title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/60/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2007 , tulvariskien arvioinnista ja hallinnasta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               6.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 288/27

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2007/60/EY,
   annettu 23 päivänä lokakuuta 2007,
   tulvariskien arvioinnista ja hallinnasta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Tulvat voivat aiheuttaa kuolemantapauksia, ja ihmiset voivat niiden vuoksi menettää kotinsa, ympäristölle voi aiheutua vahinkoa, taloudellinen kehitys voi vaarantua merkittävästi ja yhteisön taloudellinen toiminta voi vaarantua.

               (2)

               Tulvat ovat luonnonilmiöitä, joita ei voi estää. Jotkut ihmisen toiminnat (kuten kasvava ihmisasutus ja varallisuus tulvatasanteilla sekä maankäytöstä aiheutuva veden luonnollisen pidättämisen väheneminen) ja ilmastonmuutos lisäävät kuitenkin osaltaan tulvien todennäköisyyttä ja vahingollisia vaikutuksia.

               (3)

               On mahdollista ja toivottavaa vähentää tulvista erityisesti ihmisten terveydelle ja hengelle, ympäristölle, kulttuuriperinnölle, taloudelliselle toiminnalle ja infrastruktuurille aiheutuvien vahingollisten seurausten riskiä. Näiden riskien vähentämistoimet olisi kuitenkin sovitettava mahdollisimman hyvin yhteen koko vesistöalueella, jotta ne olisivat tehokkaita.

               (4)

               Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/60/EY (3) edellytetään, että jokaiselle vesipiirille laaditaan vesipiirin hoitosuunnitelma hyvän ekologisen ja kemiallisen tilan saavuttamiseksi; tällä voidaan edistää tulvien vaikutusten lieventämistä. Tulvariskin vähentäminen ei kuitenkaan kuulu edellä mainitun direktiivin päätavoitteisiin, eikä siinä myöskään oteta huomioon ilmastonmuutoksen aiheuttamia tulevia muutoksia tulvariskiin.

               (5)

               Komission 12 päivänä heinäkuuta 2004 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antamassa tiedonannossa ”Tulviin liittyvä riskienhallinta – Tulvien ehkäisy, torjunta ja lieventäminen” esitetään yhteisön tason tulvariskien hallintatoimia koskeva analyysi ja niissä käytettävä lähestymistapa sekä todetaan, että yhdensuuntaiset ja yhteensovitetut toimet yhteisön tasolla toisivat mukanaan huomattavaa lisäarvoa ja nostaisivat tulvantorjunnan yleistä tasoa.

               (6)

               Jäsenvaltioiden välisen yhteensovittamisen lisäksi tulvien ehkäisy ja lieventäminen edellyttää yhteistyötä kolmansien maiden kanssa. Tämä on direktiivin 2000/60/EY sekä neuvoston päätöksellä 95/308/EY (4) hyväksytyn valtioiden rajat ylittävien jokien ja useamman kuin yhden valtion alueelle ulottuvien järvien suojelua ja käyttöä koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen ja sen soveltamisesta myöhemmin tehtyjen sopimusten mukaista.

               (7)

               Yhteisön mekanismin perustamisesta tiiviimmän yhteistyön edistämiseksi pelastuspalvelualan avustustoimissa 23 päivänä lokakuuta 2001 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2001/792/EY, Euratom (5) säädetään jäsenvaltioiden tuen ja avun mobilisoinnista vakavissa hätätilanteissa, myös tulvatilanteissa. Pelastuspalvelutoimilla voidaan auttaa tarvittavalla tavalla hätätilanteen vaikutuksista kärsivää väestöä sekä parantaa valmiutta ja palautumiskykyä.

               (8)

               Euroopan unionin solidaarisuusrahaston perustamisesta 11 päivänä marraskuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2012/2002 (6) nojalla on mahdollista myöntää pikaisesti taloudellista tukea suurkatastrofien sattuessa, jotta katastrofin vaikutuksista kärsineiden ihmisten, luontoalueiden, alueiden ja maiden olosuhteet voitaisiin palauttaa mahdollisimman normaaleiksi. Rahastosta voidaan kuitenkin myöntää tukea vain hätätoimiin, ei hätätilannetta edeltäviin vaiheisiin.

               (9)

               Jäsenvaltioiden ja yhteisön olisi vesivaroihin ja maankäyttöön liittyviä menettelytapoja kehittäessään otettava huomioon näiden menettelytapojen mahdolliset vaikutukset tulvariskeihin ja tulvariskien hallintaan.

               (10)

               Yhteisön alueella esiintyy erilaisia tulvia, kuten vesistötulvia, rankkasadetulvia, taajamatulvia ja merenpinnan nousua rannikkoalueilla. Myös tulvien aiheuttamat vahingot voivat vaihdella yhteisön eri maissa ja alueilla. Näin ollen jäsenvaltioiden olisi itse määriteltävä tulvariskien hallinnan tavoitteet, joiden olisi perustuttava paikallisiin ja alueellisiin olosuhteisiin.

               (11)

               Voidaan katsoa, etteivät tulvariskit ole merkittäviä tietyillä yhteisön alueilla, kuten harvaan asutuilla tai asumattomilla alueilla taikka alueilla, joiden taloudellinen arvo on pieni tai ekologinen arvo vähäinen. Tulvariskit ja lisätoimien, kuten tulvien lieventämismahdollisuuksien arvioinnin, tarve olisi arvioitava jokaisen vesipiirin tai hallintayksikön osalta.

               (12)

               Jotta tiedonvälitystä varten olisi käytössä tehokas väline ja jotta saataisiin pätevä perusta tulvariskien hallinnalle asetettaville painopisteille ja tätä koskeville teknisille, rahoitusta koskeville ja poliittisille päätöksille, on tarpeen säätää sellaisten tulvavaara- ja tulvariskikarttojen tekemisestä, joista ilmenevät erilaisiin tulvatilanteisiin liittyvät mahdolliset vahingolliset seuraukset, mukaan lukien tiedot mahdollisista lähteistä, joista tulvien seurauksena aiheutuu ympäristön pilaantumista. Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden olisi arvioitava toimia, jotka lisäävät tulvariskejä.

               (13)

               Jotta kyseessä olevalla alueella voitaisiin välttää tai vähentää tulvien vahingollisia vaikutuksia, on tarpeen antaa säännöksiä tulvariskien hallintasuunnitelmista. Tulvien syyt ja seuraukset vaihtelevat yhteisön eri maissa ja alueilla. Tulvariskien hallintasuunnitelmissa olisi näin ollen otettava huomioon niiden kattamien alueiden erityisominaisuudet ja tuotava esiin yksilöllisiä ratkaisuja näiden alueiden tarpeiden tai painopisteiden mukaisesti siten, että toimet sovitetaan asianmukaisesti yhteen vesipiirien sisällä ja edistetään yhteisön lainsäädännössä säädettyjen ympäristötavoitteiden saavuttamista. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti pidättäydyttävä toteuttamasta toimenpiteitä tai ryhtymästä toimiin, jotka lisäävät merkittävästi tulvariskiä muissa jäsenvaltioissa, jollei näitä toimenpiteitä ole sovitettu yhteen eikä asianomaisten jäsenvaltioiden kesken ole löydetty yhteisesti hyväksyttyä ratkaisua.

               (14)

               Tulvariskien hallintasuunnitelmissa olisi keskityttävä ehkäisyyn, suojeluun ja valmiustoimiin. Suunnitelmissa olisi joille annettavan tilan lisäämistä silmällä pitäen harkittava mahdollisuuksien mukaan tulvatasanteiden ylläpitoa ja/tai kunnostamista sekä toimenpiteitä, joilla pyritään ehkäisemään ja vähentämään ihmisten terveydelle, ympäristölle, kulttuuriperinnölle ja taloudelliselle toiminnalle aiheutuvia vahinkoja. Tulvariskien hallintasuunnitelmien osatekijät olisi tarkistettava säännöllisin väliajoin ja tarvittaessa saatettava ajan tasalle ottaen huomioon ilmastonmuutoksen todennäköiset vaikutukset tulvien esiintymiseen.

               (15)

               Yhteisvastuun periaate on hyvin tärkeä tulvariskien hallinnan yhteydessä. Sen mukaisesti jäsenvaltioita olisi rohkaistava pyrkimään velvollisuuksien oikeudenmukaiseen jakamiseen silloin, kun yhdessä päätetään kaikkia hyödyttävistä toimenpiteistä vesistöjen tulvariskien hallitsemiseksi.

               (16)

               Päällekkäisten toimien välttämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava käyttää olemassa olevia tulvariskien alustavia arviointeja, tulvavaara- ja tulvariskikarttoja sekä tulvariskien hallintasuunnitelmia tämän direktiivin tavoitteiden toteuttamiseksi ja sen vaatimusten täyttämiseksi.

               (17)

               Direktiivin 2000/60/EY mukaisten vesipiirin hoitosuunnitelmien ja tämän direktiivin mukaisten tulvariskien hallintasuunnitelmien laatiminen ovat vesistöalueen yhteensovitetun hoidon osatekijöitä. Näissä kahdessa prosessissa olisi näin ollen hyödynnettävä yhteisen synergian ja yhteisten etujen mahdollisuuksia siten, että otetaan huomioon direktiivin 2000/60/EY ympäristötavoitteet ja varmistetaan tehokkuus ja resurssien järkevä käyttö, vaikka toimivaltaiset viranomaiset ja hallintayksiköt eivät välttämättä ole samat tässä direktiivissä ja direktiivissä 2000/60/EY.

               (18)

               Jäsenvaltioiden olisi perustettava arviointinsa, karttansa ja suunnitelmansa sellaisiin parhaisiin käytäntöihin ja käytettävissä oleviin teknologioihin, jotka eivät kohtuuttomasti lisää tulvariskien hallinnan kustannuksia.

               (19)

               Sellaisten tapausten osalta, joissa vesistöjä käytetään monimuotoisesti kestävän kehityksen mukaisissa ihmisen toimissa (esimerkiksi tulvariskien hallinta, ekologia, sisävesiliikenne tai vesivoima) ja jos nämä toimet vaikuttavat vesistöön, säädetään direktiivin 2000/60/EY 4 artiklassa selkeästä ja avoimesta prosessista näiden käyttötarkoitusten ja vaikutusten käsittelemiseksi, mukaan luettuna poikkeukset tavoitteista ”hyvä tila” tai ”ehkäistään tilan huononeminen”. Direktiivin 2000/60/EY 9 artiklassa säädetään kustannusten kattamisesta.

               (20)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (7) mukaisesti.

               (21)

               Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta mukauttaa liitettä tieteen ja tekniikan kehitykseen. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, niistä on päätettävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

               (22)

               Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Sillä pyritään erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan 37 artiklassa vahvistetun kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti edistämään sitä, että ympäristönsuojelun korkea taso sisällytetään unionin politiikkoihin.

               (23)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on puitteiden luominen tulvien aiheuttamien vahinkojen riskin vähentämiselle, vaan se voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mitä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

               (24)

               Suhteellisuus- ja toissijaisuusperiaatteen sekä perustamissopimukseen liitetyn toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisesta tehdyn pöytäkirjan mukaisesti sekä ottaen huomioon jäsenvaltioiden nykyiset valmiudet, alueelliselle ja paikalliselle tasolle olisi annettava huomattavasti liikkumavaraa erityisesti viranomaisten organisaation ja vastuualueiden osalta.

               (25)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (8) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja yhteisön edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   I   LUKU
   YLEISET SÄÄNNÖKSET
   1 artikla
   Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda tulvariskien arvioinnille ja hallinnalle puitteet, joilla pyritään vähentämään yhteisön alueella esiintyvien tulvien johdosta ihmisten terveydelle, ympäristölle, kulttuuriperinnölle ja taloudelliselle toiminnalle aiheutuvia vahingollisia seurauksia.
   2 artikla
   Direktiivin 2000/60/EY 2 artiklassa säädettyjen määritelmien ’joki’, ’vesistöalue’, ’vesistöalueen osa’ ja ’vesipiiri’ lisäksi tässä direktiivissä tarkoitetaan:

               1.

               ’tulvalla’ maan, joka ei ole tavallisesti veden peittämä, tilapäistä peittymistä vedellä. Tähän sisältyvät jokien ja vuoristopurojen aiheuttamat tulvat, Välimeren alueen ajoittaisvirrat sekä merenpinnan nousu rannikkoalueilla; sen ulkopuolelle voivat jäädä viemäritulvat;

               2.

               ’tulvariskillä’ tulvan esiintymisen todennäköisyyden ja tulvan johdosta ihmisten terveydelle, ympäristölle, kulttuuriperinnölle ja taloudelliselle toiminnalle mahdollisesti aiheutuvien vahingollisten seurausten yhdistelmää.

         3 artikla
   1.   Tämän direktiivin soveltamiseksi jäsenvaltioiden on hyödynnettävä direktiivin 2000/60/EY 3 artiklan 1, 2, 3, 5 ja 6 kohdan nojalla toteutettuja järjestelyjä.
   2.   Jäsenvaltiot voivat kuitenkin tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten:

               a)

               nimetä toimivaltaisen viranomaisen, joka on muu kuin direktiivin 2000/60/EY 3 artiklan 2 kohdan nojalla määritelty;

               b)

               määrittää tiettyjä rannikkoalueita tai yksittäisiä vesistöalueita ja liittää ne johonkin muuhun kuin direktiivin 2000/60/EY 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti muodostettuun hallintayksikköön.

         Näissä tapauksissa jäsenvaltioiden on viimeistään 26 päivänä toukokuuta 2010 toimitettava komissiolle direktiivin 2000/60/EY liitteessä I tarkoitetut tiedot. Tätä varten viittauksella toimivaltaisiin viranomaisiin ja vesipiireihin tarkoitetaan viittausta tässä artiklassa tarkoitettuihin toimivaltaisiin viranomaisiin ja hallintayksiköihin. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki tämän kohdan nojalla annettujen tietojen muutokset kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen muutos on tullut voimaan.
   II   LUKU
   TULVARISKIEN ALUSTAVA ARVIOINTI
   4 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on tämän artiklan 2 kohdan mukaisesti suoritettava tulvariskien alustava arviointi kunkin vesipiirin tai 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun hallintayksikön tai niiden alueella sijaitsevan kansainvälisen vesipiirin osalta.
   2.   Tämä tulvariskien alustava arviointi tehdään saatavissa olevien tai suoraan johdettavissa olevien tietojen, kuten asiaa koskevien rekistereiden ja pitkän aikavälin kehityksestä, erityisesti ilmastonmuutoksen vaikutuksesta tulvien esiintymiseen, tehtyjen tutkimusten perusteella, jotta saadaan arvio mahdollisista riskeistä. Arviossa on oltava vähintään seuraavat osat:

               a)

               asianmukaisessa mittakaavassa olevat vesipiirin kartat, joissa on kuvattu myös vesistöalueiden, vesistöalueiden osien ja mahdollisten rannikkoalueiden rajat ja joista käy ilmi alueen topografia ja maankäyttö;

               b)

               kuvaus tulvista, joita on esiintynyt alueella aikaisemmin ja joilla on ollut huomattavia vahingollisia vaikutuksia ihmisten terveydelle, ympäristölle, kulttuuriperinnölle ja taloudelliselle toiminnalle ja joiden kaltaisten tapahtumien toistumista voidaan edelleen pitää todennäköisenä, mukaan lukien tulvan laajuus, tulvareitit ja arvio tulvien vahingollisista vaikutuksista;

               c)

               kuvaus aikaisemmin esiintyneistä merkittävistä tulvista, jos samanlaisten tulvien toistumisella saattaisi olla huomattavia vahingollisia seurauksia;
               ja niissä on jäsenvaltioiden erityistarpeista riippuen oltava:

               d)

               arvio tulevien tulvien mahdollisista vahingollisista seurauksista ihmisten terveydelle, ympäristölle, kulttuuriperinnölle ja taloudelliselle toiminnalle; arviossa on otettava mahdollisuuksien mukaan huomioon sellaiset tekijät kuin alueen topografia, vesistöjen sijainti ja niiden yleiset hydrologiset ja geomorfologiset ominaisuudet, mukaan lukien tulvatasanteet luonnonmukaisina pidättämisalueina, nykyisten ihmisen rakentamien tulvasuojelurakenteiden tehokkuus, asuttujen alueiden ja taloudelliseen toimintaan käytettyjen alueiden sijainti sekä pitkän aikavälin kehitys mukaan lukien ilmastonmuutoksen vaikutukset tulvien esiintymiseen.

         3.   Kansainvälisten vesipiirien tai 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettujen toisten jäsenvaltioiden kanssa jaettujen hallintayksikköjen osalta jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset vaihtavat tarpeellisia tietoja.
   4.   Jäsenvaltioiden on suoritettava tulvariskien alustava arviointi viimeistään 22 päivänä joulukuuta 2011.
   5 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on 4 artiklassa tarkoitetun alustavan arvion perusteella nimettävä kunkin vesipiirin tai 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun hallintayksikön tai niiden alueella sijaitsevan kansainvälisen vesipiirin osalta alueet, joiden kohdalta ne ovat todenneet, että mahdollinen merkittävä tulvariski on olemassa tai että sellaisen voidaan olettaa esiintyvän.
   2.   Asianomaisten jäsenvaltioiden on sovitettava yhteen kansainväliseen vesipiiriin tai toisen jäsenvaltion kanssa jaettuun 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettuun hallintayksikköön kuuluvien alueiden 1 kohdan mukainen nimeäminen.
   III   LUKU
   TULVAVAARA- JA TULVARISKIKARTAT
   6 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on laadittava tarkoituksenmukaisimmassa mittakaavassa vesipiirien tai 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettujen hallintayksikköjen tason tulvavaara- ja tulvariskikartat 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimetyistä alueista.
   2.   Ennen kuin tulvavaara- ja tulvariskikartat laaditaan 5 artiklassa nimetyistä, muiden jäsenvaltioiden kanssa jaetuista alueista, kyseisten jäsenvaltioiden kesken on vaihdettava tietoja.
   3.   Tulvavaarakarttoihin on sisällytettävä sellaiset maantieteelliset alueet, joilla voi esiintyä tulva seuraavien toistuvuuksien mukaisesti:

               a)

               tulvan esiintymisen todennäköisyys on vähäinen tai tulva on mahdollinen äärimmäisissä olosuhteissa;

               b)

               tulvan esiintymisen todennäköisyys on keskisuuri (todennäköinen toistumisaika ≥ 100 vuotta);

               c)

               tarpeen mukaan alueet, joilla tulvan esiintymisen todennäköisyys on korkea.

         4.   Kunkin 3 kohdassa tarkoitetun tulvatilanteen osalta on käytävä ilmi seuraavat osatekijät:

               a)

               tulvan laajuus;

               b)

               vaihtoehtoisesti joko vesisyvyys tai vedenkorkeus;

               c)

               tarvittaessa virtausnopeus tai asiaankuuluva virtaama.

         5.   Tulvariskikartoissa on osoitettava 3 kohdassa tarkoitettujen toistuvuuksien mukaisesti esiintyviin tulviin mahdollisesti liittyvät vahingolliset seuraukset seuraavalla tavalla ilmaistuina:

               a)

               seurauksista mahdollisesti kärsivien asukkaiden viitteellinen määrä;

               b)

               seurauksista mahdollisesti kärsivällä alueella harjoitettavan taloudellisen toiminnan tyyppi;

               c)

               ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/61/EY (9) liitteessä I tarkoitetut laitokset, jotka voivat aiheuttaa äkillistä pilaantumista tulvatilanteessa, ja direktiivin 2000/60/EY liitteessä IV olevan 1 kohdan i, iii ja v alakohdassa määritellyt, seurauksista mahdollisesti kärsivät suojelualueet;

               d)

               muut tiedot, jotka jäsenvaltio katsoo hyödyllisiksi, kuten sellaisten alueiden nimeäminen, joilla saattaa esiintyä tulvia, joiden mukana kulkeutuu paljon kiinteää ainesta, ja tiedot muista merkittävistä pilaantumista aiheuttavista lähteistä.

         6.   Jäsenvaltiot voivat päättää, että sellaisten rannikkoalueiden osalta, joissa suojelun taso on jo asianmukainen, tulvavaarakarttojen laatiminen rajoittuu 3 kohdan a alakohdassa kuvattuun toistuvuuteen.
   7.   Jäsenvaltiot voivat päättää, että alueilla, joilla esiintyy pohjaveden tulvimista, tulvavaarakarttojen laatiminen rajoittuu 3 kohdan a alakohdassa kuvattuun toistuvuuteen.
   8.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tulvavaara- ja tulvariskikartat ovat valmiita viimeistään 22 päivänä joulukuuta 2013.
   IV   LUKU
   TULVARISKIEN HALLINTASUUNNITELMAT
   7 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on laadittava 6 artiklassa tarkoitettujen karttojen pohjalta tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti vesipiirien tai 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetun hallintayksikön tasolla yhteen sovitetut tulvariskien hallintasuunnitelmat 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimetyille alueille ja 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan kuuluville alueille.
   2.   Jäsenvaltioiden on vahvistettava asianmukaiset tulvariskien hallintatavoitteet 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimetyille alueille ja 13 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan kuuluville alueille siten, että niissä keskitytään tulvista ihmisten terveydelle, ympäristölle, kulttuuriperinnölle ja taloudelliselle toiminnalle mahdollisesti aiheutuvien vahingollisten seurausten vähentämiseen ja, jos se katsotaan asianmukaiseksi, muihin kuin tulvasuojelurakenteisiin perustuviin keinoihin ja/tai tulvien todennäköisyyden vähentämiseen.
   3.   Tulvariskien hallintasuunnitelmien on sisällettävä toimenpiteitä, joilla pyritään saavuttamaan 2 kohdan mukaisesti vahvistetut tavoitteet, ja niihin on kuuluttava liitteen osassa A esitetyt osat.
   Tulvariskien hallintasuunnitelmissa on otettava huomioon sellaiset asiaankuuluvat tekijät kuin kustannukset ja hyödyt, tulvan laajuus sekä tulvareitit ja mahdolliset tulvien pidättämisalueet, kuten luonnolliset tulvatasanteet, direktiivin 2000/60/EY 4 artiklassa määritellyt ympäristötavoitteet, maaperän ja vesivarojen käyttö ja hoito, alueiden käytön suunnittelu, maankäyttö, luonnonsuojelu, vesiliikenne ja satamainfrastruktuuri.
   Tulvariskien hallintasuunnitelmissa on käsiteltävä kaikkia tulvariskien hallinnan näkökohtia siten, että niissä keskitytään tulvien ehkäisyyn, suojeluun sekä valmiustoimiin tulvaennusteet ja tulvavaroitusjärjestelmät mukaan luettuina, sekä otetaan huomioon asianomaisen vesistöalueen tai vesistöalueen osan erityispiirteet. Tulvariskien hallintasuunnitelmiin voi myös sisältyä kestävien maankäyttötapojen edistäminen ja veden pidättämisen parantaminen sekä tulvavesien ohjaaminen tietyille alueille tulvatilanteessa.
   4.   Yhteisvastuun periaatteen noudattamiseksi jossakin yksittäisessä jäsenvaltiossa laaditut tulvariskin hallintasuunnitelmat eivät saa sisältää toimenpiteitä, jotka laajuutensa tai vaikutustensa vuoksi lisäävät merkittävästi muiden maiden tulvariskiä saman vesistöalueen tai vesistöalueen osan ylä- tai alajuoksulla, ellei näitä toimenpiteitä ole sovitettu yhteen ja asianomaisten jäsenvaltioiden kesken päästy hyväksyttyyn ratkaisuun 8 artiklan mukaisesti.
   5.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tulvariskien hallintasuunnitelmat ovat valmiita ja julkaistaan viimeistään 22 päivänä joulukuuta 2015.
   8 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alueella kokonaisuudessaan sijaitsevien vesipiirien tai 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettujen hallintayksikköjen osalta laaditaan joko yksi ainoa tulvariskien hallintasuunnitelma tai useampia vesipiirikohtaisesti yhteen sovitettuja tulvariskien hallintasuunnitelmia.
   2.   Kun kyseessä on kokonaisuudessaan yhteisön alueella sijaitseva kansainvälinen vesipiiri tai 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettu hallintayksikkö, jäsenvaltioiden on huolehdittava yhteensovittamisesta pyrkien siihen, että laaditaan joko yksi ainoa kansainvälinen tulvariskien hallintasuunnitelma tai useampia tulvariskien hallintasuunnitelmia, jotka sovitetaan yhteen kansainvälisen vesipiirin tasolla. Mikäli tällaisia suunnitelmia ei ole laadittu, jäsenvaltioiden on laadittava mahdollisuuksien mukaan kansainvälisen vesipiirin tasolla yhteen sovitetut tulvariskien hallintasuunnitelmat, jotka kattavat ainakin niiden alueella sijaitsevat kansainvälisen vesipiirin osat.
   3.   Kun kyseessä on yhteisön rajojen ulkopuolelle ulottuva kansainvälinen vesipiiri tai 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettu hallintayksikkö, jäsenvaltioiden on pyrittävä laatimaan joko yksi ainoa kansainvälinen tulvariskien hallintasuunnitelma tai useampia kansainvälisen vesipiirin tasolla yhteen sovitettuja tulvariskien hallintasuunnitelmia. Jos tämä ei ole mahdollista, sovelletaan 2 kohtaa kansainvälisen vesistöalueen niihin osiin, jotka sijaitsevat kyseisten jäsenvaltioiden alueella.
   4.   Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja tulvariskien hallintasuunnitelmia täydennetään kansainvälisten vesistöalueen osien tasolla yhteen sovitetuilla yksityiskohtaisemmilla tulvariskien hallintasuunnitelmilla, jos maat, joilla on yhteisiä vesistöalueen osia, katsovat sen aiheelliseksi.
   5.   Jos jäsenvaltio havaitsee ongelman, jolla on vaikutusta sen vesiä koskevien tulvariskien hallintaan ja jota kyseinen jäsenvaltio ei pysty ratkaisemaan, se voi ilmoittaa asiasta komissiolle ja mille tahansa muulle jäsenvaltiolle, jota asia koskee, ja tehdä suosituksia ongelman ratkaisemiseksi.
   Komission on vastattava jäsenvaltioilta sille tulleisiin ilmoituksiin tai suosituksiin kuuden kuukauden kuluessa.
   V   LUKU
   YHTEENSOVITTAMINEN DIREKTIIVIN 2000/60/EY KANSSA, YLEISÖLLE ANNETTAVAT TIEDOT JA YLEISÖN KUULEMINEN
   9 artikla
   Jäsenvaltioiden on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet tämän direktiivin ja direktiivin 2000/60/EY soveltamisen yhteen sovittamiseksi keskittyen mahdollisuuksiin parantaa tehokkuutta ja tietojen vaihtoa sekä saavuttaa yhteisiä synergioita ja etuja ottaen huomioon direktiivin 2000/60/EY 4 artiklassa säädetyt ympäristötavoitteet. Erityisesti:

               1)

               tämän direktiivin 6 ja 14 artiklassa tarkoitettujen ensimmäisten tulvavaara- ja tulvariskikarttojen laatiminen ja niiden myöhemmät uudelleentarkastelut on toteutettava siten, että niiden sisältämät tiedot ovat yhdenmukaisia direktiivin 2000/60/EY mukaisesti esitettyjen asianomaisten tietojen kanssa. Ne on sovitettava yhteen ja ne voidaan yhdistää direktiivin 2000/60/EY 5 artiklan 2 kohdassa säädettyihin tarkasteluihin;

               2)

               tämän direktiivin 7 ja 14 artiklassa tarkoitettujen ensimmäisten tulvariskien hallintasuunnitelmien laatiminen ja niiden myöhemmät uudelleentarkastelut on suoritettava siten, että ne sovitetaan yhteen direktiivin 2000/60/EY 13 artiklan 7 kohdassa säädettyjen vesipiirin hoitosuunnitelmien uudelleentarkastelujen kanssa, ja ne voidaan yhdistää kyseisiin tarkistuksiin;

               3)

               tämän direktiivin 10 artiklan mukainen kaikkien asianomaisten osapuolten aktiivinen osallistuminen on sovitettava tarvittavilta osin yhteen direktiivin 2000/60/EY 14 artiklan mukaisen asianomaisten osapuolten aktiivisen osallistumisen kanssa.

         10 artikla
   1.   Sovellettavan yhteisön lainsäädännön mukaisesti jäsenvaltioiden on asetettava tulvariskien alustavat arvioinnit, tulvavaara- ja tulvariskikartat ja tulvariskien hallintasuunnitelmat yleisön saataville.
   2.   Jäsenvaltioiden on rohkaistava asianomaisten osapuolten aktiivista osallistumista IV luvussa tarkoitettujen tulvariskien hallintasuunnitelmien laatimiseen, uudelleentarkasteluun ja ajantasaistamiseen.
   VI   LUKU
   TÄYTÄNTÖÖNPANOTOIMENPITEET JA MUUTOKSET
   11 artikla
   1.   Komissio voi 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sääntelymenettelyn mukaisesti hyväksyä teknisiä formaatteja tietojen, myös tilasto- ja kartografisten tietojen, toimittamiseksi komissiolle ja niiden käsittelemiseksi. Tekniset formaatit olisi hyväksyttävä vähintään kaksi vuotta ennen 4 artiklan 4 kohdassa, 6 artiklan 8 kohdassa ja 7 artiklan 5 kohdassa mainittuja päiviä ottaen huomioon voimassa olevat normit sekä asiaankuuluvien yhteisön säädösten mukaisesti kehitetyt formaatit.
   2.   Komissio voi uudelleentarkastelua ja ajantasaistamista koskevat määräajat huomioon ottaen mukauttaa liitettä tieteen ja tekniikan kehitykseen.
   Näistä toimenpiteistä, joilla muutetaan tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, päätetään 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
   12 artikla
   1.   Komissiota avustaa direktiivin 2000/60/EY 21 artiklalla perustettu komitea.
   2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
   Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
   3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
   VII   LUKU
   SIIRTYMÄTOIMENPITEET
   13 artikla
   1.   Jäsenvaltiot voivat päättää olla tekemättä 4 artiklassa tarkoitettua tulvariskien alustavaa arviointia niillä vesistöalueilla, vesistöalueiden osissa tai rannikkoalueilla, joiden osalta

               a)

               niiden jo tekemässä riskinarvioinnissa on ennen 22 päivää joulukuuta 2010 todettu, että mahdollinen merkittävä tulvariski on olemassa tai sellaisen voidaan katsoa todennäköisesti esiintyvän, minkä johdosta alue nimetään 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi alueeksi, tai

               b)

               ne ovat päättäneet ennen 22 päivää joulukuuta 2010 laatia tulvavaara- ja tulvariskikartat ja tulvariskien hallintasuunnitelmat tämän direktiivin asiaankuuluvien säännösten mukaisesti.

         2.   Jäsenvaltiot voivat päättää käyttää ennen 22 päivää joulukuuta 2010 tehtyjä tulvavaara- ja tulvariskikarttoja, jos tällaisten karttojen sisältämät tiedot vastaavat tasoltaan 6 artiklan mukaisia vaatimuksia.
   3.   Jäsenvaltiot voivat päättää käyttää ennen 22 päivää joulukuuta 2010 tehtyjä tulvariskien hallintasuunnitelmia edellyttäen, että näiden suunnitelmien sisältö vastaa 7 artiklassa säädettyjä vaatimuksia.
   4.   Edellä 1, 2 ja 3 kohdan soveltaminen ei vaikuta 14 artiklan soveltamiseen.
   VIII   LUKU
   UUDELLEENTARKASTELUT, RAPORTOINTI JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
   14 artikla
   1.   Tulvariskien alustavaa arviointia tai 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua arviota ja päätöksiä on tarkasteltava uudelleen ja ne on tarvittaessa saatettava ajan tasalle viimeistään 22 päivänä joulukuuta 2018 ja sen jälkeen joka kuudes vuosi.
   2.   Tulvavaara- ja tulvariskikarttoja on tarkasteltava uudelleen ja ne on tarvittaessa saatettava ajan tasalle viimeistään 22 päivänä joulukuuta 2019 ja sen jälkeen joka kuudes vuosi.
   3.   Tulvariskien hallintasuunnitelmaa tai hallintasuunnitelmia, liitteessä olevassa B osassa esitetyt osat mukaan luettuina, on tarkasteltava uudelleen ja ne on tarvittaessa saatettava ajan tasalle viimeistään 22 päivänä joulukuuta 2021 ja sen jälkeen joka kuudes vuosi.
   4.   Ilmastonmuutoksen todennäköinen vaikutus tulvien esiintymiseen on otettava huomioon 1 ja 3 kohdassa tarkoitetuissa uudelleentarkasteluissa.
   15 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on asetettava 4, 6 ja 7 artiklassa tarkoitetut tulvariskien alustavat arvioinnit, tulvavaara- ja tulvariskikartat ja tulvariskien hallintasuunnitelmat sekä niiden uudelleentarkastelut ja tarvittaessa niiden ajantasaistetut versiot komission saataville kolmen kuukauden kuluessa 4 artiklan 4 kohdassa, 6 artiklan 8 kohdassa, 7 artiklan 5 kohdassa ja 14 artiklassa mainituista päivistä.
   2.   Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 13 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti tehdyistä päätöksistä ja asetettava saataville niitä koskevat asiaankuuluvat tiedot 4 artiklan 4 kohdassa, 6 artiklan 8 kohdassa ja 7 artiklan 5 kohdassa mainittuihin päiviin mennessä.
   16 artikla
   Komissio toimittaa tämän direktiivin täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 22 päivänä joulukuuta 2018 ja sen jälkeen joka kuudes vuosi. Kertomusta laadittaessa otetaan huomioon ilmastonmuutoksen vaikutukset.
   17 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 26 päivää marraskuuta 2009. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   18 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   19 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 23 päivänä lokakuuta 2007.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. LOBO ANTUNES

      (1)  EUVL C 195, 18.8.2006, s. 37.

      (2)  Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 13. kesäkuuta 2006 (EUVL C 300 E, 9.12.2006, s. 123) ja neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 23. marraskuuta 2006 (EUVL C 311 E, 19.12.2006, s. 10) sekä Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 25. huhtikuuta 2007. Neuvoston päätös, tehty 18. syyskuuta 2007.

      (3)  EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2455/2001/EY (EYVL L 331, 15.12.2001, s. 1).

      (4)  EYVL L 186, 5.8.1995, s. 42.

      (5)  EYVL L 297, 15.11.2001, s. 7.

      (6)  EYVL L 311, 14.11.2002, s. 3.

      (7)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (8)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.

      (9)  EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 166/2006 (EUVL L 33, 4.2.2006, s. 1).

      LIITE
      A   Tulvariskien hallintasuunnitelmat

                  I

                  Ensimmäisten tulvariskien hallintasuunnitelmien osat:

                              1)

                              II luvussa säädetyn tulvariskien alustavan arvioinnin päätelmät vesipiiriä tai 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettua hallintayksikköä koskevan yhteenvetokartan muodossa, johon on rajattu 5 artiklan 1 kohdassa nimetyt alueet, jotka kuuluvat tulvariskien hallintasuunnitelmaan;

                              2)

                              III luvun nojalla laaditut tai 13 artiklan mukaisesti jo olemassa olevat tulvavaara- ja tulvariskikartat ja näiden karttojen perusteella tehdyt päätelmät;

                              3)

                              kuvaus 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti määritellyistä asianmukaisista tulvariskien hallinnan tavoitteista;

                              4)

                              toimenpiteistä ja niiden priorisoinnista tehtävä yhteenveto, jolla pyritään saavuttamaan asianmukaiset tulvariskien hallinnan tavoitteet, 7 artiklan mukaisesti toteutettavat toimenpiteet mukaan luettuina, ja tulviin liittyvistä toimenpiteistä, jotka toteutetaan muiden yhteisön säädösten nojalla, mukaan lukien tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annettu neuvoston asetus 85/337/ETY (1), vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuuksien torjunnasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annettu neuvoston asetus 96/82/EY (2), tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/42/EY (3) ja direktiivi 2000/60/EY;

                              5)

                              mikäli sellainen on saatavilla, jaettujen vesistöalueiden tai vesistöalueiden osien osalta asianosaisen jäsenvaltion laatima kuvaus sellaisten toimenpiteiden arvioinnissa käytettävistä kustannus-hyötyanalyysin menetelmistä, joilla on valtioiden rajat ylittäviä vaikutuksia.

                  II

                  Kuvaus suunnitelman täytäntöönpanosta:

                              1)

                              kuvaus priorisoinnista ja tavasta, jolla suunnitelman täytäntöönpanon edistymistä seurataan;

                              2)

                              yhteenveto yleisölle annettaviin tietoihin ja kuulemisiin liittyvistä toimista;

                              3)

                              luettelo toimivaltaisista viranomaisista ja tarvittavilta osin kuvaus toimien yhteensovittamisesta kansainvälisen vesipiirin sisällä ja direktiivin 2000/60/EY kanssa.

            B.   Tulvariskien hallintasuunnitelmien myöhemmin tehtävien ajan tasalle saattamisen osat:

                  1)

                  tulvariskien hallintasuunnitelman edellisen version julkaisemisen jälkeen tehdyt muutokset tai ajantasaistukset, mukaan luettuna tiivistelmä 14 artiklan mukaisesti tehdyistä uudelleentarkasteluista;

                  2)

                  arvio edistymisestä 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamisessa;

                  3)

                  kuvaus ja selvitys niistä edelliseen tulvariskien hallintasuunnitelmaan sisältyneistä toimista, jotka oli tarkoitus toteuttaa ja jotka eivät ole edistyneet;

                  4)

                  kuvaus muista lisätoimenpiteistä, jotka on toteutettu tulvariskien hallintasuunnitelman edellisen version julkaisemisen jälkeen.

         (1)  EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY (EUVL L 156, 25.6.2003, s. 17).

         (2)  EYVL L 10, 14.1.1997, s. 13. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/105/EY (EUVL L 345, 31.12.2003, s. 97).

         (3)  EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30.


Avis juridique important

|

31992L0109

Neuvoston direktiivi 92/109/ETY, annettu 14 päivänä joulukuuta 1992, tiettyjen huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen käytettävien aineiden valmistamisesta ja saattamisesta markkinoille

Virallinen lehti nro L 370 , 19/12/1992 s. 0076 - 0082 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 12 s. 0007  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 12 s. 0007

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/109/ETY,annettu 14 päivänä joulukuuta 1992,tiettyjen huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen käytettävien aineiden valmistamisesta ja saattamisesta markkinoille EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettäeräät jäsenvaltiot ovat hyväksyneet toimenpiteitä tiettyjen huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen yleisesti käytettävien aineiden valmistamisen ja markkinoille saattamisen valvomiseksi; muut jäsenvaltiot ovat hyväksymässä samanlaisia toimenpiteitä; siksi on tarpeellista luoda yhteisön tasolla yhteiset säännöt sisämarkkinoiden toteuttamiseksi, laillisen kaupan kilpailun vääristymisen välttämiseksi ja säädettyjen sääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi,Wienissä on hyväksytty 19 päivänä joulukuuta 1988 Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittoman kaupan estämiseksi, jäljempänä "Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus"; tämä on osa maailmanlaajuista taistelua huumausaineita vastaan; yhteisö on osallistunut neuvotteluihin mainitusta yleissopimuksesta osoittaen halunsa toimia poliittisesti toimivaltansa rajoissa,Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen 12 artiklan vaatimukset prekursoreiksi mainittujen eli huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen yleisesti käytettävien aineiden kaupasta täytetään yhteisön ja kolmansien maiden välisessä kaupassa tiettyjen aineiden väärinkäytön huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen estämiseksi toteutettavista toimenpiteistä 13 päivänä joulukuuta 1990 annetulla asetuksella (ETY) N:o 3677/90 (4),Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen 12 artiklassa tarkastellaan toimenpiteiden toteuttamista prekursorien valmistuksen ja jälleenmyynnin valvomiseksi; Yhdistyneiden Kansakuntien huumausainekomissio on 35. istunnossaan tekemillään päätöksillä täydentänyt listaa aineista, joista määrätään tämän yleissopimuksen liitteen taulukoissa; on suotavaa säätää vastaavista säännöksistä tässä direktiivissä huumausaineiden mahdollisen laittoman käytön havaitsemiseksi, vilpillisen tuonnin estämiseksi yhteisöön ja yhteisten valvontasääntöjen soveltamisen takaamiseksi yhteisön markkinoilla,Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen 12 artiklan säännökset perustuvat kyseessä olevien aineiden kaupan valvontajärjestelmään; suurin osa näiden aineiden kaupasta on kuitenkin laillista; näiden aineiden lähetysten asiakirjojen ja merkintöjen on oltava tarpeeksi selvät; on lisäksi tärkeää, samalla kun annetaan toimivaltaisille viranomaisille tarvittavat toimintakeinot, kehittää Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen hengessä koneistoja, jotka perustuvat suoraan yhteistyöhön asianomaisten toimijoiden kanssa ja tietojen keräämisen, vaihdon ja hyväksikäytön kehittämiseen,toisaalta väärinkäytön keinot muuttuvat jatkuvasti ja kansainvälisellä tasolla ollaan sitä mieltä, että Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen 12 artiklassa säädettyjä menettelyjä on vahvistettava kyseessä olevien tuotteiden väärinohjautumisen tehokkaaksi estämiseksi,yhteisö ja seitsemän jäsenvaltiota ovat osallistuneet kemiallisten tuotteiden työryhmän toimintaan, joka perustettiin Houstonin taloudellisessa huippukokouksessa (G-7) 10 päivänä heinäkuuta 1990 kehittämään tehokkaita menettelytapoja estämään prekursorien ja huumausaineiden laittomaan valmistukseen käytettävien keskeisten kemiallisten tuotteiden väärinkäyttö; tämän työn aikana yhteisön tasolla on ollut yhteistyötä ja läheisiä neuvotteluja teollisuuden ja kaupan edustajien kanssa,kemiallisten tuotteiden työryhmän loppukertomus on hyväksytty Lontoon taloudellisessa huippukokouksessa (G-7) 15 päivänä heinäkuuta 1991,mainittu kertomus, joka tunnustaa Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen kansainvälisen yhteistyön peruskirjaksi tässä asiassa, sisältää joukon suosituksia kansallisten ja kansainvälisten toimenpiteiden vahvistamiseksi mainitun yleissopimuksen pohjalta,on suotavaa valvoa, että tämän direktiivin liitteessä I olevaan 1 luokkaan kuuluvien aineiden valmistus ja käyttö on luvanvaraista; näiden aineiden toimitus on sallittua vain, kun toimituksen kohteena olevat henkilöt ovat erityisesti oikeutettuja, yhteisesti tai henkilökohtaisesti, vastaanottamaan, pitämään hallussaan tai käsittelemään näitä aineita,on suotavaa toteuttaa toimenpiteitä tiiviin yhteistyön toteuttamiseksi asianomaisten toimijoiden kanssa, jotta nämä ilmoittaisivat toimivaltaisille viranomaisille epäilyttävästä toiminnasta,on tärkeää säätää hallinnollisesta yhteistyöjärjestelmistä; tätä varten on suotavaa, että yhteisön toimivaltaiset viranomaiset toimivat jäsenvaltioiden hallinnollisten viranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä niiden ja komission välisestä yhteistyöstä tulli- ja maatalouslainsäädännön asianmukaisesta soveltamisesta 19 toukokuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1468/81 (5) perusteella; on kiinnitettävä erityistä huomiota saatujen ja vaihdettujen tietojen luottamuksellisuuteen, jaon suotavaa, että jokainen jäsenvaltio säätää riittävän tehokkaista rangaistustoimenpiteistä tämän direktiivin toimeenpanemiseksi hyväksyttyjen säädösten rikkomisen ennaltaehkäisemiseksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:I OSASTO YLEISTÄ 1 artikla 1. Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda tiettyjen huumaus- ja psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen yleisesti käytettävien aineiden yhteisönsisäinen valvontajärjestelmä niiden väärinkäytön estämiseksi.2. Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) `luokitellulla aineella` kaikkia liitteessä I olevia aineita, mukaan lukien näitä aineita sisältävät seokset. Tähän ei sisälly lääkkeitä tai muita luokiteltuja aineita sisältävät valmisteet, jotka ovat sellaisessa muodossa, että näitä aineita ei ole helppo käyttää tai uuttaa vaivattomalla menetelmällä,b) `markkinoille saattamisella` yhteisössä valmistettujen tai vapaaseen käyttöön asetettujen luokiteltujen aineiden kaikkea saattamista kolmansien käyttöön, maksua vastaan tai ilmaiseksi,c) `toimijalla` yhteisössä luokiteltujen aineiden valmistusta, muuntamista, kauppaa tai jälleenmyyntiä tai muuta liitännäistoimintaa, kuten luokiteltujen aineiden välitystä tai varastointia, harjoittavaa luonnollista tai oikeushenkilöä,d) `kansainvälisellä huumausaineiden valvontaelimellä` toimielintä, joka perustettiin vuoden 1961 huumausaineyleissopimuksella, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1972 pöytäkirjalla.II OSASTO MARKKINOILLE SAATTAMISEN VALVONTA 2 artikla Asiakirjat ja merkinnät Jokaisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että luokiteltujen aineiden markkinoille saattamisessa noudatetaan seuraavia velvoitteita:1) toiminnasta, joka johtaa liitteen I luokkiin 1 ja 2 luokiteltujen aineiden markkinoille saattamiseen, on oltava asianmukaiset asiakirjat:a) erityisesti kaupallisissa asiakirjoissa, kuten laskuissa, lastiluetteloissa, hallinnollisissa asiakirjoissa, kuljetus- ja muissa toimitusasiakirjoissa on oltava riittävät tiedot, joiden perusteella voidaan yksilöidä:- liitteessä I oleviin 1 ja 2 luokkaan luokitellun aineen nimitys,- luokitellun aineen määrä ja paino ja, jos se koostuu seoksesta, seoksen määrä ja paino sekä seoksen sisältämän liitteessä I oleviin 1 ja 2 luokkaan kuuluvan aineen tai aineiden määrä ja paino tai pitoisuus,- toimittajan, jälleenmyyjän ja vastaanottajan nimi ja osoite;b) asiakirjoissa on lisäksi oltava asiakkaan selvitys aineen käyttötarkoituksista. Tämän säännöksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset määräykset määritetään 10 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen. Kun näitä yksityiskohtaisia sääntöjä tutkitaan on otettava asianmukaisesti huomioon tietyn liitteessä I olevaan 2 luokkaan luokitellun aineen valmistajan vakituisen asiakkaan mahdollisuus antaa vain yhden selvityksen, joka käsittää kaikki vuoden aikana tapahtuneet kyseisen aineen toimitukset;2) edellä 1 kohdassa tarkoitetut velvoitteet eivät kuitenkaan koske liitteessä I olevaan 2 luokkaan luokiteltujen aineiden toimituksia, jos kyseessä olevat määrät eivät ylitä liitteessä II mainittuja määriä;3) toimijoiden on varmistettava, että liitteessä I oleviin 1 ja 2 luokkaan luokitelluissa aineissa on merkinnät ennen kuin ne saatetaan markkinoille. Näissä merkinnöissä on oltava aineen nimi sellaisena kuin se esiintyy liitteessä I. Toimijat voivat lisäksi käyttää tavanomaisia merkintöjään;4) toimijoiden on säilytettävä toimintaansa tarvittavia asiakirjoja 1 kohdassa määrättyjen velvollisuuksiensa mukaisesti;5) edellä 1 ja 4 kohdassa tarkoitettuja asiakirjoja on säilytettävä vähintään kolme vuotta alkaen sen kalenterivuoden lopusta, jolloin 1 kohdassa tarkoitettu toimitus on tapahtunut ja niiden on oltava välittömästi saatavilla toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä tapahtuvaa mahdollista valvontaa varten.3 artikla Jokaisen jäsenvaltion on nimettävä toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset tämän direktiivin soveltamisen varmistamiseksi.Niiden on ilmoitettava komissiolle nimetyn toimivaltaisen viranomaisen nimi tai nimettyjen toimivaltaisten viranomaisten nimet.4 artikla Liitteessä I oleviin 1 ja 2 luokkaan luokitellut aineet 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liitteessä I olevaa 1 luokkaan luokiteltujen aineiden valmistus ja markkinoille saattaminen yhteisössä on toimivaltaisten viranomaisten myöntämän luvan varaista.2. Tutkiessaan onko luvan myöntäminen aiheellista toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon erityisesti hakijan pätevyys ja rehellisyys.Toimivaltaiset viranomaiset voivat väliaikaisesti keskeyttää luvan voimassaolon tai peruuttaa sen, jos on aihetta olettaa, että luvanhaltija ei enää ole kelvollinen pitämään lupaa hallussaan tai jos luvanmyöntämisperusteita ei enää täytetä.3. Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kaikki 1 kohdassa tarkoitetun luvan omaavat toimijat toimittavat liitteessä I olevaa 1 luokkaan luokiteltuja erityisiä aineita vain henkilöille, jotka ovat erityisesti oikeutettuja, yhteisesti tai henkilökohtaisesti, vastaanottamaan, pitämään hallussaan tai käsittelemään näitä aineita.4. Liitteessä I olevaa 2 luokkaan luokiteltujen aineiden valmistukseen tai markkinoille saattamiseen osallistuvien toimijoiden on ilmoitettava ja pidettävä ajan tasalla toimivaltaisille viranomaisille niiden tilojen osoitteet, joissa he harjoittavat näiden aineiden valmistusta tai mistä käsin he tekevät kauppaa.5 artikla Yhteistyö Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tiiviin yhteistyön aikaansaamiseksi toimivaltaisten viranomaisten ja toimijoiden välillä, jotta nämä:- ilmoittavat viipymättä toimivaltaisille viranomaisille kaikista seikoista, kuten luokiteltujen aineiden epätavallisista tilauksista tai toimituksista, jotka antavat aihetta epäillä näitä markkinoille saatettavia tai valmistettavia aineita, tapauksen mukaan, käytettävän väärin huumaus- tai psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen,- toimittavat toimivaltaisille viranomaisille luokiteltujen aineiden toimituksiin liittyviä tietoja, joita nämä viranomaiset saattavat pyytää.III OSASTO VALVONTATOIMENPITEET 6 artikla Toimivaltaisten viranomaisten valtuudet Varmistaakseen 2 ja 4 artiklan asianmukaisen soveltamisen jokaisen jäsenvaltion on säädettävä kansallisessa lainsäädännössään tarvittavista toimenpiteistä, jotta toimivaltaiset viranomaiset:a) saavat tietoja kaikista luokiteltujen aineiden tilauksista tai luokiteltuja aineita koskevista toimista,b) pääsevät toimijoiden toimitiloihin hankkiakseen todisteita sääntöjen vastaisuudesta.IV OSASTO HALLINNOLLINEN YHTEISTYÖ 7 artikla Tämän direktiivin täytäntöön panemiseksi sovelletaan asetuksen (ETY) N:o 1468/81 säännöksiä ja erityisesti soveltuvin osin tietojen luottamuksellisuuteen liittyviä säännöksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan soveltamista. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava toisille jäsenvaltioille ja komissiolle mainitun asetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti tiedonvälittäjäksi nimettyjen toimivaltaisten viranomaisten nimi.V OSASTO LOPPUSÄÄNNÖKSET 8 artikla Jokaisen jäsenvaltion on vahvistettava rangaistustoimenpiteet, joita sovelletaan, jos tämän direktiivin toimeenpanolla hyväksyttäviä säädöksiä rikotaan. Näiden rangaistustoimenpiteiden on oltava riittävät kannustamaan näiden säännöksien kunnioittamista.9 artikla 1. Luokiteltujen aineiden valvontajärjestelmien mukauttamiseksi tarvittaessa on kunkin jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten vuosittain ilmoitettava komissiolle kaikki asiaa koskevat, tässä direktiivissä säädettyjen valvontatoimenpiteiden täytäntöönpanoa koskevat tiedot, erityisesti siltä osin kuin on kysymys huumaus- tai psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen käytettävistä aineista, väärinkäytöstä ja laittomasta valmistuksesta.2. Komissio laatii 1 kohdan perusteella tehtyjen ilmoitusten perusteella Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen 12 artiklan 12 kohdan mukaisesti ja jäsenvaltioiden kanssa neuvotellen vuosikertomuksen, joka toimitetaan kansainväliselle huumausaineiden valvontaelimelle.10 artikla 1. Komissiota avustaa asetuksen (ETY) N:o 3677/90 10 artiklan mukaisesti perustettu komitea. Komitea tutkii kaikki tämän direktiivin soveltamista koskevat kysymykset, jotka sen puheenjohtaja omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä ottaa käsiteltäväksi.2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan välittömästi. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Siinä tapauksessa komissio lykkää päättämiensä toimenpiteiden soveltamista kolmeksi kuukaudeksi ilmoituksen tekopäivästä.Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin edellisessä kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa.3. Edellä 2 kohdassa määriteltyä menettelytapaa noudatetaan erityisesti:a) tarvittaessa liitteessä I olevaan 2 luokkaan kuuluvien aineiden seosten ja valmisteiden asiakirjoja ja merkintöjä koskevien, 2 artiklassa säädettyjen vaatimusten määrittämiseksi;b) tämän direktiivin liitteen muuttamiseksi niissä tapauksissa, joissa Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen liitteen taulukoita muutetaan;c) raja-arvojen muuttamiseksi siten, kuin liitteessä II on säädetty.11 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava 7 ja 10 artiklan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 1 päivään tammikuuta 1993 mennessä ja muiden artiklojen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 1 päivään heinäkuuta 1993 mennessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset komissiolle. Komission on ilmoitettava tästä muille jäsenvaltioille.12 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 14 päivänä joulukuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaN. LAMONT(1) EYVL N:o C 21, 29.1.1991, s. 17(2) EYVL N:o C 125, 13.5.1992, s. 195 ja 18 päivänä marraskuuta 1992 annettu päätös.(3) EYVL N:o C 159, 17.6.1991, s. 58(4) EYVL N:o L 357, 20.12.1990, s. 1. Asetusta muutettu viimeksi asetuksella (ETY) N:o 900/92 (EYVL N:o L 96, 10.4.1992, s. 1)(5) EYVL N:o L 144, 2.6.1981, s. 1. Asetusta muutettu viimeksi asetuksella (ETY) N:o 945/87 (EYVL N:o L 90 2.4.1987, s. 3).LIITE I 1 LUOKKA >TAULUKON PAIKKA>2 LUOKKA >TAULUKON PAIKKA>3 LUOKKA >TAULUKON PAIKKA>LIITE II >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31976L0765

Neuvoston direktiivi 76/765/ETY, annettu 27 päivänä heinäkuuta 1976, alkoholometrejä ja alkoholohydrometrejä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä

Virallinen lehti nro L 262 , 27/09/1976 s. 0143 - 0148 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 5 s. 0172  Kreikank. erityispainos: Luku 13 Nide 4 s. 0117  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 5 s. 0172  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 5 s. 0182  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 5 s. 0182

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 27 päivänä heinäkuuta 1976,alkoholometrejä ja alkoholohydrometrejä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (76/765/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),sekä katsoo, ettäjäsenvaltioissa alkoholometrien ja alkoholohydrometrien määritelmiä, rakenteita sekä hyväksymis- ja testausmenetelmiä koskevat velvoittavat säännökset eroavat jäsenvaltioittain, mikä siten estää näiden laitteiden liikkumista ja kauppaa yhteisön sisällä; sen vuoksi on tarpeen lähentää näitä säännöksiä,näitä laitteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistaminen on myös tarpeen niiden nykyisten säännösten täydentämiseksi, jotka koskevat alkoholipitoisuuden määrittämisen menetelmiä mittaustuloksista lähtien, siten, että poistetaan kaikki vaarat mittaustulosten moniselitteisyydestä ja kyseenalaistamisesta,mittauslaitteita ja metrologisia tarkastusmenetelmiä koskeviin yleisiin säännöksiin liittyvän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 26 päivänä heinäkuuta 1971 annetussa neuvoston direktiivissä 71/316/ETY(3) säädetään menettelyistä ETY-tyyppihyväksynnälle ja ETY-ensivakaukselle; kyseisen direktiivin mukaisesti on tarpeen vahvistaa teknisiä määräyksiä, joiden mukaisia alkoholometrien ja alkoholohydrometrien olisi oltava, jotta niitä voitaisiin vapaasti tuoda maahan, pitää kaupan ja käyttää sen jälkeen, kun niille on suoritettu tarpeelliset tarkastukset sekä ne on varustettu vaadittavilla merkeillä ja tunnuksilla, janeuvosto kehotti teollisuuspolitiikasta 17 päivänä joulukuuta 1973(4) antamassaan päätöslauselmassa komissiota toimittamaan sille ennen 1 päivää joulukuuta 1974 ehdotuksen alkoholometriaa ja alkoholometrejä koskevaksi direktiiviksi,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaTässä direktiivissä määritellään alkoholometrien ja alkoholohydrometrien ominaisuudet, joita käytetään vesi- ja etanoliseosten alkoholipitoisuuden määrittämiseen.2 artiklaNe alkoholometrit ja alkoholohydrometrit, joihin voidaan kiinnittää ETY-merkit ja ETY-tunnukset kuvaillaan liitteessä.Niiltä vaaditaan ETY-tyyppihyväksyntä ja niille suoritetaan ETY-ensivakaus.3 artiklaJäsenvaltio ei saa kieltää, estää tai rajoittaa ETY-tyyppihyväksyntätunnuksella tai ETY-ensivakausmerkillä varustetun alkoholometrin tai alkoholohydrometrin saattamista markkinoille tai käyttöön ottamista niiden metrologisten ominaisuuksien perusteella.4 artikla1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava 24 kuukauden kuluessa tämän direktiivin tiedoksi antamisesta tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Niiden on sovellettava näitä säännöksiä viimeistään 1 päivästä tammikuuta 1980 alkaen.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.5 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 27 päivänä heinäkuuta 1976Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. van der STOEL(1) EYVL N:o C 76, 7.4.1975, s. 39(2) EYVL N:o C 248, 29.10.1975, s. 22(3) EYVL N:o L 202, 6.9.1971, s. 1(4) EYVL N:o C 117, 31.12.1973, s. 1LIITEALKOHOLOMETRIT JA ALKOHOLOHYDROMETRIT1 LAITTEIDEN MÄÄRITELMÄT 1.1 Alkoholometrit ovat lasisia laitteita, jotka osoittavat:- alkoholipitoisuuden painoyksikköä kohti;- alkoholipitoisuuden tilavuusyksikköä kohti seoksessa, jossa on vettä ja etanolia.Ne jaetaan mittaustarkoituksen mukaan painoalkoholometreihin tai tilavuusalkoholometreihin.Alkoholohydrometrit ovat lasisia laitteita, jotka on suunniteltu vettä ja etanolia käsittävän seoksen tiheyden mittaamiseen.1.2 Tässä direktiivissä määriteltyjen laitteiden asteikko on jaettu 20 °C vertailulämpötilassa lakisääteisen mittaustoiminnan kansainvälisen järjestön julkaisemissa kansainvälissä alkoholitaulukoissa olevien arvojen mukaan. 1.3 Asteikot on jaettu siten, että niitä voidaan lukea vapaalta vaakasuoralta nestepinnalta.2 LAITTEIDEN KUVAUS 2.1 Alkoholometrit ja alkoholohydrometrit ovat lasilaitteita, jotka muodostuvat:- sylinterimäisestä rungosta, jonka pohja on kartion tai puolipallon muotoinen siten, että siihen ei tartu ilmakuplia;- ontosta sylinterimäisestä karasta, joka on sulatettu kiinni runko-osan yläosaan; karan yläpää on suljettu.2.2 Jokaisen laitteen koko ulkopinnan tulee olla symmetrinen pääakselinsa suhteen.Poikkileikkauksessa ei saa olla mitään voimakkaita vaihteluja.2.3 Rungon alaosassa tulee olla painomateriaalia, jonka tarkoituksena on säätää laitteen massaa.2.4 Karassa tulee olla asteikko merkittynä sylinterimäiselle alustalle, joka on tukevasti kiinnitetty karan sisäpuolelle.3 PÄÄRAKENNE 3.1 Laitteiden valmistamiseen käytetyn lasin on oltava läpinäkyvää, eikä siinä saa olla vikoja, jotka haittaavat asteikkomerkkien lukemista.Lasin tilavuuden lämpötilakertoimen on oltava (25 ± 2) 10-6 °C-1.3.2 Painomateriaalin on oltava kiinnitetty laitteen pohjaan. Kun valmista laitetta pidetään vaakasuorassa asennossa 80 °C:n lämpötilassa yksi tunti ja sen jälkeen jäähdytetään tässä asennossa, on laitteen uitava siten, että se ei poikkea pystyakselista enempää kuin 1° 30'.4 ASTEIKKO 4.1 Laitteessa saa olla vain yhdentyyppinen 4.5 tai 4.6 kohdassa tarkoitettu asteikko.4.2 Asteikon ja tekstin on oltava merkitty alustalle, jolla on tasainen, matta pinta.Tämän alustan on oltava karaan pysyvästi kiinnitetty ja vertailumerkkien on mahdollistettava havainnointi asteikon ja sen alustan liikkumisesta karan suhteen.Alustassa, asteikossa ja merkinnöissä ei saa näkyä vääristymiä, haalistumia tai tummumisen jälkiä, kun laite on ollut 24 tuntia 70 °C:n lämpötilassa.4.3 Jakopiirtojen on oltava:- kohtisuorassa laitteen akselia vastaan;- mustia(1) sekä selvästi ja pysyvästi merkittyjä;- ohuita, teräviä ja tasapaksuja; enintään 0,2 mm.4.4 Asteikon jakopiirtojen pituuksien tulee olla sellaiset, että lyhyet piirrot ovat vähintään yhden viidesosan, keskipitkät piirrot ovat vähintään yhden kolmasosan ja pitkät piirrot ovat vähintään puolet karan ympärysmitasta.4.5 Alkoholometrien nimellisasteikkojen on oltava jaettu joko tilavuusprosentteihin tai painoprosentteihin (til-% tai paino-%) alkoholia. Niiden on katettava alue, joka ei ole suurempi kuin 10% tilavuus- tai painoprosenttia alkoholia.Jakovälin arvo on 0,1 %.Jokaiseen asteikkoon on kuuluttava viidestä kymmeneen ylimääräistä jakoväliä nimellisasteikon ylä- ja alapuolella.4.6 Alkoholohydrometrien nimellisasteikkojen on oltava jaettu kilogrammoihin kuutiometreittäin. Ne eivät saa käsittää suurempaa aluetta kuin 20 kg/m³.Asteikon jakovälin arvo on 0,2 kg/m³.Jokaiseen asteikkoon on kuuluttava viidestä kymmeneen ylimääräistä jakoväliä nimellisasteikon ylä- ja alapuolelta. Asteikon ei kuitenkaan tarvitse ylittää 1000 kg/m³ arvoa.5 JAOTUS JA NUMEROINTI 5.1 Alkoholometreissä joka 10. jakopiirron, laskettuna nimellisasteikon toisesta päästä, on oltava pitkä piirto. Keskipitkän piirron on oltava jokaisen kahden peräkkäisen pitkän piirron välissä ja neljä lyhyttä piirtoa jokaisen pitkän piirron ja lähimmän keskipitkän piirron välissä.Vain pitkät piirrot ovat numeroituja.5.2 Alkoholohydrometreissä joka viidennen piirron, laskettuna nimellisasteikon toisesta päästä, on oltava pitkä piirto. Neljän lyhyen piirron on oltava kahden peräkkäisen pitkän piirron välissä.Vain joka viidennen tai kymmenennen piirron on oltava numeroitu.5.3 Jakopiirtojen, jotka osoittavat nimellisasteikon rajat, on oltava numeroitu kokonaisuudessaan. Alkoholohydrometreissä muut numerot voidaan lyhentää.6 LAITTEIDEN LUOKITTELU JA PÄÄMITAT 6.1 Laitteiden on kuuluttava johonkin seuraavista tarkkuusluokista:>TAULUKON PAIKKA>6.2 Kaikkien laitteiden rungon ulkohalkaisijan on oltava 19 mm:n ja 40 mm:n välillä.Karan ulkohalkaisijan on oltava vähintään 3 mm luokan I ja luokan II laitteissa ja vähintään 2,5 mm luokan III laitteissa. Karan on ulotuttava vähintään 15 mm ylimmän jakoviivan yläpuolelle.Karan poikkileikkauksen on jatkuttava tasaisena vähintään 5 mm alimman jakopiirron alapuolelle.7 MERKINNÄT 7.1 Seuraavat merkinnät on selvästi ja pysyvästi merkittävä laitteen sisäpuolelle:- luokka I, II tai III,- kg/m³ tai til-% tai paino-%,- 20 °C,- etanoli,- valmistajan nimi tai yksilöintimerkki,- laitteen valmistusnumero,- ETY-tyyppihyväksyntätunnus >"∈".7.2 Laitteen paino pyöristettynä lähimpään milligrammaan voidaan merkitä runkoon, jos halutaan.8 SUURIMMAT SALLITUT VIRHEET JA VAKAUS 8.1 Alkoholometreille ja alkoholohydrometreille suurimmat sallitut virheet ovat:- luokassa I, ± puoli jakoväliä koko mittausalueella;- luokissa II ja III, ± yksi jakoväli koko mittausalueella.8.2 Vakaaminen suoritetaan vähintään kolmessa pisteessä asteikon nimellisalueella.9 LÄMPÖMITTARIT, JOITA KÄYTETÄÄN ALKOHOLIPITOISUUDEN MÄÄRITTÄMISESSÄ 9.1 Jos laite, jota käytetään alkoholipitoisuuden määrittämiseen, kuuluu luokkaan I, käytettävän lämpömittarin on oltava:- lasikuoreen suljettu, metallin resistenssiin tai elohopean laajenemiseen perustuvaa tyyppiä;- jakovälin 0,1 tai 0,05 °C.Suurin sallittu virhe koko mittausalueella on ± 0,05 °C kaikille asteikon arvoille.Elohopealämpömittareissa on oltava merkkiviiva 0 °C:n kohdalla.9.2 Jos alkoholipitoisuuden määrittämiseen käytettävän laitteen on kuuluttava luokkaan II tai III, lämpömittarin on oltava elohopean laajenemiseen perustuvaa tyyppiä ja suljettu lasikuoreen sekä jakovälin on oltava 0,1 tai 0,2 tai 0,5 °C. Siinä on oltava merkkiviiva 0 °C:n kohdalla.Suurin sallittu virhe, positiivinen tai negatiivinen, on:0,1 °C, jos lämpömittarin jakoväli on 0,1 °C,0,15 °C, jos lämpömittarin jakoväli on 0,2 °C,0,2 °C, jos lämpömittarin jakoväli on 0,5 °C.Lämpömittari voi kuulua laitteeseen, jota käytetään alkoholipitoisuuden määrittämiseen.Tällöin siinä ei tarvitse olla merkkiviivaa 0 °C:n kohdalla.9.3 Jakovälin minimipituus on:- 0,7 mm lämpömittareissa, joiden jakoväli on 0,05, 0,1 tai 0,2 °C;- 1,0 mm lämpömittareissa, joiden jakoväli on 0,5 °C.9.4 Jakopiirron paksuus ei saa olla suurempi kuin yksi viidesosa jakovälin leveydestä.10 MERKINNÄT Alkoholometrien ja alkoholohydrometrien takaosan rungon yläosasta kolmasosa on varattava ETY-ensivakausmerkkiä varten.Direktiivin 71/316/ETY liitteessä II olevan 3.1.1 kohdan mukaisesti ja poiketen mainitun liitteen 3 kohdassa vahvistetusta yleisestä säännöstä, ETY-ensivakausmerkin on lasilaitteiden erityisten merkintävaatimusten takia koostuttava merkeistä, joilla on seuraava merkitys:- pieni "e"-kirjain,- ETY-ensivakausvuoden kaksi viimeistä numeroa,- sen valtion yksilöivä kirjain tai kirjaimet, jossa ETY-ensivakaus on suoritettu,- jos on tarpeen, vakaustoimiston yksilöivä numero.Jos leimaaminen suoritetaan hiekkapuhaltamalla, kirjainten ja numeroiden luettavuus ei saa heikentyä.Esimerkki:e 75 D 48: ETY-ensivakaus suoritettu 1975 Saksan liittotasavallan toimistossa n:o 48.(1) Asteikon nimellisalueen ulkopuolella jakoviivat voivat olla eriväriset.