 0148  Portugalink. erityispainos: Luku 15 Nide 3 s. 0148  Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 12 s. 0040  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 12 s. 0040

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 17 päivänä toukokuuta 1982,kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 76/768/ETY muuttamisesta toisen kerran (82/368/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, JOKAottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäkosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY(4), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 79/661/ETY(5), täytäntöönpanossa on ilmennyt, että liitteisiin II, III, IV ja V tulisi tehdä tiettyjä muutoksia,kansanterveyden suojelemiseksi tulisi toteuttaa toimenpiteet pakollisten varoitusmerkintöjen lisäämiseksi sellaisten kosmeettisten valmisteiden merkintöihin, jotka sisältävät tioglykolihappoa ja sen suoloja ja estereitä,vetyperoksidin käyttöä ei tule rajoittaa vain hapettaviin väriaineisiin, jotka on tarkoitettu hiusten värjäykseen, vaan tämän aineen käyttö on sallittava myös hiustenhoitovalmisteissa, edellyttäen, että merkintöihin painetaan tiettyjä varoitusmerkintöjä terveyden suojelemiseksi,tietyissä tapauksissa valmisteen formaldehydipitoisuutta ei selosteessa ole tarpeen ilmoittaa silloin, kun tämä aine ei olekyseisen valmisteen varsinainen ainesosa, vaan esiintyy siinä raaka-aineiden käsittelyssä väistämättä syntyvänä jäämänä,hydrokinonin soveltamis- tai käyttöala tulisi erikseen täsmentää,ihokarvojen poistovalmisteiden suurin sallittu kalium- tai natriumhydroksidipitoisuus tulisi erikseen määritellä,direktiivin 76/768/ETY liitteessä IV olevassa 1 osassa mainittujen aineiden osalta voidaan tehdä päätös kyseisen direktiivin 5 artiklan mukaisesti,kyseisen direktiivin liitteessä IV olevat 2 ja 3 osa eivät vastaa niitä väriaineita, joita kosmeettisten valmisteiden valmistuksessa nykyisin käytetään; tämä luettelo tulisi saattaa ajan tasalle,sallittujen säilöntäaineiden luettelo voidaan laatia tieteen ja tekniikan viimeisimpien tutkimusten perusteella,tulisi ottaa käyttöön nopea menettely liitteiden saattamiseksi ajan tasalle,vaikka tuotannossa noudatetaan hyvää valmistustapaa kosmeettisissa valmisteissa väistämättä esiintyy vähäisiä määriä sellaisia aineita, joita kyseiset valmisteet eivät direktiivin 76/768/ETY liitteen II mukaan saa sisältää; tästä tulisi laatia säännökset, ja27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun direktiivin 76/768/ETY englanninkielisessä, saksankielisessä ja hollanninkielisessä toisinnossa on painovirheitä, jotka tulisi korjata,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiiviä 76/768/ETY jäljempänä säädetyn mukaisesti.2 artiklaMuutetaan liitettä II seuraavasti:- korvataan otsikko seuraavasti:"Luettelo aineista, joita ei saa olla kosmeettisten valmisteiden koostumuksessa";- korvataan "46 Bariumsuolat" seuraavasti:"Bariumsuolat paitsi bariumsulfaatti ja bariumsulfidi liitteessä III olevassa 1 osassa esitetyin edellytyksin, bariumsulfaatista valmistetut lakat sekä liitteessä III olevassa 2 osassa ja liitteessä IV olevissa 2 ja 3 osassa mainituista ja tunnuksella "1 (Ba)" merkityistä väriaineista valmistetut pigmentit";- korvataan "191 fluorivetyhappo" seuraavasti:"Fluorivetyhappo, sen normaalit suolat, sen kompleksit ja hydrofluoridit paitsi liitteessä III olevassa 1 osassa mainitut aineet";- korvataan 221 kohta "Elohopea ja sen yhdisteet" seuraavasti:"Elohopea ja sen yhdisteet paitsi liitteessä V ja liitteessä VI olevassa 2 osassa mainitut aineet";- poistetaan kohdasta 268 ilmaisu "Fenoli ja sen alkalisuolat paitsi liitteessä III mainitut poikkeukset" ja korvataan ilmaisulla "Pikriinihappo";- korvataan 321 kohta "Tiourea ja sen johdannaiset paitsi liitteessä IV olevassa 1 osassa mainitut aineet" seuraavasti:"Tiourea ja sen johdannaiset paitsi liitteessä III olevassa 1 osassa mainitut aineet";- korvataan 350 kohta "Tetrabromosalisyylianilidit" seuraavasti:"Tetrabromosalisyylianilidit paitsi tribromosalisyylianilidin epäpuhtauksina liitteessä IV olevassa 1 osassa esitetyin edellytyksin";- korvataan 351 kohta "Dibromosalisyylianilidit, esimerkiksi metabromsalaani(*) ja dibromsalaani(*)" seuraavasti:"Dibromosalisyylianilidit paitsi tribromosalisyylianilidin epäpuhtauksina liitteessä IV olevassa 1 osassa esitetyin edellytyksin";- korvataan 360 kohta "Safrolia sisältävä Sassafras officinale Nees-öljy" seuraavasti:"Safroli paitsi luontaisten aromivalmisteiden normaaliin sisältöön kuuluva, kuitenkin niin, että pitoisuus ei ylitä:100 ppm valmiissa tuotteessa;hampaiden ja suun hygienian hoitoon tarkoitetuissa valmisteissa 50 ppm, kuitenkin niin, että safrolia ei saa esiintyä nimenomaan lapsille tarkoitetuissa hammastahnoissa".3 artikla1. Korvataan liitteessä III oleva 1 osa tämän direktiivin liitteenä I olevalla liitteellä.2. Muutetaan liitteessä III oleva 2 osa seuraavasti:a) Punaiset- poistetaan kolmannesta ja kuudennesta sarakkeesta:- "E 180" väriaineen N:o 10 kohdalta, joka vastaa väri-indeksinumeroa 15 850;- "E 420" väriaineen N:o 26 kohdalta, joka vastaa väri-indeksinumeroa 77 015.- Korvataan toisessa sarakkeessa nykyinen uudella seuraavasti:- nykyinen uusi"15 630 (Ba)" "15 630: 1 (Ba)","15 630 (Sr)" "15 630: 3 (Sr)","15 865 (Sr)" "15 865: 3 (Sr)","45 170 (Ba)" "45 170: 1 (Ba)".b) Oranssit ja keltaisetKorvataan väriaineen N:o 23 nykyinen, toisessa sarakkeessa oleva väri-indeksinumero "45 395" numerolla "45 396".c) Vihreät ja sinisetVäri-indeksinumeroa 44 090 vastaavan väriaineen N:o 4 kohdalle kolmanteen ja kuudenteen sarakkeeseen merkitään "E 142".d) Violetit, ruskeat, mustat ja valkoiset- Poistetaan väriaine N:o 8, joka vastaa väri-indeksinumeroa 77 005.- Poistetaan väri-indeksinumeroa 77 266 vastaavan väriaineen N:o 12 kohdalta kolmannesta ja kuudennesta sarakkeesta "osa E 153:sta" ja väri-indeksinumeroa 77 267 vastaavan väriaineen N:o 13 kohdalta vastaavista sarakkeista "E 153".- Lisätään viitenumero "26" ja sen kohdalle kolmanteen sarakkeeseen "osa E 153:sta" ja kuudenteen sarakkeeseen "E 153".e) Alaviite(4)Lisätään seuraava virke:"Niihin sovelletaan edelleen vuoden 1962 direktiivin liitteen III väriaineita koskevia yleisiä vaatimuksia niiltä osin, kuin tunnus "E" on kyseisestä direktiivistä poistettu."4 artikla1. Korvataan liitteessä IV oleva 1 osa tämän direktiivin liitteenä 2 olevalla liitteellä.2. Muutetaan liitteessä IV olevaa 2 osaa seuraavasti:a) Punaiset- Poistetaan seuraavat väriaineet:>TAULUKON PAIKKA>- Korvataan viitenumeron 5 kohdalla toisessa sarakkeessa olevat numerot "15 500"  ja "15 500 (Ba)" numerolla "17 200" ja poistetaan neljännessä sarakkeessa oleva soveltamisalaa koskeva viite.- Korvataan väriaineen N:o 6 kohdalla toisessa sarakkeessa oleva numero "15 585 (Ba)" numerolla "15 585: 1 (Ba)".b) Oranssit ja keltaisetKorvataan viitenumeron 2 kohdalla toisessa sarakkeessa oleva väri-indeksinumero "45 340" numerolla "40 850" ja lisätään kolmanteen ja kuudenteen sarakkeeseen numero "E 161 g".d) Violetit, ruskeat, mustat ja valkoisetPoistetaan väri-indeksinumeroa 77 718 vastaava väriaine N:o 8.e) Alaviite(4)Lisätään seuraava lause:"Niihin sovelletaan edelleen vuoden 1962 direktiivin liitteen III väriaineita koskevia yleisiä vaatimuksia niiltä osin, kuin tunnus "E" on kyseisestä direktiivistä poistettu."3. Korvataan liitteessä IV oleva 3 osa tämän direktiivin liitteenä 3 olevalla liitteellä.5 artiklaLiitteessä V:- Korvataan"2. Heksaklorofeeni (muut kuin liitteessä III olevassa 1 osassa mainitut käyttötarkoitukset)"seuraavasti:"2. Heksaklorofeeni (muut kuin liitteessä VI olevassa 1 osassa mainitut käyttötarkoitukset)";- Korvataan:"5. Strontium ja sen suolat paitsi ne, joita käytetään liitteessä III olevan 2 osan ja liitteessä IV olevien 2 ja 3 osan luetteloissa mainituissa väriaineissa"seuraavasti:"5. Strontium ja sen suolat paitsi strontiumsulfidi liitteessä III olevassa 1 osassa esitetyin ehdoin ja strontiumsuolat, joita käytetään liitteessä III olevan 2 osan ja liitteessä IV olevan 2 ja 3 osan luetteloissa mainituissa ja tunnuksella "3 (Sr)" merkityissä väriaineissa";- Korvataan:"6. Zirkonium ja sen johdannaiset"seuraavasti:"6. Zirkonium ja sen yhdisteet"- Lisätään:"10. Kloroformi.11. Ihon vaalentamiseen tarkoitettu hydrokinoni."6 artiklaLisätään liite VI, jossa luetellaan kosmeettisten valmisteiden valmistuksessa sallitut säilöntäaineet. Näitä säilöntäaineita saa käyttää kyseisessä liitteessä ja sen johdannossa esitetyin ehdoin.7 artiklaMuutetaan direktiivin 4 artiklaa seuraavasti:"4 artikla1. Jäsenvaltioiden on, tämän kuitenkaan rajoittamatta niille 2 artiklan mukaisesti kuuluvien velvoitteiden noudattamista, kiellettävä saattamasta markkinoille sellaisia kosmeettisia valmisteita, jotka sisältävät:a) (ennallaan);b) (ennallaan);c) (ennallaan);d) (ennallaan);e) muita kuin liitteessä VI olevassa 1 osassa mainittuja säilöntäaineita;f) liitteessä VI olevassa 1 osassa mainittuja säilöntäaineita, jos niitä käytetään säädetyistä ehdoista ja rajoituksista poiketen paitsi silloin, kun poikkeavia pitoisuuksia käytetään tiettyyn tarkoitukseen, joka käy ilmi valmisteen esittelystä.2. Liitteessä II mainittujen aineiden esiintyminen erittäin vähäisinä määrinä on sallittua, jos sitä ei voida hyvää valmistustapaa noudattaen teknisesti välttää ja se on 2 artiklan mukaista."8 artiklaMuutetaan direktiivin 5 artiklaa seuraavasti:"5 artiklaJäsenvaltioiden on 31 päivään joulukuuta 1985 asti sallittava sellaisten kosmeettisten valmisteiden saattaminen markkinoille, jotka sisältävät:a) (ennallaan);b) (ennallaan);c) (ennallaan);d) liitteessä VI olevassa 2 osassa mainittuja säilöntäaineita, jos niitä käytetään säädettyjen edellytysten ja rajoitusten mukaan, tästä poikkeavat pitoisuudet sallitaan kuitenkin silloin, kun näitä aineita käytetään tiettyyn tarkoitukseen, joka ilmenee valmisteen esittelystä.Näiden aineiden sekä väri- ja säilöntäaineiden on 1 päivänä tammikuuta 1986 oltava:- pysyvästi sallittuja;- tai pysyvästi kiellettyjä (liite II);- tai sallittuja tietyksi ajaksi, joka on määritelty liitteessä IV tai VI;- tai poistettuja kaikista tämän direktiivin liitteistä."9 artiklaKorvataan direktiivin 6 artiklan 1 kohdan d alakohdassa ilmaisu "liitteissä III ja IV" ilmaisulla "liitteissä III, IV ja VI".10 artiklaKorvataan direktiivin 8 artikla seuraavasti:"8 artikla1. (ennallaan)2. Tarvittavat muutokset liitteiden II PVI mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen, päätetään komission tai jonkin jäsenvaltion aloitteesta samaa menettelyä noudattaen sen jälkeen, kun kosmetiikka-alan tiedekomiteaa on kuultu.Liitteiden III PVI osalta tätä menettelyä sovelletaan kuitenkin 31 päivään joulukuuta 1988 asti. Neuvosto päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta tarvittavista toimenpiteistä viimeistään kuusi kuukautta ennen kyseistä määräpäivää."11 artiklaLisätään seuraava artikla:"8 a artikla1. Jäsenvaltio voi, sen estämättä, mitä 4 artiklassa säädetään ja tämän rajoittamatta 8 artiklan 2 kohdan säännösten noudattamista, seuraavin edellytyksin sallia muiden kuin sallittujen aineiden luettelossa esiintyvien aineiden käytön alueellaan tiettyjen, kansallisessa luvassa mainittujen kosmeettisten valmisteiden valmistuksessa:a) lupa voidaan antaa enintään kolmeksi vuodeksi;b) jäsenvaltion on huolehdittava tällä tavoin sallitusta aineesta tai valmisteesta valmistettujen kosmeettisten tuotteiden virallisesta tarkastuksesta;c) näin valmistetuissa tuotteissa on oltava selvästi erottuva merkintä, joka on määriteltävä luvassa.2. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltiolle 1 kohdan mukaisesti tehty lupapäätös kirjallisena kahden kuukauden kuluessa kyseisen päätöksen voimaantulosta.3. Jäsenvaltio voi ennen 1 kohdassa säädetyn kolmivuotisjakson päättymistä pyytää komissiolta 1 kohdan mukaisesti kansallisen luvan saaneen aineen ottamista sallittujen aineiden luetteloon. Samalla jäsenvaltion on esitettävä perustelut sille, että kyseinen aine tulisi ottaa mukaan ja ilmoitettava aineen tai valmisteen käyttötarkoitukset. Kahdeksantoista kuukauden kuluessa tällaisen pyynnön esittämisestä päätetään viimeisimmän tieteellisen ja teknisen tiedon perusteella ja 10 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen komission tai jäsenvaltion aloitteesta sitten, kun kosmetiikka-alan tiedekomiteaa on kuultu, voidaanko kyseinen aine ottaa mukaan sallittujen aineiden luetteloon vai onko kansallinen lupa kumottava. Poiketen 1 kohdan a alakohdassa säädetystä, kansallinen lupa on voimassa, kunnes päätös aineen luetteloon ottamisesta on tehty.12 artikla1. Korjataan direktiivin englanninkielinen toisinto liitteen 5 mukaisesti.2. Korjataan direktiivin saksankielinen toisinto liitteen 6 mukaisesti.3. Korjataan direktiivin hollanninkielinen toisinto liitteen 7 mukaisesti.13 artikla1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 päivästä tammikuuta 1986 alkaen yhteisöön sijoittautuneet valmistajat ja maahantuojat eivät saata markkinoille valmisteita, jotka eivät ole tämän direktiivin vaatimusten mukaisia.2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 kohdassa tarkoitettuja valmisteita ei myydä eikä toimiteta kuluttajalle 31 päivän joulukuuta 1987 jälkeen.14 artikla1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1983 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamat kansalliset säännökset toimitetaan kirjallisina komissiolle.15 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 17 päivänä toukokuuta 1982.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaP. de KEERSMAEKER(1) EYVL N:o C 165, 2.7.1979, s. 52(2) EYVL N:o C 175, 14.7.1980, s. 88(3) EYVL N:o C 83, 2.4.1980, s. 7(4) EYVL N:o L 262, 27.9.1976, s. 169(5) EYVL N:o L 192, 31.7.1979, s. 35LIITE I"LIITE III 1 OSA>TAULUKON PAIKKA>LIITE 2"LIITE IV 1 OSA>TAULUKON PAIKKA>LIITE 3"LIITE IV 3 OSAA. LUETTELO VÄLIAIKAISESTI SALLITUISTA VÄRIAINEISTA, JOITA SAA SISÄLTYÄ KOSMEETTISIIN VALMISTEISIIN, JOTKA EIVÄT JOUDU KOSKETUKSIIN LIMAKALVOJEN KANSSAPunaiset11 215, 12 310, 12 420, 16 150, 18 050, 18 065, 18 810, 26 105, 45 100, 50 240 ja Acid Red 195.Oranssit ja keltaiset11 020, 11 021, 11 680, 11 700, 11 710, 13 065, 16 230, 18 690, 18 736, 19 120, 21 230, 71 105.Siniset ja vihreät10 006, 10 020, 42 045, 42 080, 44 025, 62 095, 63 000, 74 100, 74 220, 74 350, 77 420, Bromothymol Blue, Bromocreol Green.Violetit, ruskeat, mustat ja valkoiset12 010, 12 480, 42 555, 46 500, 50 420, 51 319, 61 710, Ruskea FK.B. LUETTELO VÄLIAIKAISESTI SALLITUISTA VÄRIAINEISTA, JOITA SAA SISÄLTYÄ KOSMEETTISIIN VALMISTEISIIN, JOTKA JOUTUVAT VAIN LYHYTAIKAISEEN KOSKETUKSEEN IHON KANSSAPunaiset11 210, 12 370, 12 459, 12 485, 12 512, 12 513, 12 715, 14 895, 14 905, 16 045, 18 125, 18 130, 23 266, 24 790, 27 300, 27 306, 28 160, 45 110, 45 150, 45 220, 60 710, 62 015, 69 025, 71 100, 73 312, 73 905, 73 915, Pigment Red 144, Pigment Red 166, Pigment Red 170, Pigment Red 188.Keltaiset ja oranssit11 725, 11 730, 11 765, 11 767, 11 855, 11 870, 12 055, 12 140, 12 700, 12 790, 14 600, 14 690, 15 970, 18 820, 20 040, 21 096, 21 100, 21 105, 21 108, 21 110, 21 115, 22 910, 23 900, 25 135, 25 220, 26 090, 29 020, 40 215, 48 040, 48 045, 48 055, 56 205, 75 660, 77 199, 77 878, Acid yellow 127, Pigment Yellow 93, Pigment Yellow 98, Pigment Orange 31, 77 955.Siniset ja vihreät12 775, 34 230, 42 052, 42 085, 42 095, 42 100, 50 315, 50 405, 52 015, 52 020, 61 135, 61 505, 61 525, 61 585, 62 005, 62 045, 62 105, 62 560, 69 810, 74 180, 74 255, Solvent Blue 2, Solvent Blue 19, Acid Blue 82, Acid Blue 181, Acid Blue 272.Violetit, ruskeat, mustat ja valkoiset14 805, 17 580, 20 285, 20 470, 21 010, 25 410, 42 510, 42 520, 42 535, 42 650, 45 175, 50 325, 60 010, 60 730, 61 105, 62 030, Acid Brown 19, Acid Brown 82, Disperse Violet 23, Acid Brown 104, Acid Brown 106, Pigment Violet 37, Pigment Brown 30."LIITE 4"LIITE VI LUETTELO KOSMEETTISISSA VALMISTEISSA SALLITUISTA SÄILÖNTÄAINEISTAJOHDANTO1. Säilöntäaineet ovat aineita, joita voidaan lisätä kosmeettisiin valmisteisiin pääasiassa mikro-organismien kehittymisen estämiseksi näissä valmisteissa.2. Tunnuksella (*) merkittyjä aineita voidaan lisätä kosmeettisiin valmisteisiin pitoisuuksina, jotka poikkeavat tässä liitteessä säädetyistä pitoisuuksista silloin, kun näitä aineita käytetään tarkoituksiin, jotka selvästi ilmenevät valmisteen esittelystä, esim. deodorantteina saippuoissa ja shampoiden hilsettä ehkäisevinä aineina.3. Muutkin aineet (esim. monet eteeriset öljyt ja alkoholit), joita kosmeettisten valmisteiden valmistuksessa käytetään, saattavat ehkäistä mikrobeja ja siten parantaa valmisteiden säilyvyyttä. Niitä ei kuitenkaan ole otettu tähän liitteeseen.4. Määritelmät:- 'Suoloilla' tarkoitetaan natrium-, kalium-, kalsium-, magnesium-, ammonium- ja etanoliamiinikationien sekä kloridi-, bromidi-, sulfaatti- ja asetaattianionien suoloja.- 'Estereillä' tarkoitetaan metyyli-, etyyli-, propyyli-, isopropyyli-, butyyli-, isobutyyli- ja fenyyliestereitä.1 OSA>TAULUKON PAIKKA>2 OSA>TAULUKON PAIKKA>LIITE 512 artiklan 1 kohdassa mainittu luetteloLIITE II (uudet tekstit):2. 2-Asetoksietyylitrimetyyliammoniumhydroksidi (asetyylikoliini) ja sen suolat5. [4-(4-Hydroksi-3-jodofenoksi)-3,5-dijodofenyyli]etikkahappo ja sen suolat29. 2-Amino-1,2-bis(4-metoksifenyyli)etanoli ja sen suolat34. Imperatoriini (9-(3-metyylibut-2-enyloksi)furo[3,2-g]kromen-7-oni)39. Antibiootit paitsi liitteessä V mainittu poikkeus42. Apomorfiini (R 5, 6, 6a, 7-tetrahydro-6-metyyli-4H-dibentso[de,g]kinoliini-10,11-dioli) ja sen suolat48. 2(3H)-Bentsimidatsoloni49. Bentsatsepiinit ja bentsodiatsepiinit50. 1-Dimetyyliaminometyyli-1-metyylipropyylibentsoaatti (amylokaiini) ja sen suolat51. 2,2,6-Trimetyyli-4-piperidyylibentsoaatti (bentsamiini) ja sen suolat52. Isokarboksatsidi(*)72. Karbatsolin typpijohdannaiset80. Difenoksilaatti(*) hydrokloridi86. N,N-Bis(2-kloorietyyli)metyyliamiini-N-oksidi ja sen suolat91. Klormetsanoni(*)95. 2-[2-(4-Kloorifenyyli)-2-fenyyliasetyyli]indaani-1,3-dioni (klorfasinoni - ISO)112. 2-alfa-Sykloheksyylibentsyyli(N,N,N',N'-tetraetyyli)trimetyleenidiamiini (fenetamiini)117. O,O'-Diasetyyli-N-allyyli-N-normorfiini119. 5-(alfa beeta-Dibromofeenietyyli)-5-metyylihydantoiini120. N,N'-Pentametyleenibis(trimetyyliammonium)suolat, esim. pentametoniumbromidi(*)121. N,N'-[Metyylimino)dietyleeni]bis(etyylidimetyyliammonium)suolat, esim. atsametoniumbromidi(*)124. N,N'-Heksametyleenibis(trimetyyliammonium)suolat, esim. heksametoniumbromidi(*)128. 2-Dietyyliaminoetyyli-3-hydroksi-4-fenyylibentsoaatti ja sen suolat131. O,O'-Dietyyli-O-4-nitrofenyyli-fosforotioaatti (parationi - ISO)132. [Oksalyylibisiminoetyleeni]bis[(o-klooribentsyyli)dietyyliammonium]suolat, esim. ambenomiumkloridi(*)143. 1,1-Bis[dimetyyliaminometyyli)propyylibentsoaatti(amydrikaiini, alypiini) ja sen suolat156. N-(3-Karbamoyyli-3,3-difenyylipropyyli)-N,N-di-isopropyylimetyyliammoniumsuolat, esim. isopropamidijodidi(*)160. 5,5-Difenyyli-4-imidatsolidoni196. (1R,4S,5R,8S)-1,2,3,4,10,10-heksakloori-6,7-epoksi-1,4,4a,5,6,7,8,8a-oktahydro-1,4:5,8-dimetanonaftaleeni (endriini - ISO)204. Etyylibis(4-hydroksi-2-okso-1-benzopyran-3-yyli)asetaatti ja hapon suolat207. 4,4'-Dihydroksi-3,3'-(3-metyylitiopropylideeni)dikumariini214. Dekametyleenibis(trimetyyliammonium) suolat, esim. dekametonibromidi217. alfa-Santoniini [(3S,5aR,9bS)-3,3a,4,5,5a,9b-heksahydro-3,5a,9-trimetyylinafto[1,2-b]furan-2,8-dioni]234. 3,4-Dihydro-2-metoksi-2-metyyli-4-fenyyli-2H,5H-pyrano[3,2-c]-[1]bentsopyran-5-oni(syklokumaroli)243. 3-(1-Naftyyli)-4-hydroksikumariini271. 2-Fenyyli-indan-1,3-dioni (fenindioni)276. Tetraetyylipyrofosfaatti, TEPP (ISO)284. alfa-Piperidin-2-yylibentsyyliasetaatti vasemmalle kiertävä treomuoto (levofasetoperaani) ja sen suolat307. Sulfonamidit (sulfanilamidi ja sen johdannaiset . . .) ja niiden suolat (loppuosa oikein)313. Ksylometatsoliini(*) ja sen suolat346. 2-[4-Metoksibentsyyli-N-(2-pyridyyli)amino]etyylidimetyyliamini maleaatti358. Furo[3,2-g]kromen-7-oni ja sen . . . (loppuosa oikein)LIITE 712 artiklan 3 kohdassa mainittu luettelo"BIJLAGE II,Wordt gelezen:15. . . . RouwolfiaRauwolfia34. . . . genzopyranbenzopyran182. EtheenoxydeEthyleenoxide215. Ipecacuanha Uragoga BailloenUragoga ipecacuanha Baill.220. BabituurzuurBarbituurzuur221. . . . bijlage IVbijlagen IV en V250. . . . alkalische zoutenalkalizouten268. . . . alkalische zoutenalkalizouten291. Prunus LaurocerasusPrunus laurocerasus314. TetrachloortetheenTetrachloorethyleen315. TetrachloorkoolstofTetrachloorkoolstof340. p-butyl tert.-p-tert. butyl . . .341. p-butyl tert.- p-tert. butyl . . ."


Avis juridique important

|

31970L0524

Neuvoston direktiivi 70/524/ETY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1970, rehujen lisäaineista

Virallinen lehti nro L 270 , 14/12/1970 s. 0001 - 0017 Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1970(III) s. 0743  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1970(III) s. 0840  Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 6 s. 0060  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 4 s. 0082  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 4 s. 0082  Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 3 s. 0118  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 3 s. 0118

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 23 päivänä marraskuuta 1970,rehujen lisäaineista (70/524/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo, ettäkotieläintuotanto on erittäin tärkeä osa Euroopan yhteisön maataloudesta; tyydyttävät tulokset riippuvat paljon siitä, että käytetään sopivia ja hyvälaatuisia rehuja,rehuja koskevat säädökset ovat keskeisiä maatalouden tuottavuutta parannettaessa,eläinten ruokinnassa käytetään yhä enemmän lisäaineita,rehujen lisäaineita koskevat jäsenvaltioiden lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, jos niitä on annettu, eroavat perusperiaatteiltaan toisistaan; sen vuoksi ne vaikuttavat suoraan sisämarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan ja  ne olisi siten yhdenmukaistettava,"lisäaineilla" tarkoitetaan yleensä aineita, jotka parantavat sekä rehun ominaisuuksia että kotieläintuotantoa; sen vuoksi antibiootteja on myös pidettävä lisäaineina, koska niillä pieninämäärinä käytettyinä on fysiologisesti ravitsemuksellinen vaikutus, kun taas suurina määrinä käytettyinä niillä on lääkinnällinen vaikutus,näitä aineita ei saa käyttää rehuissa ensisijaisesti sairauksien toteamiseksi, hoitamiseksi tai ehkäisemiseksi; niiden käyttö olisi kuitenkin sallittava yksinomaan rehujen puutostiloja ehkäisevien ominaisuuksien parantamiseksi,tiettyjä, pelkästään lääkeaineita, kuten kokkidiostaatteja, olisi ensivaiheessa pidettävä rehujen lisäaineina; useimmat jäsenvaltiot ovat käyttäneet niitä sairauksien ehkäisyyn pääasiassa siipikarjalle; nämä aineet tutkitaan uudelleen, jos lääkeaineita sisältävistä rehuista laaditaan direktiivi,perusperiaatteena on oltava, että ainoastaan tässä direktiivissä lueteltuja lisäaineita saa käyttää rehuissa ja ainoastaan tässä direktiivissä vahvistetuin edellytyksin ja että lisäaineita ei saa, eräitä poikkeuksia lukuun ottamatta, käyttää muulla tavoin eläinten ruokintaan,lisäaineita hyväksyttäessä on tarpeen varmistaa, että niillä on edullinen vaikutus niiden rehujen ominaisuuksiin, joihin ne lisätään, tai kotieläintuotantoon; lisäaineet eivät saa aiheuttaa terveydellistä vaaraa ihmisille tai eläimille taikka kotieläintuotteiden käyttäjille; säädettyjä poikkeuksia varten on suotavaa tutkia, saako kyseisiä aineita jo käyttää sairauksien hoitoon tai ehkäisyyn, vai onko erityisen painavia syitä rajoittaa niiden käyttö ainoastaan lääkinnällisiin tai eläinlääkinnällisiin tarkoituksiin,tiettyjen jäsenvaltioiden erityistilanteiden ja varsinkin erilaisten kotieläinten ruokintajärjestelmien vuoksi on tarpeen tietyissä tapauksissa sallia poikkeuksia edellä tarkoitetuista periaatteista, jos ne ovat hyväksyttäviä ihmisten ja eläinten terveyden kannalta,jäsenvaltioiden olisi myös säilytettävä oikeus keskeyttää tiettyjen lisäaineiden käyttö tai alentaa niiden sallittuja enimmäispitoisuuksia, jos ihmisten tai eläinten terveydelle aiheutuu vaaraa; jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa siten estää eri tuotteiden vapaata liikkuvuutta,lisäaineita sisältävien rehujen erityismerkinnöistä olisi annettava säännökset, jotta käyttäjä on selvillä lisäaineen laadusta ja jotta voidaan estää vilpillinen toiminta; tämä koskee erityisesti sellaisia täydennysrehuja, jotka sisältävät tiettyjen lisäaineiden tiivisteitä,yhteisön sääntöjä ei tulisi soveltaa kolmansiin maihin vietäviin rehuihin, koska niissä sovelletaan yleensä eri sääntöjä,sen varmistamiseksi, että lisäaineille vahvistetut vaatimukset täyttyvät pidettäessä rehuja kaupan, jäsenvaltioiden on huolehdittava asianmukaisten tarkastusten järjestämisestä,nämä vaatimukset täyttäviin rehuihin ei saa soveltaa muita kuin tässä direktiivissä säädettyjä kaupan pitämistä koskevia rajoituksia, jatämän direktiivin täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi sovellettava menettelyä jäsenvaltioiden ja komission välisen tiiviin yhteistyön aikaansaamiseksi pysyvässä rehukomiteassa,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tätä direktiiviä sovelletaan rehujen lisäaineisiin.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "lisäaineella" ainetta, joka rehuun lisättynä todennäköisesti vaikuttaa sen ominaisuuksiin tai eläinten tuotantoon;b) "rehulla" eläinten ruokintaan tarkoitettua orgaanista tai epäorgaanista ainetta, käytettynä sellaisenaan tai seoksina, siitä riippumatta, sisältääkö se lisäaineita;c) "päiväannoksella" 12 prosenttia kosteutta sisältävän rehun keskimääräistä kokonaismäärää, jonka tietyn lajin, tietyn ikäinen ja tiettyä tarkoitusta varten kasvatettu eläin tarvitsee tyydyttääkseen koko ravinnontarpeensa;d) "täysrehulla" rehuseosta, joka sellaisenaan on riittävä tyydyttämään päiväannoksen;e) "täydennysrehulla" rehuseosta, joka sisältää korkeat pitoi- suudet tiettyjä aineita, mutta joka koostumuksensa takia on riittävä tyydyttämään päiväannoksen ainoastaan käytettynä yhdessä muiden rehujen kanssa;f) "esiseoksella" rehuseosten teolliseen valmistukseen käytettäviä lisäainetiivisteitä.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että ainoastaan tämän direktiivin liitteessä I lueteltuja lisäaineita saadaan lisätä rehuihin ja ainoastaan siinä vahvistettujen vaatimusten mukaisesti. Näitä lisäaineita ei muulla tavoin saa käyttää eläinten ruokintaan.2. Liitteessä I luetellut enimmäis- ja vähimmäispitoisuudet viittaavat täysrehuihin.3. Tässä direktiivissä lueteltujen lisäaineiden sekoittaminen rehuihin on sallittua ainoastaan, kun seoksen ainesosat ovat fysikaalisesti ja kemiallisesti seostuvia toivotuin vaikutuksin.4. Antibioottia (liitteessä I oleva A ryhmä ja liitteessä II oleva A ryhmä) voidaan sekoittaa ainoastaan jonkin toisen antibiootin kanssa, jollei valmistettavasta seoksesta jo määrätä näissä liitteissä. Ainesosat eivät saa kuulua samaan kemialliseen ryhmään. Kunkin ainesosan suurimman sallitun pitoisuuden on oltava tässä direktiivissä vahvistetun mukainen ja alennettu sen suhteelliseen prosenttiosuuteen seoksessa.5. Kokkidiostaatteja ja muita lääkeaineita (liitteessä I oleva D ryhmä ja liitteessä II oleva B ryhmä) ei saa sekoittaa keskenään, ellei kyseisestä seoksesta jo määrätä näissä liitteissä.6. Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksia 1, 3, 4 tai 5 kohdan säännöksistä, kun kysymyksessä on kokeellinen tai tieteellinen toiminta edellyttäen kuitenkin, että riittävä virallinen tarkastus järjestetään.7. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat alueellaan viiden vuoden aikana tämän direktiivin tiedoksi antamisesta nostaa antibioottien (liitteessä I oleva A ryhmä), lukuun ottamatta aineita E 709, E 711 ja E 712, enimmäispitoisuuksia seuraavasti:A. Oleandomysiini, enimmäispitoisuus 25 ppm täysrehuissa:a) siipikarjalle, ankkoja ja hanhia lukuun ottamatta, kuoriutumisesta neljän viikon ikäiseksi;b) sioille, syntymästä kahdeksan viikon ikäiseksi.B. Kaikki muut antibiootit, enimmäispitoisuus 50 ppm täysrehuissa:a) siipikarjalle, ankkoja ja hanhia lukuun ottamatta, kuoriutumisesta neljän viikon ikäiseksi;b) vasikoille, karitsoille ja kileille, syntymästä kuuden- toista viikon ikäiseksi;c) sioille, syntymästä kahdeksan viikon ikäiseksi;d) turkiseläimille.4 artikla 1. Sen estämättä, mitä 3 artiklan 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat alueellaan sallia käytettäväksi seuraavia lisäaineita:a) viiden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta, muita kuin liitteessä I lueteltuihin ryh miin kuuluvia aineita, jos kokeet osoittavat niiden täyttävän 6 artiklan 2 kohdan A alakohdassa tarkoitetut vaatimukset. Tätä poikkeusta ei sovelleta aineisiin, joilla on hormonaalisia tai antihormonaalisia vaikutuksia;b) viiden vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta, liitteessä II lueteltuja aineita, jos kokeet osoittavat niiden täyttävän 6 artiklan 2 kohdan A alakohdassa tarkoitetut vaatimukset;c) märehtijöille tarkoitettua ureaa, jos kokeet osoittavat sen täyttävän 6 artiklan 2 kohdan A alakohdassa tarkoitetut vaatimukset;d) molybdeeniä, enimmäispitoisuus 2,5 ppm täysrehussa;e) seleeniä, enimmäispitoisuus 0,5 ppm täysrehussa;f) sakkariinia.2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle kahden kuukauden kuluessa kaikista 1 kohdan mukaisesti toteutetuista toimenpiteistä ja toimitettava asiakirjat, joista ilmenevät perustelut hyväksymiselle.5 artikla Kohtuullisen ajan kuluttua siitä kun jäsenvaltio on hyväksynyt lisäaineen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, komissio tutkii 6 artiklan säännösten perusteella, voidaanko lisäaine sisällyttää liitteeseen I vai onko hyväksyminen peruutettava. Komission on tehtävä ehdotuksensa neuvostolle, joka päättää asiasta 6 artiklan mukaisesti.6 artikla 1. Komission ehdotuksesta sekä tieteellisen ja teknisen tiedon perusteella neuvosto- vahvistaa tässä direktiivissä tarkoitettujen lisäaineiden puhtausvaatimukset,- antaa liitteeseen I tehtävät muutokset.2. Liitteen I muuttamisessa neuvosto soveltaa seuraavia periaatteita:A. Aine voi sisältyä liitteeseen I ainoastaan, josa) sillä on rehuun sekoitettuna edullinen vaikutus rehun ominaisuuksiin tai eläinten tuotantoon;b) se ei rehuissa sallittuina pitoisuuksina vaikuta haitallisesti eläinten tai ihmisten terveyteen, eikä myöskään aiheuta vahinkoa kuluttajille muuttamalla eläintuotteiden ominaisuuksia;c) sen laatua ja pitoisuutta rehuissa voidaan valvoa;d) sen käyttöä rehuissa sallittuina pitoisuuksina ei voida pitää eläintautien ehkäisynä tai hoitona; tätä edellytystä ei sovelleta liitteessä I olevan D ryhmän aineisiin;e) erityisen painavista ihmisten ja eläinten terveyttä koskevista syistä aineen käyttöä ei saa rajoittaa lääkinnällisiin tai eläinlääkinnällisiin tarkoituksiin.B. Aine on poistettava liitteestä I, jos jokin A alakohdassa luetelluista edellytyksistä ei enää täyty.7 artikla 1. Kun liitteessä I tarkoitetun lisäaineen käyttö tai sille vahvistettu enimmäispitoisuus vaarantaa eläinten tai ihmisten terveyttä, jäsenvaltio voi enintään neljän kuukauden ajaksi kieltää lisäaineen käytön tai alentaa vahvistettua enimmäispitoisuutta. Sen on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle, joka neuvottelee jäsenvaltioiden kanssa 20 päivänä heinäkuuta 1970(2) tehdyllä neuvoston päätöksellä perustetussa pysyvässä rehukomiteassa.2. Neuvosto päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta viipymättä liitteen I muuttamisesta ja antaa tarvittaessa direktiivein tarpeelliset muutokset. Neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenemmistöllä tarvittaessa pidentää 1 kohdassa tarkoitetun määräajan enintään yhdeksi vuodeksi.8 artikla Jäsenvaltioiden on vaadittava, että määritetyllä tavalla laimennettujen täydennysrehujen tässä direktiivissä lueteltujen lisäaineiden pitoisuudet eivät saa olla suuremmat kuin täysrehuille vahvistetut enimmäispitoisuudet.9 artikla 1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että antibioottien (liitteessä I oleva A ryhmä), hapettumisenestoaineiden  (liitteessä I oleva B ryhmä), kokkidiostaattien ja muiden lääkeaineiden (liitteessä I oleva D ryhmä), D-vitamiinien (liitteessä I oleva H ryhmä N:o 1) ja hivenaineiden (liitteessä I oleva I ryhmä) pitoisuudet täydennysrehuissa ja esiseoksissa saavat olla suuremmat kuin täysrehuille vahvistetut enimmäispitoisuudet ainoastaan, jos kyse on:a) tuotteiden toimittamisesta rehuseosten valmistajille tai heidän tavarantoimittajilleen;b) täydennysrehuista, jotka on jäsenvaltiossa hyväksytty pidettäviksi kaikkien käyttäjien saatavilla sillä edellytyksellä, etteivät niiden antibioottien, D-vitamiinien tai hivenaineiden pitoisuudet ole enempää kuin viisi kertaa suuremmat kuin vahvistetut enimmäispitoisuudet;c) tietyille lajeille tarkoitetuista täydennysrehuista ja jäsenvaltiolla on oikeus sallia ne pidettäväksi alueellaan kaikkien käyttäjien saatavilla erityisen ruokintajärjestelmän perusteella ja edellytyksellä, että niiden pitoisuudet eivät ole suuremmat kuin:- antibiooteille 1 000 ppm;- hapettumisenestoaineille, kokkidiostaateille ja muille lääkeaineille viisi kertaa vahvistettu enimmäispitoisuus;- D-vitamiineille 200 000 ky/kg.Tätä säännöstä ei sovelleta b alakohdan mukaan myönnettyyn hyväksymiseen.2. Hyväksyminen 1 kohdan b tai c alakohdan mukaan voidaan myöntää ainoastaan, jos rehun koostumuksella on ominaisuus tai useampia ominaisuuksia (esimerkiksi valkuais- tai kivennäisaineessa), mikä käytännössä varmistaa sen, että lisäaineen pitoisuus ei ole suurempi kuin täysrehuille vahvistettu enimmäispitoisuus ja että rehua ei käytetä muille lajeille kuin niille, joille se on tarkoitettu. Tällaisen rehun hyväksymisestä päätetään pysyvässä rehukomiteassa jäsenvaltioiden ja komission välisten neuvottelujen jälkeen.10 artikla 1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että jotain jäljempänä luetelluista lisäaineista sisältäviä rehuja saa pitää kaupan ainoastaan, jos aine on määritelty antamalla joko pakkauksessa tai siihen tehdyssä merkinnässä seuraavat tiedot:a) antibiootin laatu, pitoisuus ja säilyvyystakuun päättymispäivä;b) hapettumisenestoaineen laatu;c) kokkidiostaattien ja muiden lääkeaineiden (liitteessä I oleva D ryhmä) laatu, pitoisuus ja käyttöohjeet liitteen mukaisesti;d) liitteessä I olevan F ryhmän N:o 2 väriaineiden väripigmentit mukaan lukien laatu;e) A-, D- ja E-vitamiinien laatu, pitoisuus ja säilyvyystakuun päättymispäivä;f) kuparin pitoisuus Cu:na ilmaistuna, jos se on enemmän kuin 50 ppm;g) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti sallittujen lisäaineiden laatu ja pitoisuus.Näistä aineista tehtävissä merkinnöissä on käytettävä tavanomaisia nimiä.2. Kyn kyseessä on irtotavara, voidaan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot ilmoittaa tavaraan mukana seuraavassa asiakirjassa.3. Hivenaineiden, vitamiinien, lukuun ottamatta A-, D- ja E- vitamiineja, vitamiinien esiasteiden ja muiden samanlaisten aktiivisten aineiden pitoisuudet voidaan ilmoittaa, jos ne voidaan määrittää virallisilla määritysmenetelmillä. Tällöin on ilmoitettava seuraavat tiedot:a) hivenaineiden laatu ja pitoisuus;b) muiden aineiden laatu, pitoisuus ja säilyvyystakuun päättymispäivä.4. Muut kuin tässä direktiivissä säädetyssä muodossa tehdyt viittaukset lisäaineisiin ovat kiellettyjä.11 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että lisäaineita enemmän kuin täysrehuille vahvistetut enimmäismäärät sisältäviä täydennysrehuja voidaan pitää kaupan ainoastaan, jos pakkauksessa ona) ilmaisu "täydennysrehu" ja siinä ilmoitetaan rehun laatu,b) käyttöohjeet sekä seuraava lisäohje:"Tätä rehua voidaan käyttää ainoastaan ... (eläimen laji ja ikä) ... enintään ... grammaa/kg päiväannosta."Näiden tietojen on oltava liitteen I määräysten mukaiset. Tätä säännöstä ei sovelleta tuotteisiin, jotka toimitetaan rehuseosten valmistajille tai heidän tavarantoimittajilleen.2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu ilmoitus on muotoiltava siten, että kun sitä noudatetaan, lisäainei den osuus ei ole suurempi kuin täysrehulle vahvistettu enimmäispitoisuus.12 artikla Kun rehuja lasketaan liikkeelle jäsenvaltioiden välillä, 10 ja 11 artiklassa tarkoitetut tiedot on ilmoitettava ainakin yhdellä määrämaan virallisista kielistä.13 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, ettei tämän direktiivin säännösten mukaisia rehuja koske lisäaineiden ja merkintöjen vuoksi muut kuin tässä direktiivissä säädetyt kaupan pitämistä koskevat rajoitukset.14 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että eläintuotteisiin ei sovelleta kaupan pitämistä koskevia rajoituksia tämän direktiivin soveltamisen perusteella.15 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaupan pidettävät rehut tarkastetaan virallisesti ainakin pistokokein sen todentamiseksi, että tässä direktiivissä säädetyt edellytykset täyttyvät.16 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta rehuihin, jotka ainakin asiaa koskevien tietojen perusteella on tarkoitettu vietäväksi kolmansiin maihin.17 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan kahden vuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.18 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 23 päivänä marraskuuta 1970.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaW. SCHEEL(1) EYVL N:o C 135, 14.12.1968, s. 20(2) EYVL N:o L 170, 3.8.1970, s. 1LIITE 1 >TAULUKON PAIKKA>LIITE II >TAULUKON PAIKKA>


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/15/EY, annettu 23 päivänä huhtikuuta 2009 , alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista (uudelleenlaadittu toisinto) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               28.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 131/47

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2009/15/EY,
   annettu 23 päivänä huhtikuuta 2009,
   alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista
   (uudelleenlaadittu toisinto)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, ja ottavat huomioon sovittelukomitean 3 päivänä helmikuuta 2009 hyväksymän yhteisen tekstin (3),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 22 päivänä marraskuuta 1994 annettua neuvoston direktiiviä 94/57/EY (4) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin. Nyt kun mainittua direktiiviä muutetaan vielä uudelleen, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.

               (2)

               Ottaen huomioon direktiivin 94/57/EY säännösten luonteen sen säännösten uudelleen laatiminen kahtena eri yhteisön säädöksenä eli direktiivinä ja asetuksena olisi tarkoituksenmukaista.

               (3)

               Merenkulun turvallisuutta koskevasta yhteisestä politiikasta 8 päivänä kesäkuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa neuvosto vahvisti tavoitteeksi pitää poissa yhteisön vesiltä alukset, jotka eivät täytä vaatimuksia, ja asetti etusijalle yhteisön toimet, joiden tarkoituksena on varmistaa kansainvälisten sääntöjen tosiasiallinen ja yhdenmukainen soveltaminen laatimalla yhteiset standardit luokituslaitoksille.

               (4)

               Merenkulun turvallisuutta ja meren pilaantumisen ehkäisemistä voidaan parantaa tehokkaasti soveltamalla tarkasti kansainvälisiä yleissopimuksia, säännöstöjä ja päätöslauselmia edistäen samalla palvelujen vapaan tarjonnan tavoitetta.

               (5)

               Lippuvaltion ja satamavaltion on valvottava, täyttävätkö alukset merenkulun turvallisuutta ja meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevat yhtenäiset kansainväliset standardit.

               (6)

               Jäsenvaltiot vastaavat kansainvälisten turvallisuustodistusten antamisesta ja pilaantumisen ehkäisemistä koskevien todistusten antamisesta, joista määrätään muun muassa ihmishengen turvallisuudesta merellä 1 päivänä marraskuuta 1974 tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa, jäljempänä ’SOLAS 74 -yleissopimus’, 5 päivänä huhtikuuta 1966 tehdyssä kansainvälisessä lastiviivayleissopimuksessa sekä alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä 2 päivänä marraskuuta 1973 tehdyssä yleissopimuksessa, jäljempänä ’MARPOL-yleissopimus’, sekä varmistettava mainittujen yleissopimusten soveltaminen.

               (7)

               Mainittujen yleissopimusten mukaan kaikki jäsenvaltiot voivat antaa hyväksytyille laitoksille eriasteiset valtuudet antaa todistuksia yleissopimusten määräysten noudattamisesta ja siirtää näiden tehtäväksi turvallisuustodistusten antamisen ja pilaantumisen ehkäisemistä koskevien todistusten antamisen.

               (8)

               Monet Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) sopimuspuolten hyväksymistä eri puolilla maailmaa olevista laitoksista eivät huolehdi asianmukaisesta sääntöjen täytäntöönpanosta eivätkä riittävästä luotettavuudesta toimiessaan kansallisten viranomaisten puolesta, koska niillä ei ole käytettävissä luotettavia ja riittäviä rakenteita eikä kokemusta voidakseen suorittaa tehtävänsä suurella ammattitaidolla.

               (9)

               Jäsenvaltiot ovat SOLAS 74 -yleissopimuksen II-1 luvun A-1 osan 3-1 säännön mukaisesti vastuussa sen varmistamisesta, että niiden lipun alla purjehtivat alukset suunnitellaan, rakennetaan ja huolletaan viranomaisten hyväksymien laitosten vahvistamien rakenteellisten, mekaanisten ja sähköteknisten vaatimusten mukaisesti. Näin ollen nämä laitokset laativat ja panevat täytäntöön alusten suunnittelua, rakentamista, huoltoa ja tarkastamista koskevat säännöt, ja niiden vastuulla on tarkastaa alukset lippuvaltioiden puolesta ja todistaa, että alukset täyttävät kansainvälisten yleissopimusten vaatimukset, mikä on edellytys asianmukaisten todistuskirjojen antamiselle. Jotta ne voisivat toteuttaa tehtävänsä tyydyttävällä tavalla, niiden on oltava täysin riippumattomia, niillä on oltava pitkälle erikoistunutta teknistä asiantuntemusta ja niiden on harjoitettava tiukkaa laadunhallintaa.

               (10)

               Alusten tarkastus- ja katsastuslaitokset ovat tärkeässä asemassa meriturvallisuutta koskevassa yhteisön lainsäädännössä.

               (11)

               Alusten tarkastus- ja katsastuslaitosten olisi voitava tarjota palvelujaan koko yhteisön alueella ja kilpailla keskenään siten, että ne tarjoavat samantasoisen turvallisuuden ja ympäristön suojelun. Niiden toiminnalle olisi siten vahvistettava yhdenmukaiset ammatilliset vaatimukset, joita sovelletaan koko yhteisön alueella.

               (12)

               Radioturvallisuuskirjan antaminen lastialuksille voidaan antaa yksityisten laitosten tehtäväksi, joilla on riittävä asiantuntemus ja pätevä henkilökunta.

               (13)

               Jäsenvaltio voi rajoittaa valtuuttamiensa hyväksyttyjen laitosten lukumäärää avoimesti ja puolueettomasti määriteltyjen tarpeidensa perusteella sillä varauksella, että komissio valvoo asiaa komiteamenettelyä noudattaen.

               (14)

               Tämän direktiivin olisi varmistettava palveluiden vapaa tarjonta yhteisön alueella, ja yhteisön olisi sen vuoksi sovittava yhteisössä sijaitsevien hyväksyttyjen laitosten yhdenvertaisen kohtelun varmistamisesta niiden kolmansien maiden kanssa, joissa jotkut hyväksytyt laitokset sijaitsevat.

               (15)

               Kansallisten viranomaisten on osallistuttava tiiviisti alusten katsastuksiin ja vastaavien todistuskirjojen antamiseen kansainvälisten turvallisuussääntöjen täydellisen noudattamisen varmistamiseksi silloinkin, kun jäsenvaltiot antavat lakisääteiset tehtävänsä niiden hallintoon kuulumattomille hyväksytyille laitoksille. Tämän vuoksi on aiheellista luoda läheinen yhteistyösuhde viranomaisten ja niiden valtuuttamien hyväksyttyjen laitosten välille, joka saattaa edellyttää, että hyväksytyillä laitoksilla on paikallinen edustaja sen jäsenvaltion alueella, jonka puolesta ne suorittavat tehtäviään.

               (16)

               Silloin, kun hyväksytty laitos, sen tarkastaja tai sen tekninen henkilökunta myöntää tarvittavia todistuksia viranomaisen puolesta, jäsenvaltion olisi harkittava oikeasuhtaisten oikeudellisten takeiden ja oikeussuojakeinojen varmistamista tällaisen siirretyn toimivallan osalta, mukaan lukien asianmukaisten puolustautumisoikeuksien käyttö, lukuun ottamatta oikeudellista koskemattomuutta, joka on oikeus, johon ainoastaan jäsenvaltiot voivat vedota erottamattomana osana suvereniteettiaan ja jota ei sen vuoksi voi siirtää.

               (17)

               Jäsenvaltioiden puolesta toimivien hyväksyttyjen laitosten taloudellisten vastuujärjestelmien eroavuudet haittaisivat tämän direktiivin asianmukaista täytäntöönpanoa. Ongelman ratkaisemisen helpottamiseksi on syytä jossain määrin yhdenmukaistaa yhteisön tasolla sellaista hyväksytyn laitoksen aiheuttamasta merellä sattuneesta vahingosta aiheutuvaa vastuuta, josta tuomioistuin päättää, mukaan luettuina välitysmenettelyä käyttäen saadut ratkaisut.

               (18)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (5) mukaisesti.

               (19)

               Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta muuttaa tätä direktiiviä kansainvälisiin yleissopimuksiin, pöytäkirjoihin, säännöstöihin ja päätöslauselmiin tehtyjen myöhempien muutosten sisällyttämiseksi siihen. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

               (20)

               Jäsenvaltioilla olisi kuitenkin edelleen oltava mahdollisuus keskeyttää tai peruuttaa hyväksytylle laitokselle myöntämänsä valtuutuksen voimassaolo, ilmoittaen tällöin komissiolle ja muille jäsenvaltioille päätöksestään ja esittäen sen perustellut syyt.

               (21)

               Jäsenvaltioiden olisi määräajoin arvioitava niiden puolesta toimivien hyväksyttyjen laitosten suoritukset ja toimitettava komissiolle ja kaikille muille jäsenvaltioille näitä suorituksia koskevat tarkat tiedot.

               (22)

               Jäsenvaltioiden on satamaviranomaisina edistettävä turvallisuutta ja pilaantumisen ehkäisemistä yhteisön vesillä tarkastamalla ensisijaisesti alukset, jotka ovat saaneet todistuskirjansa laitoksilta, jotka eivät täytä yhteisiä vaatimuksia, ja tällä tavalla varmistettava, että kolmannen valtion lipun alla purjehtivat alukset eivät saa osakseen suotuisampaa kohtelua.

               (23)

               Tällä hetkellä ei ole olemassa yhtenäisiä kansainvälisiä standardeja rungosta, koneistosta, sähkölaitteista ja hallintalaitteista, joita kaikkien alusten olisi noudatettava rakentamisvaiheessa tai niiden käyttöiän aikana. Nämä standardit voidaan laatia hyväksyttyjen laitosten sääntöjen tai vastaavien standardien mukaisesti, jotka kansallisten viranomaisten on annettava teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/34/EY (6) määriteltyä menettelyä noudattaen.

               (24)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on sellaisten toimenpiteiden luominen, joita jäsenvaltiot noudattavat suhteissaan yhteisössä toimivien alusten tarkastuksesta ja katsastuksesta sekä niiden todistuskirjojen myöntämisestä vastaaviin laitoksiin, vaan se voidaan toiminnan laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

               (25)

               Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan niitä säännöksiä, joilla muutetaan direktiivin 94/57/EY sisältöä. Velvollisuus saattaa sisällöltään muuttumattomat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä perustuu kyseiseen direktiiviin.

               (26)

               Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä I olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.

               (27)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (7) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.

               (28)

               Toimenpiteistä, joita alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettujen laitosten on noudatettava, säädetään alusten tarkastamis- ja katsastamislaitoksia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 391/2009 (uudelleenlaadittu toisinto) (8),

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Tässä direktiivissä säädetään toimenpiteistä, joita jäsenvaltioiden on noudatettava suhteissaan alusten tarkastuksesta ja katsastuksesta sekä niiden todistuskirjojen antamisesta vastaaviin laitoksiin merenkulun turvallisuutta ja meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevien kansainvälisten yleissopimusten noudattamisen varmistamiseksi edistäen samalla tavoitteena olevaa palvelujen tarjoamisen vapautta. Tähän kuuluu myös kansainvälisten yleissopimusten soveltamisalaan kuuluvien alusten runkoa, koneistoa, sähkölaitteita ja hallintalaitteita koskevien turvallisuusmääräysten laatiminen ja täytäntöönpano.
   2 artikla
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

               a)

               ’aluksella’ kansainvälisten yleissopimusten soveltamisalaan kuuluvaa alusta;

               b)

               ’jäsenvaltion lipun alla purjehtivalla aluksella’ alusta, joka on rekisteröity jäsenvaltiossa ja purjehtii kyseisen jäsenvaltion lipun alla sen lainsäädännön mukaisesti. Alukset, jotka eivät vastaa tätä määritelmää, rinnastetaan kolmannen maan lipun alla purjehtiviin aluksiin;

               c)

               ’tarkastuksilla ja katsastuksilla’ tarkastuksia ja katsastuksia, jotka ovat kansainvälisten yleissopimusten mukaan pakollisia;

               d)

               ’kansainvälisillä yleissopimuksilla’1 päivänä marraskuuta 1974 tehtyä kansainvälistä yleis-sopimusta ihmishengen turvallisuudesta merellä (SOLAS 74), lukuun ottamatta sen liitteessä olevaa XI-2 lukua, 5 päivänä huhtikuuta 1966 tehtyä kansainvälistä lastiviivasopimusta sekä 2 päivänä marraskuuta 1973 tehtyä kansainvälistä yleis-sopimusta alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä (Marpol), sekä näiden yleissopimusten pöytäkirjoja ja muutoksia sekä asiaan liittyviä, kaikkia jäsenvaltioita sitovia säännöstöjä, sellaisina kuin ne ovat voimassa;

               e)

               ’laitoksella’ oikeudellista yhteisöä, sen tytäryrityksiä ja kaikkia muita sen määräysvallassa olevia yhteisöjä, jotka joko yhdessä tai erikseen suorittavat tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia tehtäviä;

               f)

               ’määräysvallalla’ edellä e alakohdassa tarkoitettuja oikeudellisia tai tosiasiallisia oikeuksia, sopimuksia tai muita keinoja, jotka joko erikseen tai yhdessä antavat mahdollisuuden käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa oikeushenkilöön nähden tai mahdollistavat sen, että kyseinen oikeushenkilö suorittaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia tehtäviä;

               g)

               ’hyväksytyllä laitoksella’ asetuksen (EY) N:o 391/2009 mukaisesti hyväksyttyä laitosta;

               h)

               ’valtuuttamisella’ toimea, jolla jäsenvaltio antaa valtuudet tai siirtää toimivallan hyväksytylle laitokselle;

               i)

               ’lakisääteisellä todistuskirjalla’ kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti lippuvaltion toimesta tai puolesta annettua todistuskirjaa;

               j)

               ’säännöillä ja menettelyillä’ alusten suunnittelua, rakentamista, varusteita, huoltoa ja katsastamista koskevia hyväksytyn laitoksen vaatimuksia;

               k)

               ’luokitustodistuksella’ hyväksytyn laitoksen antamaa asiakirjaa, jossa todistetaan aluksen kunnon soveltuvuus erityiseen tarkoitukseen tai käyttöön kyseisen hyväksytyn laitoksen vahvistamien ja julkistamien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti;

               l)

               ’lastialuksen radio-turvallisuuskirjalla’ SOLAS-yleissopimuksen muuttamisesta tehdyllä vuoden 1988 pöytäkirjalla käyttöönotettua, Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) hyväksymää todistuskirjaa.

         3 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on kansainvälisiin yleissopimuksiin perustuvan vastuunsa ja velvoitteensa täyttämiseksi toimittava siten, että niiden asianomaiset viranomaiset voivat varmistaa niiden määräysten tosiasiallisen soveltamisen erityisesti suorittaessaan alusten tarkastuksia ja katsastuksia ja antaessaan lakisääteisiä todistuskirjoja ja vapautuskirjoja näiden yleissopimusten määräysten mukaisesti. Jäsenvaltioiden on toimittava ohjeista lippuvaltioiden avustamiseksi IMO:n oikeudellisten välineiden täytäntöönpanossa annetun IMO:n päätöslauselman A.847(20) liitteen ja lisäyksen asianmukaisten määräysten mukaisesti.
   2.   Jos jäsenvaltio päättää 1 kohtaa sovellettaessa sen lipun alla purjehtivien alusten osalta:

               i)

               valtuuttaa laitoksia suorittamaan kaikki tai osan lakisääteisiin todistuskirjoihin liittyvistä tarkastuksista ja katsastuksista, mukaan lukien ne, joiden perusteella voidaan arvioida 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen sääntöjen noudattamista, ja tarvittaessa antamaan tai uusimaan niihin liittyvät todistuskirjat tai

               ii)

               käyttää laitoksia i alakohdassa tarkoitettujen tarkastusten ja katsastusten toteuttamiseen kokonaisuudessaan tai osaksi,

         se voi antaa nämä tehtävät ainoastaan hyväksytyille laitoksille.
   Toimivaltaisen viranomaisen on kaikissa tapauksissa hyväksyttävä ensimmäisten vapautuskirjojen antaminen.
   Lastialuksen radioturvallisuuskirjan osalta nämä tehtävät voidaan kuitenkin antaa toimivaltaisen viranomaisen hyväksymälle yksityiselle laitokselle, jolla on riittävä asiantuntemus ja pätevä henkilökunta suorittamaan radioviestinnän turvallisuuden arviointiin liittyviä erityistehtäviä toimivaltaisen viranomaisen puolesta.
   3.   Tämä artikla ei koske todistuskirjojen antamista aluksen yksittäisistä varusteista.
   4 artikla
   1.   Soveltaessaan 3 artiklan 2 kohtaa jäsenvaltiot eivät pääsääntöisesti voi kieltäytyä valtuuttamasta hyväksyttyä laitosta suorittamaan kyseisiä tehtäviä, ellei tämän artiklan 2 kohdasta sekä 5 ja 9 artiklasta muuta johdu. Ne voivat kuitenkin rajoittaa valtuuttamiensa laitosten lukumäärää tarpeidensa perusteella sillä edellytyksellä, että niillä on avoimet ja puolueettomat perusteet menettelylleen.
   Jäsenvaltion pyynnöstä komissio hyväksyy 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että tämän kohdan ensimmäistä alakohtaa valtuutuksesta kieltäytymisen osalta ja 8 artiklaa valtuutuksen keskeyttämisen tai peruuttamisen osalta sovelletaan asianmukaisesti.
   2.   Jäsenvaltio voi edellytyksenä sen hyväksymiselle, että kolmannessa valtiossa sijaitseva hyväksytty laitos suorittaa kaikki tai osan 3 artiklassa tarkoitetuista tehtävistä, vaatia kyseistä kolmatta valtiota myöntämään vastavuoroisen kohtelun yhteisössä sijaitseville hyväksytyille laitoksille.
   Lisäksi yhteisö voi vaatia, että kolmas valtio, jossa hyväksytty laitos sijaitsee, myöntää vastavuoroisen kohtelun yhteisössä sijaitseville hyväksytyille laitoksille.
   5 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden, jotka tekevät 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun päätöksen, on luotava yhteistyösuhde toimivaltaisen viranomaisensa ja niiden puolesta toimivien laitosten välille.
   2.   Yhteistyösuhdetta on säänneltävä määrämuotoisella ja ketään syrjimättömällä kirjallisella sopimuksella tai vastaavalla oikeudellisella järjestelyllä, jossa vahvistetaan laitosten erityiset tehtävät ja toimet ja johon sisältyvät vähintään

               a)

               IMO:n päätöslauselman A.739(18) lisäyksessä II esitetyt määräykset, jotka koskevat viranomaisen puolesta toimivien laitosten valtuuttamiseen liittyviä toimintaohjeita, ottaen huomioon viranomaisen puolesta toimivien hyväksyttyjen laitosten valtuuttamista koskevasta mallisopimuksesta annettujen IMO:n meriturvallisuuskomitean kiertokirjeen MSC/Circ. 710 ja meriympäristön suojelukomitean kiertokirjeen MEPC/Circ. 307 liite, lisäykset ja täydennykset;

               b)

               seuraavat taloudellista vastuuta koskevat määräykset:

                           i)

                           jos viranomainen on tuomioistuimen lainvoimaisen päätöksen tai riita-asiassa käytetyssä välitysmenettelyssä aikaansaadun ratkaisun mukaan vastuussa merenkulkuonnettomuudesta ja velvollinen suorittamaan korvausta vahinkoa kärsineille sellaisen omaisuuden häviämisen tai vahingoittumisen taikka henkilövahingon tai kuolemantapauksen johdosta, jonka on kyseisessä tuomioistuimessa osoitettu johtuneen hyväksytyn laitoksen, sen elinten, työntekijöiden, edustajien tai muiden hyväksytyn laitoksen puolesta toimivien henkilöiden tahallisesta teosta tai laiminlyönnistä taikka törkeästä huolimattomuudesta, viranomaisella on oikeus saada hyväksytyltä laitokselta taloudellinen korvaus siltä osin kuin kyseinen omaisuuden häviäminen, vahingoittuminen, ruumiinvamma tai kuolema on kyseisen tuomioistuimen päätöksen mukaan hyväksytyn laitoksen aiheuttama;

                           ii)

                           jos viranomainen on tuomioistuimen lainvoimaisen päätöksen tai riita-asiassa käytetyssä välitysmenettelyssä aikaansaadun ratkaisun mukaan vastuussa merenkulkuonnettomuudesta ja velvollinen suorittamaan korvausta vahinkoa kärsineille sellaisen henkilövahingon tai kuolemantapauksen johdosta, jonka on kyseisessä tuomioistuimessa osoitettu johtuneen hyväksytyn laitoksen, sen työntekijöiden, edustajien tai muiden hyväksytyn laitoksen puolesta toimivien henkilöiden huolimattomasta tai varomattomasta toiminnasta tai laiminlyönnistä, viranomaisella on oikeus saada hyväksytyltä laitokselta taloudellinen korvaus siltä osin kuin kyseinen henkilövahinko tai kuolemantapaus on kyseisen tuomioistuimen päätöksen mukaan hyväksytyn laitoksen aiheuttama; jäsenvaltiot voivat rajoittaa hyväksytyn laitoksen maksettavaksi tulevaa enimmäiskorvausta, joka ei kuitenkaan saa olla alle 4 miljoonaa euroa;

                           iii)

                           jos viranomainen on tuomioistuimen lainvoimaisen päätöksen tai riita-asiassa käytetyssä välitysmenettelyssä aikaansaadun ratkaisun mukaan vastuussa merenkulkuonnettomuudesta ja velvollinen suorittamaan korvausta vahinkoa kärsineille sellaisen omaisuuden häviämisen tai vahingoittumisen johdosta, jonka on kyseisessä tuomioistuimessa osoitettu johtuneen hyväksytyn laitoksen, sen työntekijöiden, edustajien tai muiden hyväksytyn laitoksen puolesta toimivien henkilöiden huolimattomasta tai varomattomasta toiminnasta tai laiminlyönnistä, viranomaisella on oikeus saada hyväksytyltä laitokselta korvaus siltä osin kuin kyseinen omaisuuden häviäminen tai vahingoittuminen on kyseisen tuomioistuimen päätöksen mukaan hyväksytyn laitoksen aiheuttama; jäsenvaltiot voivat rajoittaa hyväksytyn laitoksen maksettavaksi tulevaa enimmäiskorvausta, joka ei kuitenkaan saa olla alle 2 miljoonaa euroa;

               c)

               määräykset viranomaisen tai sen nimeämän puolueettoman ulkopuolisen elimen määräajoin suorittamasta tarkastuksesta, joka koskee niitä tehtäviä, joita laitokset hoitavat sen puolesta 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla;

               d)

               mahdollisuus suorittaa alusten satunnaisia ja yksityiskohtaisia tarkastuksia;

               e)

               määräykset niiden luokittelemaa aluskantaa, luokan muutoksia, luokituksen voimassaolon keskeyttämisiä tai luokituksen peruuttamisia koskevien olennaisten tietojen pakollisesta ilmoittamisesta.

         3.   Sopimuksessa tai vastaavassa lainsäädännöllisessä järjestelyssä voidaan vaatia, että hyväksytyllä laitoksella on paikallinen edustaja sen jäsenvaltion alueella, jonka puolesta se suorittaa 3 artiklassa tarkoitetut tehtävät. Tämä vaatimus voidaan täyttää paikallisella edustajalla, joka on jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti oikeushenkilö ja sen kansallisten tuomioistuinten tuomiovallan alainen.
   4.   Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle tarkat tiedot tämän artiklan säännösten mukaisesti luodusta yhteistyösuhteesta. Komissio antaa niistä sen jälkeen tiedon muille jäsenvaltioille.
   6 artikla
   1.   Komissiota avustaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2099/2002 (9) perustettu meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevä komitea (COSS-komitea).
   2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
   Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta.
   3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
   7 artikla
   1.   Tätä direktiiviä voidaan sen soveltamisalaa laajentamatta muuttaa

               a)

               2 artiklan d alakohdassa, 3 artiklan 1 kohdassa ja 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen kansainvälisiin yleissopimuksiin, pöytäkirjoihin, säännöstöihin ja päätöslauselmiin myöhemmin tehtyjen ja voimaan tulleiden muutosten sisällyttämiseksi tähän direktiiviin siihen liittyviltä osin,

               b)

               5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ii ja iii alakohdassa yksilöityjen määrien muuttamiseksi.

         Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
   2.   Uusien oikeudellisten asiakirjojen tai 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettuihin kansainvälisiin yleissopimuksiin liittyvien pöytäkirjojen antamisen seurauksena neuvosto päättää, komission ehdotuksesta ja ottaen huomioon jäsenvaltioiden parlamentaariset menettelyt sekä IMO:n asiaa koskevat menettelyt, näiden uusien oikeudellisten asiakirjojen tai näiden pöytäkirjojen ratifiointia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä huolehtien siitä, että niitä sovelletaan yhdenmukaisesti ja samanaikaisesti kaikissa jäsenvaltioissa.
   Edellä 2 artiklan d kohdassa ja 5 artiklassa tarkoitettuihin kansainvälisiin oikeudellisiin asiakirjoihin tehdyt muutokset voidaan jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle asetuksen (EY) N:o 2099/2002 5 artiklaa noudattaen.
   8 artikla
   Jos jäsenvaltio katsoo, ettei hyväksyttyä laitosta voida enää valtuuttaa suorittamaan sen puolesta 3 artiklassa määritettyjä tehtäviä, se voi asetuksen (EY) N:o 391/2009 liitteessä I esitetyistä vähimmäisvaatimuksista riippumatta keskeyttää tai peruuttaa tällaisen valtuutuksen voimassaolon. Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltio antaa viipymättä komissiolle ja muille jäsenvaltioille tiedon päätöksestään ja sen perusteluista.
   9 artikla
   1.   Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen puolesta 3 artiklan 2 kohdassa mainitussa tarkoituksessa toimivat hyväksytyt laitokset suorittavat tehokkaasti kyseisessä artiklassa tarkoitetut tehtävät toimivaltaista viranomaista tyydyttävällä tavalla.
   2.   Kunkin jäsenvaltion on 1 kohdassa tarkoitetun tehtävän suorittamiseksi vähintään joka toinen vuosi valvottava puolestaan toimivaa hyväksyttyä laitosta ja toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle kertomus tämän valvonnan tuloksista viimeistään 31 päivänä maaliskuuta sitä vuotta seuraavana vuonna, jona valvonta on suoritettu.
   10 artikla
   Harjoittaessaan tarkastusoikeuttaan ja täyttäessään tarkastusvelvollisuuksiaan satamavaltioina jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille sekä lippuvaltiolle, jos ne havaitsevat, että lippuvaltion puolesta toimivat hyväksytyt laitokset ovat antaneet voimassa olevia lakisääteisiä todistuskirjoja alukselle, joka ei täytä kansainvälisten yleissopimusten asiaa koskevia määräyksiä, tai että aluksessa, jolla on voimassa oleva luokitustodistus, on kyseisen todistuksen kattamiin seikkoihin liittyviä puutteita. Tämän artiklan nojalla on ilmoitettava ainoastaan tapaukset, joissa alukset aiheuttavat vakavan uhan turvallisuudelle ja ympäristölle tai joiden osalta on näyttöä hyväksytyn laitoksen toimineen erityisen piittaamattomasti. Kyseiselle hyväksytylle laitokselle on ilmoitettava asiasta ensimmäisen tarkastuksen yhteydessä niin, että se voi heti toteuttaa asianmukaiset jatkotoimenpiteet.
   11 artikla
   1.   Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen lipun alla purjehtiva alus on suunniteltu, rakennettu ja varusteltu ja sitä huolletaan hyväksytyn laitoksen laatimiin runkoa, koneistoa, sähkölaitteita ja hallintalaitteita koskeviin vaatimuksiin liittyvien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti.
   2.   Jäsenvaltio voi päättää käyttää hyväksytyn laitoksen sääntöjä ja menettelyjä vastaavina pitämiään sääntöjä ainoastaan sillä edellytyksellä, että se antaa nämä säännöt viipymättä tiedoksi komissiolle direktiivissä 98/34/EY tarkoitettua menettelyä noudattaen sekä muille jäsenvaltioille, ja että yksikään jäsenvaltio tai komissio ei niitä vastusta eikä tämän direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sääntelymenettelyä noudattaen ole katsottu, etteivät ne täytä vastaavuusedellytystä.
   3.   Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä valtuuttamiensa hyväksyttyjen laitosten kanssa kyseisten laitosten sääntöjen ja menettelyjen laatimisessa. Jäsenvaltioiden on neuvoteltava hyväksyttyjen laitosten kanssa, jotta kansainvälisistä yleissopimuksista voitaisiin saavuttaa yhdenmukainen tulkinta.
   12 artikla
   Komissio tiedottaa kerran kahdessa vuodessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin täytäntöönpanon edistymisestä jäsenvaltioissa.
   13 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 17 päivänä kesäkuuta 2011. Niiden on ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viipymättä.
   Kun jäsenvaltiot hyväksyvät nämä säädökset, niissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on niiden virallisen julkaisun yhteydessä liitettävä tällainen viittaus. Niissä on myös mainittava, että voimassa oleviin lakeihin, asetuksiin ja hallinnollisiin määräyksiin sisältyviä viittauksia tällä direktiivillä kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   14 artikla
   Kumotaan direktiivi 94/57/EY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä I olevassa A osassa mainituilla direktiiveillä, 17 päivänä kesäkuuta 2009, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita velvoittavia liitteessä I olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä.
   Viittauksia kumottuihin direktiiveihin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   15 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   16 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 23 päivänä huhtikuuta 2009.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. NEČAS

      (1)  EUVL C 318, 23.12.2006, s. 195.

      (2)  EUVL C 229, 22.9.2006, s. 38.

      (3)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 25. huhtikuuta 2007 (EUVL C 74 E, 20.3.2008, s. 633), neuvoston yhteinen kanta, hyväksytty 6. kesäkuuta 2008 (EUVL C 184 E, 22.7.2008, s. 11), Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 24. syyskuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston päätös, tehty 26. helmikuuta 2009, ja Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma, annettu 11. maaliskuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (4)  EYVL L 319, 12.12.1994, s. 20.

      (5)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

      (6)  EYVL L 204, 21.7.1998, s. 37.

      (7)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (8)  Katso tämän virallisen lehden sivu 11.

      (9)  EYVL L 324, 29.11.2002, s. 1.

      LIITE I

         A   OSA

         Kumottu direktiivi ja sen myöhemmät muutokset

      (14 artiklassa tarkoitetut)

                  Neuvoston direktiivi 94/57/EY

                     EYVL L 319, 12.12.1994, s. 20

                  Komission direktiivi 97/58/EY

                     EYVL L 274, 7.10.1997, s. 8

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/105/EY

                     EYVL L 19, 22.1.2002, s. 9

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/84/EY

                     EYVL L 324, 29.11.2002, s. 53

         B   OSA

         Määräajat saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä

      (14 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräaika saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä

                  94/57/EY

                  31. joulukuuta 1995

                  97/58/EY

                  30. syyskuuta 1998

                  2001/105/EY

                  22. heinäkuuta 2003

                  2002/84/EY

                  23. marraskuuta 2003

      LIITE II

         Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 94/57/EY

                  Tämä direktiivi

                  Asetus (EY) N:o 391/2009

                  1 artikla

                  1 artikla

                  1 artikla

                  2 artiklan a alakohta

                  2 artiklan a alakohta

                  2 artiklan a alakohta

                  2 artiklan b alakohta

                  2 artiklan b alakohta

                  –

                  2 artiklan c alakohta

                  2 artiklan c alakohta

                  –

                  2 artiklan d alakohta

                  2 artiklan d alakohta

                  2 artiklan b alakohta

                  2 artiklan e alakohta

                  2 artiklan e alakohta

                  2 artiklan c alakohta

                  –

                  2 artiklan f alakohta

                  2 artiklan d alakohta

                  2 artiklan f alakohta

                  2 artiklan g alakohta

                  2 artiklan e alakohta

                  2 artiklan g alakohta

                  2 artiklan h alakohta

                  2 artiklan f alakohta

                  2 artiklan h alakohta

                  2 artiklan i alakohta

                  2 artiklan g alakohta

                  2 artiklan i alakohta

                  2 artiklan k alakohta

                  2 artiklan i alakohta

                  –

                  2 artiklan j alakohta

                  2 artiklan h alakohta

                  2 artiklan j alakohta

                  2 artiklan l alakohta

                  –

                  2 artiklan k alakohta

                  –

                  2 artiklan j alakohta

                  3 artikla

                  3 artikla

                  –

                  4 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke

                  –

                  3 artiklan 1 kohta

                  4 artiklan 1 kohdan toinen virke

                  –

                  3 artiklan 2 kohta

                  4 artiklan 1 kohdan kolmas virke

                  –

                  –

                  4 artiklan 1 kohdan neljäs virke

                  –

                  4 artiklan 1 kohta

                  –

                  –

                  3 artiklan 3 kohta

                  –

                  –

                  4 artiklan 2, 3 ja 4 kohta

                  –

                  –

                  5 artikla

                  –

                  –

                  6 artikla

                  –

                  –

                  7 artikla

                  5 artiklan 1 kohta

                  4 artiklan 1 kohta

                  –

                  5 artiklan 3 kohta

                  4 artiklan 2 kohta

                  –

                  6 artiklan 1, 2, 3 ja 4 kohta

                  5 artiklan 1, 2, 3 ja 4 kohta

                  –

                  6 artiklan 5 kohta

                  –

                  –

                  7 artikla

                  6 artikla

                  12 artikla

                  8 artiklan 1 kohdan ensimmäinen luetelmakohta

                  7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta

                  –

                  8 artiklan 1 kohdan toinen luetelmakohta

                  –

                  13 artiklan 1 kohta

                  8 artiklan 1 kohdan kolmas luetelmakohta

                  7 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta

                  –

                  –

                  7 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  13 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  8 artiklan 2 kohta

                  7 artiklan 2 kohta

                  –

                  8 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  –

                  13 artiklan 2 kohta

                  9 artiklan 1 kohta

                  –

                  –

                  9 artiklan 2 kohta

                  –

                  –

                  10 artiklan 1 kohdan johdantolause

                  8 artikla

                  –

                  10 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohta sekä 2, 3 ja 4 kohta

                  –

                  –

                  11 artiklan 1 ja 2 kohta

                  9 artiklan 1 ja 2 kohta

                  –

                  11 artiklan 3 ja 4 kohta

                  –

                  8 artiklan 1 ja 2 kohta

                  12 artikla

                  10 artikla

                  –

                  13 artikla

                  –

                  –

                  14 artikla

                  11 artiklan 1 ja 2 kohta

                  –

                  –

                  11 artiklan 3 kohta

                  –

                  –

                  12 artikla

                  –

                  –

                  –

                  9 artikla

                  15 artiklan 1 kohta

                  –

                  –

                  –

                  –

                  10 artiklan 1 ja 2 kohta

                  15 artiklan 2 kohta

                  –

                  10 artiklan 3 kohta

                  15 artiklan 3 kohta

                  –

                  10 artiklan 4 kohta

                  15 artiklan 4 kohta

                  –

                  10 artiklan 5 kohta

                  15 artiklan 5 kohta

                  –

                  10 artiklan 6 kohdan ensimmäinen, toinen, kolmas ja viides alakohta

                  –

                  –

                  10 artiklan 6 kohdan neljäs alakohta

                  16 artikla

                  13 artikla

                  –

                  17 artikla

                  16 artikla

                  –

                  –

                  14 artikla

                  –

                  –

                  15 artikla

                  –

                  –

                  –

                  11 artikla

                  –

                  –

                  14 artikla

                  –

                  –

                  15 artikla

                  –

                  –

                  16 artikla

                  –

                  –

                  17 artikla

                  –

                  –

                  18 artikla

                  –

                  –

                  19 artikla

                  Liite

                  –

                  Liite I

                  –

                  Liite I

                  –

                  –

                  Liite II

                  Liite II


Avis juridique important

|

31987L0344

Neuvoston direktiivi 87/344/ETY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1987, oikeusturvavakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta

Virallinen lehti nro L 185 , 04/07/1987 s. 0077 - 0080 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 2 s. 0161  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 2 s. 0161

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 22 päivänä kesäkuuta 1987,oikeusturvavakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (87/344/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettämuun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1973 annetulla neuvoston direktiivillä 73/239/ETY (4), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 87/343/ETY (5), on poistettu tiettyjä kansallisten lainsäädäntöjen välillä vallitsevia eroja tällaisen toiminnan aloittamisen ja harjoittamisen helpottamiseksi,direktiivin 73/239/ETY 7 artiklan 2 kohdan c alakohdassa säädetään kuitenkin, että "kunnes neljän vuoden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta enempi yhteensovittaminen on toteutettu, Saksan liittotasavalta voi pitää voimassa säännöksen, jolla kielletään harjoittamasta sen alueella samanaikaisesti sairausvakuutusta, luotto- ja takausvakuutusta sekä oikeusturvavakuutusta, yhdessä tai toisiin luokkiin yhdistettynä",tämä direktiivi ottaa huomioon direktiivin 73/239/ETY 7 artiklan 2 kohdan c alakohdassa ennakoidun oikeusturvavakuutuksen yhteensovittamisen,vakuutettujen henkilöiden suojaamiseksi olisi toteutettava toimenpiteet, jotta estettäisiin mahdollisuuksien mukaan henkilön, jolla on oikeusturvavakuutus, ja hänen vakuutuksenantajansa välillä kaikki ne eturistiriidat, joita saattaa syntyä siitä, että jälkimmäinen vakuuttaa hänet mihin tahansa muuhun direktiivin 73/239/ETY liitteessä tarkoitettuun vakuutusluokkaan nähden tai vakuuttaa toisen henkilön, ja jotta mahdollisen ristiriidan syntyessä se kyettäisiin ratkaisemaan,tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle pitäisi jättää merenkulussa käytettävien alusten käytöstä johtuviin tai niiden käytön yhteydessä syntyviin riitoihin tai riskeihin liittyvä oikeusturvavakuutustoiminta ottaen huomioon sen erityisluonne,sellaisen vakuutuksenantajan toiminta, joka tarjoaa palveluja tai maksaa vakuutetun henkilön oikeusapukustannukset vastuuvakuutussopimuksen yhteydessä, olisi myöskin jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jos tuota toimintaa harjoitetaan samanaikaisesti sellaisen turvan alaisena vakuutuksenantajan omaksi eduksi,jäsenvaltioiden pitäisi saada valita, jättävätkö ne avustamistoimintaa harjoittavan vakuutuksenantajan oikeusturvavakuutustoiminnan tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jos tätä toimintaa harjoitetaan muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, missä vakuutettu henkilö tavallisesti asuu, ja jos se muodostaa osan sopimusta, joka kattaa ainoastaan matkalla vaikeuksiin joutuneille henkilöille annetun avun näiden ollessa poissa kotoaan tai vakituiselta asuinpaikaltaan,yhden jäsenvaltion, nimittäin Saksan liittotasavallan tällä hetkellä noudattama pakollinen erikoistuminen estää useimmat riidat; tämän tuloksen saavuttamiseksi ei kuitenkaan näytä välttämättömältä ulottaa tuota järjestelmää koko yhteisöön, koska se merkitsisi yhdistelmäyritysten hajoittamista,toivottuun tulokseen voidaan myös päästä vaatimalla yrityksiä tarjoamaan erillissopimusta tai erillistä osastoa yksittäisessä vakuutuskirjassa oikeusturvavakuutusta varten ja velvoittamalla niitä pitämään oikeusturvavakuutuksen hallinto erillisenä, tai uskomalla oikeusturvavakuutukseen liittyvän korvaustoiminnan hoito yritykselle, joka on erillinen oikeushenkilö, tai antamalla henkilölle, jolla on oikeusturvavakuutus, oikeus valita oma asianajajansa siitä hetkestä lähtien, jolloin hänellä on oikeus vaatia korvausta vakuutuksenantajaltaan,riippumatta siitä, kumpi ratkaisu valitaan, oikeusturvavakuutuksen omaavien henkilöiden eduille on taattava yhtäläinen turva,sellaisten henkilöiden edut, joilla on oikeusturvavakuutus, edellyttävät, että vakuutetun henkilön on kyettävä valitsemaan asianajaja tai joku muu kansallisen lainsäädännön mukaan asianmukaisesti pätevä henkilö kaikessa oikeudenkäynti- ja hallintomenettelyssä sekä kaikkien eturistiriitojen ilmetessä,jäsenvaltioiden pitäisi saada valita, vapauttavatko ne yritykset velvollisuudesta antaa vakuutetulle henkilölle vapaus valita asianajaja, jos oikeusturvavakuutus rajoittuu tapauksiin, jotka johtuvat maantieajoneuvojen käytöstä niiden alueella ja jos muut rajoittavat ehdot täyttyvät,jos vakuutuksenantajan ja -ottajan välille syntyy riita, on tärkeää, että se sovitaan mahdollisimman oikeudenmukaisesti ja nopeasti; sen vuoksi on asianmukaista, että oikeusturvavakuutuskirjoihin otetaan välimiesmenettelyä tai vastaavat takuut tarjoavaa menettelyä koskeva ehto, jadirektiivin 73/239/ETY liitteessä olevan C kohdan toisessa kohdassa säädetään, että A kohdan 14 ja 15 luokkiin kuuluvia riskejä ei saa pitää muiden luokkien liitännäisriskeinä; vakuutusyritykselle ei saisi olla mahdollista kattaa oikeudenkäyntikuluja toisen riskin liitännäisriskeinä ilman, että sillä on toimilupa oikeusturvavakuutukseen; jäsenvaltioille pitäisi kuitenkin antaa vapaus pitää tietyissä tapauksissa 17 luokkaa 18 luokan liitännäisriskinä; sen vuoksi mainitussa liitteessä oleva C kohta olisi muutettava vastaavasti,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tällä direktiivillä on tarkoitus sovittaa yhteen lakiin, asetukseen ja hallinnollisiin määräyksiin sisältyvät säännökset, jotka koskevat neuvoston direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevan A kohdan 17 kohdassa tarkoitettua oikeusturvavakuutusta, sijoittautumisvapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi ja mahdollisuuksien mukaan sellaisten eturistiriitojen estämiseksi, joita syntyy varsinkin siitä syystä, että vakuutuksenantaja turvaa toisen henkilön tai turvaa henkilön sekä oikeudenkäyntikuluihin että mihin tahansa muuhun tuossa liitteessä mainittuun vakuutusluokkaan nähden, ja tällaisen ristiriidan ratkaisemisen mahdollistamiseksi sen syntyessä.2 artikla 1. Tätä direktiiviä sovelletaan oikeusturvavakuutukseen. Tämä käsittää oikeudenkäyntikulujen korvaamisen vakuutusmaksun suorittamista vastaan ja muiden vakuutussuojaan suoraan liittyvien palvelujen tarjoamisen, ottaen erityisesti huomioon seuraavan:- korvauksen turvaaminen vakuutetun henkilön kärsimästä tappiosta, vahingosta tai vammasta sovinnolla ilman oikeudenkäyntiä taikka siviili- tai rikosoikeudenkäynnin avulla,- vakuutetun henkilön puolustaminen tai edustaminen siviili-, rikos- ja hallinto-oikeudenkäynneissä tai muissa oikeudenkäynneissä tai minkä hyvänsä häntä vastaan esitetyn vaateen yhteydessä.2. Tätä direktiiviä ei kuitenkaan sovelleta:- oikeusturvavakuutuksiin, jos tällainen vakuutus koskee merenkulkualusten käytöstä johtuvia tai niiden käyttöön liittyviä riitoja tai riskejä,- sellaisen vakuutuksenantajan harjoittamaan liiketoimintaan, joka myöntää vastuuvakuutuksia vakuutetun henkilön puolustamiseksi tai edustamiseksi kaikessa oikeudenkäynti- ja hallintomenettelyssä, jos tuota toimintaa harjoitetaan samanaikaisesti vakuutuksenantajan omaksi eduksi tällaisen vakuutuksen perusteella,- jäsenvaltion valinnan mukaan, avustamistoimintaa harjoittavan vakuutuksenantajan oikeusturvavakuutustoimintaa, jos tällaista toimintaa harjoitetaan muussa jäsenvaltiossa kuin missä vakuutettu henkilö tavallisesti asuu, kun se muodostaa osan sopimusta, joka kattaa yksinomaan sellaisille henkilöille annetun avun, jotka joutuvat vaikeuksiin ollessaan matkalla, poissa kotoaan tai poissa vakituisesta asuinpaikastaan. Tässä tapauksessa sopimuksessa on ilmoitettava selvästi, että kyseinen turva rajoittuu edellä olevassa virkkeessä tarkoitettuihin oloihin ja liittyy annettavaan apuun.3 artikla 1. Oikeusturvavakuutuksen on sisällyttävä eri sopimukseen kuin muut vakuutusluokat tai sitä on käsiteltävä yksittäisen vakuutuskirjan erillisessä osassa, jossa määritellään oikeusturvavakuutuksen laatu ja, jos jäsenvaltio niin vaatii, kyseisen vakuutusmaksun määrä.2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sen alueelle sijoittautuneet yritykset noudattavat jäsenvaltion määräämän valintamahdollisuuden mukaisesti tai oman valintansa mukaisesti, jos jäsenvaltio siihen suostuu, vähintään yhtä seuraavista, vaihtoehtoisista ratkaisuista:a) yrityksen on varmistuttava siitä, ettei kukaan sen henkilökunnan jäsenistä, jolle kuuluu oikeudenkäyntikulujen korvausvaatimusten hoito tai siihen liittyvä oikeudellinen neuvonta, harjoita samanaikaisesti vastaavaa toimintaa,- jos on kyse yhdistelmäyrityksestä, toiseen yrityksen harjoittamaan vakuutusluokkaan liittyen,- riippumatta siitä, onko yritys yhdistelmäyritys vai erikoistunut yritys, toisessa yrityksessä, jolla on taloudellisia, kaupallisia tai hallinnollisia yhteyksiä ensimmäisen yrityksen kanssa ja joka harjoittaa yhtä tai useampaa direktiivissä 73/239/ETY määriteltyä muuta vakuutusluokkaa;b) yrityksen on annettava oikeusturvavakuutukseen liittyvien korvausten hoito sellaiselle yritykselle, joka on erillinen oikeushenkilö. Tuo yritys on mainittava erillisessä sopimuksessa tai 1 kohdassa tarkoitetussa erillisessä osassa. Jos yrityksellä, joka on erillinen oikeushenkilö, on yhteyksiä sellaiseen yritykseen, joka harjoittaa yhtä tai useampaa direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevassa A kohdassa tarkoitettua vakuutusluokkaa, ne yrityksen henkilökunnan jäsenet, jotka hoitavat korvausten käsittelyä tai siihen liittyvää oikeudellista neuvontaa, eivät saa samanaikaisesti harjoittaa samaa tai samanlaista toimintaa toisessa yrityksessä. Jäsenvaltiot voivat asettaa samat vaatimukset yrityksen johtamisesta vastaavan toimielimen jäsenille;c) yrityksen on sopimuksessa myönnettävä vakuutetulle henkilölle oikeus antaa etujensa puolustaminen valitsemalleen asianajajalle siitä hetkestä lähtien, kun hänellä on oikeus esittää vakuutuskirjan mukainen vaatimus vakuutuksenantajalleen, tai, kansallisen lainsäädännön niin salliessa, kenelle tahansa asianmukaisesti pätevälle henkilölle.3. Kaikissa ratkaisuissa on niiden henkilöiden etua, joilla on oikeusturvavakuutus, pidettävä yhtäläisesti turvattuna tämän direktiivin mukaisesti.4 artikla 1. Kaikissa oikeusturvavakuutusta koskevissa sopimuksissa on hyväksyttävä nimenomaan, että:a) jos turvaudutaan asianajajaan tai johonkin muuhun kansallisen lainsäädännön mukaan asianmukaisesti pätevään henkilöön vakuutetun henkilön etujen puolustamiseksi, edustamiseksi tai hoitamiseksi missä tahansa oikeudenkäynti- ja hallintomenettelyssä, vakuutetulla henkilöllä on vapaus valita sellainen asianajaja tai muu henkilö;b) vakuutetulla henkilöllä on vapaus valita asianajaja tai halutessaan, jos se sallitaan kansallisessa lainsäädännössä, joku muu asianmukaisesti pätevä henkilö hoitamaan etujaan eturistiriitojen syntyessä.2. Asianajajalla tarkoitetaan kaikkia henkilöitä, joilla on oikeus harjoittaa ammattitoimintaa jollakin nimikkeellä, joka on määritelty asianajajien palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamisesta 22 päivänä maaliskuuta 1977 annetussa neuvoston direktiivissä 77/249/ETY (6).5 artikla 1. Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksen 4 artiklan 1 kohdan soveltamisesta oikeusturvavakuutukseen, jos kaikki seuraavat edellytykset ovat olemassa:a) vakuutus rajoittuu tapauksiin, jotka aiheuttavat maantieajoneuvojen käytöstä kyseisen jäsenvaltion alueella;b) vakuutus liittyy sopimukseen avun antamisesta maantieajoneuvoa kohdanneen vahingon tai konevian sattuessa;c) oikeusturvavakuutuksen vakuutuksenantaja ja avustamistoiminnan vakuutuksenantaja eivät harjoita mitään vastuuvakuutuksen luokkaa;d) toimenpiteet toteutetaan siten, että oikeudellinen neuvonta ja riidan kummankin osapuolen edustaminen on täysin itsenäisten asianajajien tehtävänä, silloin kun sama vakuutuksenantaja on myöntänyt näille osapuolille oikeusturvavakuutuksen.2. Jäsenvaltion jollekin yritykselle 1 kohdan mukaisesti myöntämä poikkeus ei vaikuta 3 artiklan 2 kohdan soveltamiseen.6 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että välimiesmenettelyssä tai muussa vastaavassa puolueettomuuden takeet tarjoavassa menettelyssä voidaan oikeusturvavakuutuksen vakuutuksenantajan ja hänen vakuuttamansa henkilön välillä syntyvissä erimielisyyksissä päättää riidan selvittämiseksi omaksuttavasta kannasta, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisen säännösten mukaista oikeutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi.Vakuutuskirjassa on mainittava vakuutetun henkilön oikeudesta turvautua tällaiseen menettelyyn.7 artikla Jos syntyy eturistiriitoja tai riidan sovittelusta on erimielisyyttä, oikeusturvavakuutuksen vakuutuksenantajan tai tarvittaessa korvausvaatimuksia selvittävän yrityksen on ilmoitettava vakuutetulle henkilölle- 4 artiklassa mainitusta oikeudesta,- mahdollisuudesta turvautua 6 artiklassa mainittuun menettelyyn.8 artikla Jäsenvaltioiden on kumottava kaikki säännökset, joilla kielletään vakuutuksenantajaa harjoittamasta alueellaan oikeusturvavakuutustoimintaa ja muihin vakuutusluokkiin liittyvää toimintaa samanaikaisesti.9 artikla Muutetaan direktiivin 73/239/ETY liitteessä olevan C kohdan toinen alakohta seuraavasti:"A kohdan 14, 15 ja 17 luokkiin sisältyviä riskejä ei kuitenkaan saa pitää muiden luokkien liitännäisriskeinä.Kuitenkin voidaan 17 luokkaan (oikeusturvavakuutus) sisältyvää riskiä pitää 18 luokan liitännäisriskinä, jos ensimmäisessä alakohdassa määritellyt edellytykset täyttyvät, jos pääriski liittyy yksinomaan sellaisille henkilöille annettuun apuun, jotka joutuvat vaikeuksiin ollessaan matkalla, poissa kotoaan tai ollessaan poissa vakinaisesta asuinpaikastaan.Oikeusturvavakuutusta voidaan myös pitää liitännäisriskinä ensimmäisessä alakohdassa esitetyin edellytyksin, kun se koskee riitoja tai riskejä, jotka aiheutuvat merialusten käytöstä tai liittyvät niiden käyttöön."10 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet 1 päivään tammikuuta 1990 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näitä toimenpiteitä sovelletaan viimeistään 1 päivästä heinäkuuta 1990 alkaen.11 artikla Kun tämä direktiivi on annettu tiedoksi (7), jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 22 päivänä kesäkuuta 1987.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaL. TINDEMANS(1) EYVL N:o C 198, 7.8.1979, s. 2(2) EYVL N:o C 260, 12.10.1981, s. 78(3) EYVL N:o C 348, 31.12.1980, s. 22(4) EYVL N:o L 228, 16.8.1973, s. 3(5) EYVL N:o L 185, 4.7.1987, s. 72(6) EYVL N:o L 78, 26.3.1977, s. 17(7) Tämä direktiivi on annettu tiedoksi jäsenvaltioille 25 kesäkuuta 1987.