title: Neuvoston direktiivi 2008/72/EY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 2008 , vihannesten lisäys- ja taimiaineiston, lukuun ottamatta siemeniä, pitämisestä kaupan (Kodifioitu toisinto) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               1.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 205/28

      NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/72/EY,
   annettu 15 päivänä heinäkuuta 2008,
   vihannesten lisäys- ja taimiaineiston, lukuun ottamatta siemeniä, pitämisestä kaupan
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (Kodifioitu toisinto)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Vihannesten lisäys- ja taimiaineiston, lukuun ottamatta siemeniä, pitämisestä kaupan 28 päivänä huhtikuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/33/ETY (2) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (3). Mainittu direktiivi olisi sen vuoksi selkeyden ja järkeistämisen takia kodifioitava.

               (2)

               Vihannestuotannolla on tärkeä asema yhteisön maataloudessa.

               (3)

               Vihannesten viljelyssä tyydyttävät tulokset riippuvat paljolti paitsi vihannesten siementen pitämisestä kaupan 13 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston direktiivin 2002/55/EY (4) soveltamisalaan kuuluvien siementen, myös vihannesten taimien ja niiden lisäykseen käytettävän aineiston laadusta ja terveydestä.

               (4)

               Vihannesten lisäys- ja taimiaineiston erilainen kohtelu eri jäsenvaltioissa voi lisätä kaupan esteitä ja siten estää näiden tuotteiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä.

               (5)

               Yhteisön tasolla yhdenmukaistetuilla vaatimuksilla olisi varmistettava se, että ostajat saavat koko yhteisön alueella tervettä ja hyvälaatuista vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa.

               (6)

               Näiden yhdenmukaisten vaatimusten on kasvien terveyden osalta oltava kasveille ja kasvituotteille haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen ja siellä leviämisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/29/EY (5) mukaiset.

               (7)

               Yhteisön sääntöjä ei ole tarkoituksenmukaista soveltaa vihannesten taimien ja lisäysaineiston pitämiseen kaupan, jos voidaan osoittaa, että nämä kasvit ja aineisto on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin, koska näissä maissa voimassa olevat säännökset voivat poiketa tämän direktiivin säännöksistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2000/29/EY kasvien terveyttä koskevien säännösten soveltamista.

               (8)

               Kasvien terveyttä ja laatua koskevien vaatimusten vahvistaminen kullekin vihanneskasvisuvulle ja -lajille edellyttää pitkäjänteistä ja perusteellista teknistä ja tieteellistä tutkimusta. Tätä varten olisi vahvistettava menettely.

               (9)

               Vihannesten taimien tai lisäysaineiston toimittajien on ensisijaisesti varmistettava, että heidän tuotteensa ovat tämän direktiivin säännösten mukaiset.

               (10)

               Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi valvottava ja tarkastuksella varmistettava, että toimittajat noudattavat näitä säännöksiä.

               (11)

               Olisi säädettävä yhteisön valvontatoimenpiteistä tämän direktiivin vaatimusten yhdenmukaisen soveltamisen takaamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa.

               (12)

               Vihannesten lisäys- ja taimiaineiston ostajien edun mukaista on, että lajikkeiden nimet ovat tunnetut ja niiden tunnistettavuus turvataan.

               (13)

               Tätä tarkoitusta varten olisi säädettävä, jos mahdollista, vihannesten siementen kaupan pitämistä varten vahvistettujen lajikeasioita koskevien sääntöjen soveltamisesta.

               (14)

               Vihannesten lisäys- ja taimiaineiston tunnistettavuuden ja asianmukaisen kaupan pitämisen varmistamiseksi olisi tärkeää antaa yhteisön säännöt erien erottamisesta ja merkitsemisestä. Etiketeissä olisi ilmoitettava tarvittavat tiedot sekä virallista tarkastusta että käyttäjää varten.

               (15)

               Väliaikaisten saantivaikeuksien varalta olisi annettava sääntöjä, jotka mahdollistavat tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia lievemmät vaatimukset täyttävien vihannesten lisäys- ja taimiaineiston pitämisen kaupan.

               (16)

               Jäsenvaltioita olisi kiellettävä asettamasta muita kuin tässä direktiivissä säädettyjä edellytyksiä tai rajoituksia liitteessä II tarkoitettujen sukujen ja lajien, joista laaditaan liiteluettelo, pitämiselle kaupan.

               (17)

               Olisi säädettävä mahdollisuudesta saattaa kolmansissa maissa tuotettujen vihannesten lisäys- ja taimiaineistojen kaupan pitäminen yhteisössä luvanvaraiseksi, jos niistä kaikissa tapauksissa voidaan antaa samat takeet kuin yhteisössä tuotetuista vihannesten lisäys- ja taimiaineistoista, jotka ovat yhteisön säännösten mukaiset.

               (18)

               Jäsenvaltioissa käytettävien teknisten tarkastusmenetelmien yhdenmukaistamiseksi sekä yhteisössä ja kolmansissa maissa tuotettujen vihannesten lisäys- ja taimiaineistojen vertaamiseksi keskenään on syytä järjestää vertailukokeita, jotta voidaan todeta, ovatko nämä tuotteet tämän direktiivin säännösten mukaiset.

               (19)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (6) mukaisesti.

               (20)

               Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä III olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä,

         ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   1.   Tämä direktiivi koskee vihannesten lisäys- ja taimiaineiston, lukuun ottamatta siemeniä, pitämistä kaupan yhteisössä.
   2.   Liitteessä II lueteltuja sukuja ja lajeja sekä niiden hybridejä koskevat 2–20 ja 23 artikla.
   Mainitut artiklat koskevat myös muiden sukujen, lajien tai niiden hybridien perusrunkoja ja muita kasvinosia, jos näiden sukujen, lajien tai niiden hybridien aineistoa on vartettu tai on tarkoitus varttaa niihin.
   3.   Muutokset liitteen II sukujen ja lajien luetteloon tehdään 21 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   2 artikla
   Tämä direktiivi ei koske lisäys- ja taimiaineistoja, jotka todistetusti on tarkoitettu vietäviksi kolmansiin maihin, jos ne ovat asianmukaisesti sellaisiksi tunnistettavissa ja jos ne pidetään riittävästi erillään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivissä 2000/29/EY vahvistettujen kasvien terveyttä koskevien sääntöjen noudattamista.
   Erityisesti tunnistamista ja eristämistä koskevat toimenpiteet ensimmäisen kohdan soveltamiseksi toteutetaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   3 artikla
   Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

               a)

               ”lisäysaineistolla” kasvin osia ja kaikkea kasviaineistoa, perusrungot mukaan luettuna, jotka on tarkoitettu vihannesten lisäykseen ja tuotantoon;

               b)

               ”taimiaineistolla” sellaisia kokonaisia kasveja tai kasvinosia, vartetuilla kasveilla varttamisoksa mukaan lukien, jotka on tarkoitettu istutettaviksi vihannestuotantoa varten;

               c)

               ”toimittajalla” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka harjoittaa ammattimaisesti ainakin yhtä seuraavista vihannesten lisäys- tai taimiaineistoon liittyvistä toiminnoista: lisäys, tuotanto, ylläpito ja/tai käsittely sekä pitäminen kaupan;

               d)

               ”pitämisellä kaupan” vihannesten lisäys- tai taimiaineiston pitämistä saatavilla tai varastossa, pitämistä myytävänä tai tarjoamista myytäväksi, varsinaista myyntiä ja/tai toimittamista toiselle henkilölle missä tahansa muodossa;

               e)

               ”vastuussa olevalla virallisella toimielimellä”:

                           i)

                           jäsenvaltion asettamaa tai nimeämää kansallisen hallituksen valvonnassa olevaa yhtä keskusviranomaista, joka on vastuussa laatuun liittyvistä kysymyksistä;

                           ii)

                           mitä tahansa valtion viranomaista, joka on asetettu:

                                       —

                                       kansallisella tasolla tai

                                       —

                                       alueellisella tasolla kansallisten viranomaisten valvonnassa kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön asettamissa rajoissa.

                     Edellä i ja ii alakohdassa tarkoitetut toimielimet voivat kansallisen lainsäädännön mukaisesti siirtää tässä direktiivissä tarkoitetut tehtävänsä alaisenaan ja valvonnassaan suoritettaviksi jollekin julkis- tai yksityisoikeudelliselle oikeushenkilölle, joka virallisesti hyväksyttyjen sääntöjensä mukaisesti hoitaa yksinomaan erityisiä julkisia tehtäviä, jos tämä oikeushenkilö ja sen jäsenet eivät saa mitään henkilökohtaista etua toteuttamistaan toimenpiteistä.
               Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että i ja ii alakohdassa tarkoitetut toimielimet toimivat tiiviissä yhteistyössä.
               Lisäksi voidaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen hyväksyä muu i ja ii alakohdassa tarkoitetun toimielimen puolesta asetettu mainitun toimielimen alaisena ja valvonnassa toimiva oikeushenkilö, jos tämä oikeushenkilö ei saa mitään henkilökohtaista etua toteuttamistaan toimenpiteistä.
               Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vastuussa olevat viralliset toimielimensä. Komissio toimittaa nämä tiedot muille jäsenvaltioille;

               f)

               ”virallisilla toimenpiteillä” vastuussa olevien virallisten toimielimien toimenpiteitä;

               g)

               ”virallisella tarkastuksella” vastuussa olevan virallisen toimielimen tarkastusta;

               h)

               ”virallisella ilmoituksella” vastuussa olevan toimielimen tekemää tai sen vastuulla tehtyä ilmoitusta;

               i)

               ”erällä” yhden tuotteen tiettyä yksikkömäärää, joka voidaan tunnistaa koostumuksensa ja alkuperänsä tasalaatuisuuden perusteella;

               j)

               ”laboratoriolla” julkis- tai yksityisoikeudellista laitosta, joka suorittaa määrityksiä ja tekee asianmukaisen diagnoosin, joka mahdollistaa tuottajalle tuotteiden laadun valvonnan.

         4 artikla
   Kullekin liitteessä II mainitulle suvulle tai lajille sekä muiden sukujen tai lajien perusrungoille, jos näiden sukujen tai lajien aineistoa on vartettu tai on tarkoitus varttaa näihin, vahvistetaan 21 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen liitteessä I liiteluettelo, jossa viitataan tähän sukuun ja/tai lajiin sovellettaviin, direktiivissä 2000/29/EY säädettyihin kasvien terveyttä koskeviin vaatimuksiin ja määritellään

               a)

               vaatimukset, jotka vihannesten taimiaineiston on täytettävä erityisesti sadon laadun ja puhtauden sekä tarvittaessa lajikeominaisuuksien osalta. Nämä vaatimukset on liitettävä liitteessä I olevaan A osaan;

               b)

               vaatimukset, jotka vihannesten lisäysaineiston on täytettävä erityisesti käytetyn lisäysmenetelmän, kasvuston puhtauden ja tarvittaessa lajikeominaisuuksien osalta. Nämä vaatimukset on liitettävä liitteessä I olevaan B osaan.

         5 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toimittajat toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset täyttyvät vihannesten lisäys- ja taimiaineiston tuotannon ja kaupan pitämisen kaikissa vaiheissa.
   2.   Tätä 1 kohdassa mainittua tarkoitusta varten toimittajien on joko itse suoritettava tai annettava hyväksytyn toisen toimittajan tai vastuussa olevan virallisen toimielimen suorittaa tarkastusta seuraavien periaatteiden mukaan:

               —

               tuotantoprosessin kriittisten kohtien tunnistaminen käytettävien tuotantomenetelmien osalta,

               —

               ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen kriittisten kohtien valvonta- ja tarkastusmenetelmien kehittäminen ja käyttöönotto,

               —

               näytteenotto vastuussa olevan virallisen toimielimen hyväksymän laboratorion suorittamaa määritystä varten tässä direktiivissä määriteltyjen vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi,

               —

               kirjallisen tai muun pysyvän rekisterin pitäminen vastuussa olevaa virallista toimielintä varten ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetuista tiedoista sekä lisäys- ja taimiaineiston tuotannosta ja pitämisestä kaupan. Nämä asiakirjat ja rekisterit on säilytettävä vähintään yhden vuoden ajan.

         Niiden toimittajien, joiden toiminta tällä alalla rajoittuu oman yrityksen ulkopuolella tuotettujen ja pakattujen vihannesten lisäys- ja taimiaineiston välittämiseen, on kuitenkin ainoastaan pidettävä kirjallista tai muuta pysyvää rekisteriä näiden tuotteiden ostoista ja myynneistä ja/tai toimituksista.
   Tämä kohta ei koske toimittajia, joiden toiminta rajoittuu vihannesten lisäys- ja taimiaineiston vähäisten määrien toimittamiseen muille kuin ammattimaisille lopullisille käyttäjille.
   3.   Jos 1 kohdassa tarkoitettujen toimittajien itsensä suorittaman tarkastuksen tulokset tai heidän käytettävissään olevat tiedot osoittavat, että vähintään yhtä direktiivin 2000/29/EY tarkoittamaa haitallista organismia esiintyy tai että tämän direktiivin 4 artiklassa tarkoitetuissa liiteluetteloissa eriteltyjä organismeja on enemmän kuin vaatimuksissa sallitaan, toimittajien on viipymättä ilmoitettava tästä vastuussa olevalle viralliselle toimielimelle ja toteutettava tämän osoittamat tai mitkä tahansa muut tarvittavat toimenpiteet kyseisten haitallisten organismien leviämisvaaran vähentämiseksi. Toimittajien on pidettävä kirjaa kaikista haitallisten organismien esiintymisistä tiloissaan sekä asiaa koskevien toimenpiteiden toteuttamisesta.
   4.   Yksityiskohtaiset säännöt 2 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi vahvistetaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   6 artikla
   1.   Vastuussa olevan virallisen toimielimen on hyväksyttävä toimittajat todettuaan niiden tuotantomenetelmien ja laitosten olevan niiden harjoittamia toimintoja koskevilta osiltaan tämän direktiivin vaatimusten mukaiset. Hyväksyminen on uusittava, jos toimittaja päättää harjoittaa muita kuin hyväksyttyjä toimintoja.
   2.   Vastuussa olevan virallisen toimielimen on hyväksyttävä laboratoriot todettuaan näiden laboratorioiden, käytettävien menetelmien ja laitosten olevan harjoitettavan tarkastustoiminnan osalta tämän direktiivin 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen eriteltyjen vaatimuksien mukaisia. Hyväksyminen on uusittava, jos laboratorio päättää harjoittaa muuta kuin hyväksyttyjä toimintoja.
   3.   Vastuussa olevan virallisen toimielimen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jos 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia ei noudateta. Sen on tämän vuoksi otettava huomioon erityisesti 7 artiklan mukaisesti suoritetun tarkastuksen tulokset.
   4.   Toimittajien, laitosten ja laboratorioiden säännöllisestä valvonnasta ja tarkastuksesta vastaa joko välittömästi tai välillisesti vastuussa oleva virallinen toimielin, jolla on aina oltava esteetön pääsy kaikkiin laitosten tiloihin tässä direktiivissä säädettyjen vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi. Valvonnan ja tarkastuksen täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan tarvittaessa 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   Jos nämä valvonta ja tarkastus osoittavat, että tämän direktiivin vaatimuksia ei noudateta, vastuussa olevan virallisen toimielimen on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet.
   7 artikla
   1.   Komission asiantuntijat voivat yhteistyössä jäsenvaltioiden vastuussa olevien virallisten toimielinten kanssa tarvittaessa suorittaa tarkastuksia paikalla tämän direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi ja erityisesti sen tarkistamiseksi, täyttävätkö toimittajat tosiasiallisesti tämän direktiivin vaatimukset. Jäsenvaltion, jonka alueella tarkastus suoritetaan, on annettava asiantuntijalle kaikki tehtävän suorittamisessa tarvittava apu. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille tarkastuksen tulokset.
   2.   Yksityiskohtaiset säännöt 1 kohdan soveltamiseksi annetaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   8 artikla
   1.   Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa saavat pitää kaupan ainoastaan hyväksytyt toimittajat sillä edellytyksellä, että tuotteet täyttävät 4 artiklassa tarkoitetussa liiteluettelossa esitetyt vaatimukset.
   2.   Edellä oleva 1 kohta ei koske vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja, jotka on tarkoitettu:

               a)

               kokeisiin tai tieteellisiin tarkoituksiin, tai

               b)

               valintatyöhön, taikka

               c)

               toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on säilyttää geneettinen monimuotoisuus,

         sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2000/29/EY säännösten soveltamista.
   3.   Yksityiskohtaiset säännöt 2 kohdan a, b ja c alakohdan soveltamiseksi vahvistetaan tarvittaessa 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   9 artikla
   1.   Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja, jotka kuuluvat liitteessä II lueteltuihin sukuihin ja lajeihin sekä direktiivin 2002/55/EY soveltamisalaan, saa pitää kaupan yhteisössä ainoastaan, jos ne ovat mainitun direktiivin mukaisesti hyväksyttyä lajiketta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan soveltamista.
   2.   Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja, jotka kuuluvat liitteessä II lueteltuihin sukuihin ja lajeihin mutta eivät direktiivin 2002/55/EY soveltamisalaan, saa pitää kaupan yhteisössä ainoastaan, jos ne ovat lajiketta, joka on virallisesti hyväksytty vähintään yhdessä jäsenvaltiossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan ja tämän artiklan 3 kohdan soveltamista.
   Hyväksymisen edellytyksiin sovelletaan direktiivin 2002/55/EY 4 ja 5 artiklan ja 9 artiklan 3 kohdan säännöksiä.
   Hyväksymiseen ja ylläpitoon liittyviin menettelyihin ja muodollisuuksiin sovelletaan soveltuvin osin mainitun direktiivin 3 artiklan 2 ja 4 kohtaa, 6, 7, 8 artiklaa, 9 artiklan 1, 2 ja 4 kohtaa sekä 10–15 artiklaa.
   Kasvuvaiheessa kertyneet epävirallisten kokeiden tulokset sekä käytännön tiedot voidaan ottaa huomioon kaikissa tapauksissa.
   3.   Lajikkeet, jotka on virallisesti hyväksytty 2 kohdan mukaisesti, on lisättävä direktiivin 2002/55/EY 17 artiklassa tarkoitettuun vihanneslajien yleiseen lajikeluetteloon. Mainitun direktiivin 16 artiklan 2 kohtaa sekä 17, 18 ja 19 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.
   10 artikla
   1.   Vihannesten lisäys- ja taimiaineisto on pidettävä toisistaan erillään sekä kasvu- että nostovaiheessa samoin kuin otettaessa emoaineistosta varttamisoksia.
   2.   Jos eri alkuperää olevia vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja yhdistetään tai sekoitetaan keskenään pakkaamisen, varastoinnin, kuljetuksen tai toimitusten aikana, toimittajan on pidettävä kirjaa seuraavista tiedoista: erän kokoonpano sekä kunkin sen osan alkuperä.
   3.   Jäsenvaltioiden on varmistettava virallisin tarkastuksin, että 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia noudatetaan.
   11 artikla
   1.   Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa saa pitää kaupan ainoastaan riittävän tasalaatuisina erinä ja jos sen todetaan olevan tämän direktiivin säännösten mukaista ja se varustetaan asiakirjalla, jonka toimittaja on laatinut 4 artiklassa tarkoitetussa liiteluettelossa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan 2 kohdan soveltamista. Jos asiakirja sisältää virallisen lausunnon, sen on erotuttava selvästi asiakirjan muusta sisällöstä.
   Vihannesten lisäys- ja taimiaineiston merkitsemistä ja/tai sulkemista sekä pakkaamista koskevat vaatimukset on esitettävä 4 artiklassa tarkoitetussa liiteluettelossa.
   2.   Vaadituksi päällysmerkinnäksi riittävät asianmukaiset tiedot tuotteesta, kun kyseessä on vihannesten lisäys- ja taimiaineiston vähittäismyynti muille kuin ammattimaisille lopullisille käyttäjille.
   12 artikla
   1.   Jäsenvaltiot voivat vapauttaa:

               a)

               noudattamasta 11 artiklaa ne pientuottajat, joiden vihannesten lisäys- ja taimiaineiston tuotannon ja myynnin on tarkoitus palvella paikallisilla markkinoilla sellaisten henkilöiden lopullista käyttöä, jotka eivät ammattimaisesti toimi kasvintuotannossa (paikallinen kauppa);

               b)

               jäljempänä 18 artiklassa tarkoitetuista valvonnasta ja virallisesta tarkastuksesta vapautuksen saaneiden henkilöiden tuottamien vihannesten lisäys- ja taimiaineiston paikallisen kaupan.

         2.   Täytäntöönpanosta on annettava 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen vapautusten muita, erityisesti pienten tuottajien ja paikallisten markkinoiden käsitteisiin liittyviä edellytyksiä sekä näihin edellytyksiin liittyviä menettelyjä.
   13 artikla
   Jos tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset täyttävien vihannesten lisäys- ja taimiaineiston saannissa on väliaikaisia vaikeuksia, voidaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen toteuttaa toimenpiteet lievemmät vaatimukset täyttävien vihannesten lisäys- ja taimiaineiston pitämisestä kaupan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2000/29/EY kasvien terveyttä koskevien sääntöjen soveltamista.
   14 artikla
   1.   Tämän direktiivin vaatimukset ja edellytykset täyttävää vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa eivät koske muut kuin tässä direktiivissä säädetyt toimittajaa, kasvien terveyttä, kasvualustaa ja tarkastuksen yksityiskohtaisia sääntöjä koskevat kaupan pitämisen rajoitukset.
   2.   Sellaisen vihanneslajikkeen lisäys- ja taimiaineistoa, joka sisältyy vihanneslajien yleiseen lajikeluetteloon, eivät koske mitkään muut kuin tässä direktiivissä säädetyt tai tarkoitetut lajiketta koskevat kaupan pitämisen rajoitukset.
   15 artikla
   Jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä asettamasta liitteessä II tarkoitettujen tuotteiden pitämiselle kaupan tiukempia edellytyksiä tai rajoituksia kuin 4 artiklassa tarkoitetuissa liiteluetteloissa määrätään tai niiden puuttuessa tiukempia kuin ne, jotka ovat voimassa 28 päivänä huhtikuuta 1992.
   16 artikla
   1.   Noudattaen 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä päätetään, vastaavatko vihannesten lisäys- ja taimiaineistot, jotka tuotetaan kolmannessa maassa ja joista on samat takeet toimittajan velvoitteita, tunnistettavuutta, ominaisuuksia, kasvien terveyttä, kasvualustaa, pakkaamista, tarkastuksen yksityiskohtaisia sääntöjä, merkitsemistä ja sulkemista koskevilta osin, yhteisössä tuotettuja tämän direktiivin vaatimukset ja edellytykset täyttäviä vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja kaikilta näiltä osin.
   2.   Jäsenvaltiot voivat ennen 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen tekemistä 31 päivään joulukuuta 2012 soveltaa kolmansista maista tapahtuvaan vihannesten lisäys- ja taimiaineiston tuontiin edellytyksiä, jotka vastaavat vähintään tämän direktiivin 4 artiklassa tarkoitetuissa liiteluetteloissa joko väliaikaisesti tai pysyvästi määriteltyjä edellytyksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2000/29/EY säännösten soveltamista. Jos näitä edellytyksiä ei ole vahvistettu mainituissa liiteluetteloissa, tuontiin on sovellettava edellytyksiä, jotka vastaavat vähintään kyseisessä jäsenvaltiossa tapahtuvaan tuotantoon sovellettavia edellytyksiä.
   Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua päivää voidaan ennen tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen tekemistä siirtää myöhäisemmäksi kolmansien maiden osalta 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoja, jotka jäsenvaltio tuo maahan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tekemänsä päätöksen perusteella, eivät koske 1 kohdassa tarkoitettuja seikkoja koskevat rajoitukset pidettäessä niitä kaupan toisessa jäsenvaltiossa.
   17 artikla
   Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa tuotettaessa ja pidettäessä kaupan ne tarkastetaan virallisesti ainakin pistokokein, jotta varmistetaan tämän direktiivin vaatimusten ja edellytysten noudattaminen.
   18 artikla
   Yksityiskohtaiset säännöt 5 artiklassa säädetyn tarkastuksen sekä 10 ja 17 artiklassa säädetyn virallisen tarkastuksen, näytteenottomenetelmät mukaan lukien, täytäntöönpanosta vahvistetaan tarvittaessa 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   19 artikla
   1.   Jos 6 artiklan 4 kohdassa säädetyissä valvonnassa ja tarkastuksessa, 17 artiklassa säädetyssä virallisessa tarkastuksessa tai 20 artiklassa tarkoitetuissa kokeissa todetaan, että vihannesten lisäys- ja taimiaineisto ei täytä tämän direktiivin vaatimuksia, jäsenvaltion vastuussa olevan virallisen toimielimen on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne ovat tämän direktiivin säännösten mukaiset tai jos se ei ole mahdollista, kiellettävä kyseisen vihannesten lisäys- ja taimiaineiston pitäminen kaupan yhteisössä.
   2.   Jos todetaan, että tietyn toimittajan kaupan pitämä vihannesten lisäys- ja taimiaineisto ei ole tämän direktiivin vaatimusten ja edellytysten mukaista, kyseisen jäsenvaltion on huolehdittava, että tätä toimittajaa vastaan toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet. Jos toimittajaa kielletään pitämästä kaupan vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa, jäsenvaltion on annettava tästä tieto komissiolle ja jäsenvaltioiden toimivaltaisille kansallisille toimielimille.
   3.   Toimenpiteet, jotka toteutetaan 2 kohdan mukaisesti, on peruutettava heti, kun riittävällä varmuudella voidaan osoittaa, että toimittajan kaupan pidettäväksi tarkoitettu vihannesten lisäys- tai taimiaineisto täyttää tulevaisuudessa tämän direktiivin vaatimukset ja edellytykset.
   20 artikla
   1.   Vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa, myös kasvien terveyttä, koskevien tämän direktiivin vaatimusten ja edellytysten noudattamisen varmistamiseksi jäsenvaltioissa on suoritettava näytteiden perusteella testejä tai tarvittaessa kokeita. Komissio voi pyytää jäsenvaltioiden ja komission edustajia tarkastamaan kokeet.
   2.   Yhteisössä on tämän direktiivin pakollisten tai valinnaisten säännösten mukaisesti, mukaan lukien kasvien terveyttä koskevat säännökset, markkinoille saatettujen vihannesten lisäys- ja taimiaineistosta otettujen näytteiden jälkitarkastusta varten suoritettava pistokokein yhteisön vertailutestejä ja -kokeita. Vertailutestit ja -kokeet voivat koskea seuraavia:

               —

               kolmansissa maissa tuotettu vihannesten lisäys- ja taimiaineisto,

               —

               luonnonmukaiseen maatalouteen soveltuva vihannesten lisäys- ja taimiaineisto,

               —

               geneettisen monimuotoisuuden säilyttämistoimenpiteiden yhteydessä kaupan pidettyjen vihannesten lisäys- ja taimiaineisto.

         3.   Vertailutestejä ja -kokeita on käytettävä vihannesten lisäys- ja taimiaineiston teknisten tarkastusmenetelmien yhdenmukaistamiseksi sekä niiden edellytysten täyttymisen tarkistamiseksi, joiden mukaista aineiston on oltava.
   4.   Vertailutestien ja -kokeiden suorittamiseksi tarvittavat järjestelyt on suoritettava 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Komissio ilmoittaa 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle komitealle testien ja kokeiden ja niiden tulosten teknisistä järjestelyistä. Mahdollisista kasvien terveyteen liittyvistä ongelmista komissio ilmoittaa pysyvälle kasvinsuojelukomitealle.
   5.   Yhteisö voi myöntää rahoitusta 2 ja 3 kohdassa säädettyjen vertailutestien ja -kokeiden toteuttamiseksi.
   Yhteisön rahoitus toteutetaan budjettivallan käyttäjän päättämien vuosittaisten määrärahojen rajoissa.
   6.   Vertailutestit ja -kokeet, joille voidaan myöntää yhteisön rahoitusta, ja kyseisen rahoituksen myöntämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   7.   Ainoastaan valtion viranomaiset tai valtion vastuulla toimivat oikeushenkilöt voivat suorittaa 2 ja 3 kohdassa säädettyjä vertailutestejä ja -kokeita.
   21 artikla
   1.   Komissiota avustaa maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevä pysyvä komitea, jäljempänä ”komitea”.
   2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
   Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan yhdeksi kuukaudeksi.
   3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä.
   Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
   22 artikla
   Muutokset 4 artiklassa tarkoitettuihin liiteluetteloihin sekä tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten annettuihin vaatimuksiin ja yksityiskohtaisiin sääntöihin tehdään 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   23 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että niiden alueella tuotetut, kaupan pidettäviksi tarkoitetut vihannesten lisäys- ja taimiaineistot ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaiset.
   2.   Jos virallisessa tarkastuksessa todetaan, että vihannesten lisäys- ja taimiaineistoa ei voida pitää kaupan, koska kasvien terveyttä koskeva vaatimus ei täyty, kyseisen jäsenvaltion on toteutettava asianmukaiset viralliset toimenpiteet tästä kasvien terveydelle aiheutuvien vaarojen poistamiseksi.
   24 artikla
   Kun 4 artiklassa tarkoitettua liiteluetteloa laaditaan, on kullekin liitteessä II tarkoitetulle suvulle tai lajille vahvistettava 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päivä, jona 5–11, 14, 15, 17, 19 ja 23 artikla pannaan täytäntöön.
   25 artikla
   Kumotaan direktiivi 92/33/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä III olevassa A osassa mainituilla säädöksillä, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuteen noudattaa liitteessä III olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   26 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   27 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 15 päivänä heinäkuuta 2008.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. BARNIER

      (1)  Lausunto annettu 11. maaliskuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  EYVL L 157, 10.6.1992, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 2007/699/EY (EUVL L 284, 30.10.2007, s. 33).

      (3)  Katso liitteessä III oleva A osa.

      (4)  EYVL L 193, 20.7.2002, s. 33. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2006/124/EY (EUVL L 339, 6.12.2006, s. 12).

      (5)  EYVL L 169, 10.7.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2008/64/EY (EUVL L 168, 28.6.2008, s. 31).

      (6)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

      LIITE I
      Vaatimukset, jotka vahvistetaan 4 artiklan mukaisesti
      A   OSA
      Vaatimukset, jotka vihannesten taimiaineiston on täytettävä.
      B   OSA
      Direktiivissä 2002/55/EY luettelemattomia sukuja ja lajeja koskevat liiteluettelot, joissa esitetään vaatimukset, jotka lisäysaineiston on täytettävä.

      LIITE II
      Luettelo 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista suvuista ja lajeista

                  Allium cepa L.

                              —

                                 Cepa-ryhmä

                  Ruokasipuli

                              —

                                 Aggregatum-ryhmä

                  Salottisipuli

                     Allium fistulosum L.

                  Pillisipuli

                     Allium porrum L.

                  Purjo

                     Allium sativum L.

                  Valkosipuli

                     Allium schoenoprasum L.

                  Ruohosipuli

                     Anthriscus cerefolium (L.) Hoffm.

                  Kirveli

                     Apium graveolens L.

                  Lehtiselleri
                  Mukulaselleri

                     Asparagus officinalis L.

                  Parsa

                     Beta vulgaris L.

                  Punajuurikas, mukaan lukien Cheltenham-juurikas
                  Lehtijuurikas tai lehtimangoldi

                     Brassica oleracea L.

                  Lehtikaali
                  Kukkakaali
                  Parsakaali
                  Ruusukaali
                  Kurttukaali
                  Valkokaali
                  Punakaali
                  Kyssäkaali

                     Brassica rapa L.

                  Kiinankaali
                  Nauris

                     Capsicum annuum L.

                  Paprika, chilipaprika

                     Chicorium endivia L.

                  Kähäräendiivi
                  Siloendiivi

                     Chicorium intybus L.

                  Salaattisikuri eli suppusikuri
                  Isolehtisikuri tai italiansikuri
                  Teollisuussikuri

                     Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai

                  Vesimeloni

                     Cucumis melo L.

                  Meloni

                     Cucumis sativus L.

                  Kurkku
                  Avomaankurkku

                     Cucurbita maxima Duchesne

                  Jättikurpitsa

                     Cucurbita pepo L.

                  Kesäkurpitsa

                     Cynara cardunculus L.

                  Latva-artisokka
                  Kardoni

                     Daucus carota L.

                  Porkkana
                  Porkkana

                     Foeniculum vulgare Mill.

                  Fenkoli

                     Lactuca sativa L.

                  Salaatti

                     Lycopersicon esculentum Mill.

                  Tomaatti

                     Petroselinum crispum (Mill.) Nyman ex A. W. Hill

                  Persilja

                     Phaseolus coccineus L.

                  Ruusupapu

                     Phaseolus vulgaris L.

                  Tarhapapu
                  Salkopapu

                     Pisum sativum L. (partim)

                  Silpoydinherne
                  Silpoherne
                  Sokeriherne

                     Raphanus sativus L.

                  Retiisi
                  Retikka

                     Rheum rhabarbarum L.

                  Raparperi

                     Scorzonera hispanica L.

                  Kaurajuuri tai mustajuuri

                     Solanum melongena L.

                  Munakoiso

                     Spinacia oleracea L.

                  Pinaatti

                     Valerianelle locusta (L.) Laterr.

                  Vuonankaali

                     Vicia faba L. (partim)

                  Härkäpapu

                     Zea mays L. (partim)

                  Sokerimaissi
                  Paukkumaissi

      LIITE III
      A   OSA
      Kumottu direktiivi ja luettelo sen muutoksista
      (25 artiklassa tarkoitetut)

                  Neuvoston direktiivi 92/33/ETY
                  (EYVL L 157, 10.6.1992, s. 1)

                  Komission päätös 93/400/ETY
                  (EYVL L 177, 21.7.1993, s. 27)

                  Komission päätös 94/152/EY
                  (EYVL L 66, 10.3.1994, s. 33)

                  Komission päätös 95/25/EY
                  (EYVL L 36, 16.2.1995, s. 34)

                  Komission päätös 97/109/EY
                  (EYVL L 39, 8.2.1997, s. 21)

                  Komission päätös 1999/29/EY
                  (EYVL L 8, 14.1.1999, s. 29)

                  Komission päätös 2002/111/EY
                  (EYVL L 41, 13.2.2002, s. 43)

                  Neuvoston asetus (EY) N:o 806/2003
                  (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1)

                  Ainoastaan liitteessä II oleva 6 kohta ja liitteessä III oleva 27 kohta

                  Neuvoston direktiivi 2003/61/EY
                  (EUVL L 165, 3.7.2003, s. 23)

                  Ainoastaan 1 artiklan 4 kohta

                  Komission päätös 2005/55/EY
                  (EUVL L 22, 26.1.2005, s. 17)

                  Komission direktiivi 2006/124/EY
                  (EUVL L 339, 6.12.2006, s. 12)

                  Ainoastaan 1 artikla ja liite

                  Komission päätös 2007/699/EY
                  (EUVL L 284, 30.10.2007, s. 33)

            B   OSA
      Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle ja soveltamiselle
      (25 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

                  Soveltamispäivä

                  92/33/ETY

                  31 päivä joulukuuta 1992

                  —

                  2003/61/EY

                  10 päivä lokakuuta 2003

                  —

                  2006/124/EY

                  30 päivä kesäkuuta 2007

                  1 päivä heinäkuuta 2007 (1)

         (1)  Direktiivin 2006/124/EY 3 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetään seuraavaa: ”Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä heinäkuuta 2007. Ne voivat kuitenkin lykätä säännösten soveltamista Allium cepa L.- (aggregatum-ryhmä), Allium fistulosum L.-, Allium sativum L.-, Allium schoenoprasum L.-, Rheum rhabarbarum L.- ja Zea mays L.- lajien lajikkeiden virallisen hyväksymisen osalta 31 päivään joulukuuta 2009 asti.”

      LIITE IV
      VASTAAVUUSTAULUKKO

                  Direktiivi 92/33/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1, 2 ja 3 artikla

                  1, 2 ja 3 artikla

                  4 artiklan johdantokappale

                  4 artiklan johdantokappale

                  4 artiklan i ja ii alakohta

                  4 artiklan a ja b alakohta

                  5, 6 ja 7 artikla

                  5, 6 ja 7 artikla

                  8 artiklan 1 kohta

                  8 artiklan 1 kohta

                  8 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta

                  8 artiklan 2 kohta

                  8 artiklan 2 kohdan toinen alakohta

                  8 artiklan 3 kohta

                  9 artiklan 1 ja 2 kohta

                  9 artiklan 1 ja 2 kohta

                  9 artiklan 3 kohta

                  —

                  9 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta

                  9 artiklan 3 kohta

                  9 artiklan 4 kohdan toinen alakohta

                  —

                  10 ja 11 artikla

                  10 ja 11 artikla

                  12 artiklan ensimmäisen kohdan johdantokappale

                  12 artiklan 1 kohdan johdantokappale

                  12 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäinen ja toinen luetelmakohta

                  12 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta

                  12 artiklan toinen kohta

                  12 artiklan 2 kohta

                  13–20 artikla

                  13–20 artikla

                  21 artiklan 1 ja 2 kohta

                  21 artiklan 1 ja 2 kohta

                  21 artiklan 3 kohta

                  21 artiklan 4 kohta

                  22 artiklan 1 kohta

                  —

                  22 artiklan 2 kohta

                  21 artiklan 3 kohta

                  23 artikla

                  22 artikla

                  24 artikla

                  23 artikla

                  25 artiklan 1 kohta

                  —

                  25 artiklan 2 kohta

                  24 artikla

                  —

                  25 artikla

                  —

                  26 artikla

                  26 artikla

                  27 artikla

                  Liitteet I ja II

                  Liitteet I ja II

                  —

                  Liitteet III ja IV


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/92/EY, annettu 22 päivänä lokakuuta 2008 , yhteisön menettelyn toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuuden takaamiseksi (uudelleenlaadittu) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               7.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 298/9

      EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2008/92/EY,
   annettu 22 päivänä lokakuuta 2008,
   yhteisön menettelyn toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuuden takaamiseksi (uudelleenlaadittu)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 285 artiklan 1 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (1),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Yhteisön menettelyn toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuuden takaamiseksi 29 päivänä kesäkuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/377/ETY (2) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osilta (3). Nyt kun mainittua direktiiviä muutetaan vielä uudelleen, kyseiset säännökset olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.

               (2)

               Energian hinnan avoimuus, siinä määrin kuin sillä olosuhteita vahvistamalla varmistetaan, että kilpailu ei vääristy yhteismarkkinoilla, on olennaista energian sisämarkkinoiden toteuttamiseksi ja sujuvan toiminnan kannalta.

               (3)

               Tämä avoimuus voi edistää käyttäjien syrjinnän poistamista, lisäämällä heidän vapauttaan valita eri energialähteiden ja eri hankkijoiden välillä.

               (4)

               Nykyisin avoimuus vaihtelee energialähteestä ja jäsenvaltiosta tai yhteisön alueesta toiseen tehden siten energian sisämarkkinoiden saavuttamisen kyseenalaiseksi.

               (5)

               Yhteisön teollisuuden käyttämästään energiasta maksama hinta on eräs kilpailukykyyn vaikuttavista seikoista ja olisi sen vuoksi pysyttävä salassa.

               (6)

               Standardikuluttajajärjestelmällä, jota Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto, jäljempänä ”Eurostat”, käyttää hintajulkaisuissaan, ja tärkeitä teollisuuden sähkön käyttäjiä varten käyttöön otetulla hintajärjestelmällä varmistetaan, että hintojen avoimuus ei estä salassa pidettävyyttä.

               (7)

               On tarpeen laajentaa Eurostatin käyttämiä kuluttajaluokituksia siinä määrin kuin on olemassa edustavia kuluttajaryhmiä.

               (8)

               Tällä tavoin lopullisten käyttäjien hintojen avoimuus saavutettaisiin vaarantamatta tarpeellista sopimusten salassapitoa. Salassapidon kunnioittamiseksi tietyn kulutusluokan hinnan julkistaminen edellyttää, että luokassa on vähintään kolme käyttäjää.

               (9)

               Tiedot kaasun ja sähkön teollisista, lopullisista energian käyttäjistä mahdollistavat myös vertailut muiden energialähteiden (öljyn, hiilen, fossiilisten ja uusiutuvien energialähteiden) sekä muiden käyttäjien kanssa.

               (10)

               Kaasua ja sähköä toimittavat yritykset sekä kaasun ja sähkön teolliset käyttäjät pysyvät, tämän direktiivin soveltamisesta riippumatta, yhteisön kilpailusääntöjen alaisina ja siten komissio voi vaatia ilmoittamaan hintoja ja myyntiehtoja koskevia tietoja.

               (11)

               Voimassa olevien hinnoittelujärjestelmien tiedot ovat osa hintojen avoimuudesta.

               (12)

               Tiedot käyttäjien jaotteluista luokkiin ja niiden vastaavista markkinaosuuksista ovat myös osa hintojen avoimuudesta.

               (13)

               Tietojen, jotka toimitetaan Eurostatille hinnoista ja käyttäjille tarkoitetuista myyntiehdoista ja käytössä olevista hintajärjestelmistä sekä käyttäjien jaotteluista kulutusluokittain, olisi oltava riittäviä, jotta komissio voi tarpeen mukaan päättää sopivista toimista tai ehdotuksista energian sisämarkkinoiden tilanteen perusteella.

               (14)

               Eurostatille toimitettavat tiedot ovat luotettavampia, jos yritykset itse keräävät nämä tiedot.

               (15)

               Jokaisessa jäsenvaltiossa voimassa olevan verotuksen ja veroluonteisten maksujen tunteminen on tärkeää hintojen avoimuuden varmistamiseksi.

               (16)

               Olisi oltava mahdollista tarkastaa Eurostatille toimitettavien tietojen luotettavuus.

               (17)

               Hintojen avoimuuden saavuttaminen edellyttää hintojen ja hintajärjestelmien mahdollisimman laajaa julkistamista ja levittämistä käyttäjien keskuudessa.

               (18)

               Energian hintojen avoimuuden toteuttamiseksi järjestelmän olisi perustuttava Eurostatin tietojen käsittelyssä, tarkastamisessa ja julkaisemisessa osoittamaan asiantuntemukseen sekä sen kehittämiin ja soveltamiin menetelmiin.

               (19)

               Energian sisämarkkinoiden toteuttamiseksi hintojen avoimuuden järjestelmä olisi otettava käyttöön mahdollisimman pian.

               (20)

               Tämän direktiivin yhdenmukainen täytäntöönpano voi tapahtua kaikissa jäsenvaltioissa, kun maakaasumarkkinat, erityisesti perusrakenteen osalta, ovat saavuttaneet riittävän kehitystason.

               (21)

               Tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (4) mukaisesti.

               (22)

               Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta tarvittavien muutosten tekemiseksi liitteisiin I ja II havaittujen erityisongelmien perusteella. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

               (23)

               Koska tähän direktiivin lisätyt uudet kohdat koskevat ainoastaan komiteamenettelyä, jäsenvaltioiden ei tarvitse saattaa niitä osaksi kansallista lainsäädäntöään.

               (24)

               Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä III olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä,

         OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sähköä tai kaasua teollisille, liitteessä I ja II määritellyille käyttäjille toimittavat yritykset ilmoittavat Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle, jäljempänä ”Eurostat”, 3 artiklassa säädetyssä muodossa:

               1)

               kaasun ja sähkön hinnat ja myyntiehdot teollisille käyttäjille;

               2)

               käytettävät hintajärjestelmät;

               3)

               käyttäjien ja käytettyjen määrien jaottelun kulutusluokittain sen varmistamiseksi, että nämä luokat ovat kansallisella tasolla edustavia.

         2 artikla
   1.   Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen yritysten on koottava 1 artiklan 1 ja 2 alakohdassa tarkoitetut tiedot 1 päivänä tammikuuta ja 1 päivänä heinäkuuta kultakin vuodelta.
   Jäljempänä 3 artiklan säännösten mukaisesti laaditut tiedot on lähetettävä Eurostatille ja jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille kahden kuukauden kuluessa.
   2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen perusteella Eurostat julkaisee vuosittain toukokuussa ja marraskuussa sopivassa muodossa teollisten käyttäjien kaasun ja sähkön hinnat jäsenvaltioissa sekä siinä tarkoituksessa käytetyt hintajärjestelmät.
   3.   Edellä 1 artiklan 3 alakohdassa edellytetyt tiedot on lähetettävä joka toinen vuosi Eurostatille ja jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
   Näitä tietoja ei julkaista.
   3 artikla
   Edellä 1 artiklassa edellytetyt muotoa, sisältöä ja kaikkia muita tietojen piirteiden soveltamista koskevat säännökset ovat liitteessä I ja II.
   4 artikla
   Eurostat ei saa paljastaa tietoja, jotka on annettu sille 1 artiklan mukaisesti ja jotka saattaisivat olla luonteeltaan liikesalaisuuksia. Kyseisten Eurostatille siirrettyjen luottamuksellisten tilastotietojen on oltava vain Eurostatin viranhaltijoiden saatavissa ja niitä saadaan käyttää ainoastaan tilastotarkoituksiin.
   Ensimmäinen kohta ei kuitenkaan estä kyseisten tietojen julkaisemista yhdistetyssä muodossa, joka ei mahdollista yksittäisten liiketoimien tunnistamista.
   5 artikla
   Jos Eurostat havaitsee tämän direktiivin mukaisesti annetuissa tiedoissa tilastollisesti merkittäviä poikkeamia tai epäjohdonmukaisuutta, se voi pyytää kansallisilta toimielimiltä lupaa tarkastaa sopivat yhdistämättömät tiedot sekä laskenta- tai arviointimenetelmät, joihin yhdistetyt tiedot perustuvat, arvioidakseen ja tarvittaessa muuttaakseen epätavanomaisina pidettäviä tietoja.
   6 artikla
   Komissio tekee tarpeelliset muutokset liitteisiin I ja II havaittujen erityisongelmien perusteella. Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
   Tällaiset muutokset saavat kuitenkin koskea ainoastaan liitteiden I ja II teknisiä seikkoja, ja ne eivät saa olla laadultaan sellaisia, jotka muuttavat järjestelmän yleistä rakennetta.
   7 artikla
   1.   Komissiota avustaa komitea.
   2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1–4 kohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.
   8 artikla
   Komissio esittää vuosittain Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle yhteenvetona kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta.
   9 artikla
   Maakaasun osalta tätä direktiiviä ei sovelleta jäsenvaltioissa ennen kuin kyseisen energiamuodon käyttöönotosta kansallisilla markkinoilla on kulunut viisi vuotta.
   Tämän energiamuodon käyttöönoton ajankohdasta kansallisilla markkinoilla on asianomaisen jäsenvaltion nimenomaisesti ilmoitettava komissiolle viipymättä.
   10 artikla
   Kumotaan direktiivi 90/377/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna liitteessä III olevassa A osassa luetelluilla säädöksillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioita velvoittavia liitteessä III olevassa B osassa asetettuja määräaikoja, joiden kuluessa niiden on saatettava mainitut direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään.
   Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin liitteessä IV olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
   11 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   12 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 22 päivänä lokakuuta 2008.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         H.-G. PÖTTERING

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J.-P. JOUYET

      (1)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 17. kesäkuuta 2008 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 25. syyskuuta 2008.

      (2)  EYVL L 185, 17.7.1990, s. 16.

      (3)  Katso liitteessä III oleva A osa.

      (4)  EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.

      LIITE I
      KAASUN HINNAT
      Tiedot teollisilta käyttäjiltä (1) perityistä kaasun hinnoista kerätään ja kootaan seuraavan menettelyn mukaisesti:

                  a)

                  Ilmoitettavat hinnat ovat hintoja, jotka teolliset loppukäyttäjät maksavat omaan käyttöönsä ostamastaan kaasuverkon kautta jaellusta maakaasusta.

                  b)

                  Huomioon otetaan kaikki kaasun teollisuuskäyttö. Järjestelmän ulkopuolelle jätetään kuitenkin käyttäjät, jotka käyttävät kaasua:

                              —

                              sähköntuotantoon sähkölaitoksissa tai yhdistetyissä sähkön ja lämmön tuotantolaitoksissa,

                              —

                              muuhun kuin energiakäyttöön (esim. kemianteollisuudessa),

                              —

                              enemmän kuin 4 000 000 gigajoulea (GJ) vuodessa.

                  c)

                  Hinnat on ilmoitettava sellaisen vakiokulutusluokituksen mukaisesti, jossa käyttäjät jaotellaan niiden vuotuisen kaasunkulutuksen mukaan.

                  d)

                  Hintatiedot kerätään kahdesti vuodessa kunkin kuuden kuukauden jakson alussa (tammikuussa ja heinäkuussa), ja ne kuvaavat teollisten käyttäjien edellisten kuuden kuukauden aikana kaasusta maksamia keskimääräisiä hintoja. Ensimmäiset Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle (Eurostat) ilmoitettavat hintatiedot koskevat tilannetta 1 päivänä tammikuuta 2008.

                  e)

                  Hinnat on ilmoitettava kansallisena valuuttana gigajoulea kohti. Käytetyn energian yksikkö mitataan ylemmän lämpöarvon perusteella (GCV).

                  f)

                  Hintoihin on sisällyttävä kaikki suoritettavat maksut: verkon käyttömaksut ja käytetty energia, joista on vähennetty mahdolliset alennukset ja hyvitykset, sekä muut maksut (mittarivuokra, kiinteät maksut jne.). Liittymismaksuja ei saa laskea mukaan.

                  g)

                  Hinnat ilmoitetaan kansallisina keskihintoina.

                  h)

                  Jäsenvaltiot laativat ja toteuttavat kustannustehokkaat menetelmät varmistaakseen, että tietojen keräysjärjestelmät ovat edustavat ja perustuvat seuraaviin sääntöihin:

                              —

                              Hinnat ilmoitetaan painotettuina keskihintoina käyttäen painotustekijöinä tarkasteltavien kaasua toimittavien yritysten markkinaosuuksia. Aritmeettiset keskihinnat annetaan ainoastaan silloin, kun painotettuja hintoja ei ole mahdollista laskea. Kummassakin tapauksessa jäsenvaltiot varmistavat, että tarkastelu kattaa edustavan osuuden kansallisista markkinoista.

                              —

                              Markkinaosuuksien olisi perustuttava kaasua toimittavien yritysten teollisilta käyttäjiltä laskuttamiin kaasumääriin. Jos mahdollista, markkinaosuudet lasketaan erikseen kultakin luokalta. Jäsenvaltiot käsittelevät painotettujen keskihintojen laskemisessa käytettyjä hintatietoja luottamuksellisuutta koskevien sääntöjen mukaisesti.

                              —

                              Luottamuksellisuuden säilyttämiseksi hintoja koskevat tiedot välitetään vain silloin, kun kyseisessä jäsenvaltiossa on vähintään kolme käyttäjää kussakin j kohdassa mainitussa luokassa.

                  i)

                  Kolme hintatasoa on ilmoitettava:

                              —

                              hinnat ilman veroja ja maksuja,

                              —

                              hinnat ilman arvonlisäveroa ja muita palautettavissa olevia veroja,

                              —

                              hinnat, joihin sisältyvät kaikki verot ja maksut sekä arvonlisävero.

                  j)

                  Kaasun hintoja tarkastellaan seuraavissa teollisten käyttäjien luokissa:

                              Teolliset käyttäjät

                              Vuotuinen kaasunkulutus (GJ)

                              Vähintään

                              Enintään

                              Luokka I1

                              < 1 000

                              Luokka I2

                              1 000

                              < 10 000

                              Luokka I3

                              10 000

                              < 100 000

                              Luokka I4

                              100 000

                              < 1 000 000

                              Luokka I5

                              1 000 000

                              <= 4 000 000

                  k)

                  Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä on joka toinen vuosi annettava Eurostatille tiedot käytetystä keräämisjärjestelmästä sekä erityisesti seuraavat tiedot: kuvaus selvityksestä ja sen laajuus (tarkasteltujen toimittajayritysten määrä, edustettujen markkinoiden yhteenlaskettu prosenttiosuus jne.), painotettujen keskihintojen laskentaperusteet ja kunkin luokan edustama kokonaiskulutus. Ensimmäiset keräämisjärjestelmää koskevat tiedot on annettava tilanteesta 1 päivänä tammikuuta 2008.

                  l)

                  Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä on joka vuosi annettava Eurostatille tiedot tärkeimmistä piirteistä ja tekijöistä, jotka vaikuttavat kunkin luokan osalta ilmoitettuihin hintoihin.
                  Näihin tietoihin sisältyvät:

                              —

                              teollisten käyttäjien keskimääräiset kuormitustekijät kunkin luokan osalta laskettuina toimitetun kokonaisenergian ja keskimääräisen enimmäiskysynnän perusteella,

                              —

                              keskeytettävissä olevista toimituksista annettavien alennusten kuvaus,

                              —

                              tilaajamaksujen, mittarivuokrien ja muiden kansallisesti merkittävien maksujen kuvaus.

                  m)

                  Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä olisi joka vuosi annettava tiedot myös teollisille käyttäjille myydystä kaasusta perittyjen verojen tasosta ja laskentatavasta sekä tällaisten verojen kuvaus. Kuvaukseen on sisällyttävä kaikki muut kuin veronluonteiset maksut, joilla katetaan järjestelmän kustannuksia ja julkisen palvelun velvoitteiden kustannuksia.
                  Annettavaan verojen kuvaukseen on sisällyttävä kolme selvästi erotettavaa osaa:

                              —

                              Verot, veronluonteiset maksut ja muut kuin veronluonteiset maksut, joita ei eritellä teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka ilmoitetaan hintatasosta ”hinnat ilman veroja ja maksuja”.

                              —

                              Verot ja maksut, jotka eritellään teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa ja joiden ei katsota olevan palautettavissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka ilmoitetaan hintatasosta ”hinnat ilman arvonlisäveroa ja muita palautettavissa olevia veroja”.

                              —

                              Arvonlisävero ja muut palautettavissa olevat verot, jotka eritellään teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka ilmoitetaan hintatasosta ”hinnat, joihin sisältyvät verot ja maksut sekä arvonlisävero”.

                        Seuraavassa annetaan yleiskuva kyseeseen tulevista eri veroista, veronluonteisista maksuista ja muista kuin veronluonteisista maksuista:

                              —

                              arvonlisävero,

                              —

                              lupamaksut: tämä tarkoittaa yleensä lisenssejä ja maksuja, joita peritään verkkojen tai muiden kaasuntoimituksiin liittyvien laitteiden käyttämistä maa-alueista ja julkisista tai yksityisistä kiinteistöistä,

                              —

                              ympäristöverot ja -maksut: tämä tarkoittaa yleensä joko uusiutuvien energianlähteiden tai yhdistetyn sähkön ja lämmön tuotannon edistämistä taikka rasitteen asettamista hiilidioksidi-, rikkidioksidi- tai muille ilmastonmuutokseen liittyville päästöille,

                              —

                              muut energia-alaan liittyvät verot tai maksut: julkisen palvelun velvoitteet tai maksut, energia-alan sääntelyviranomaisten rahoittamiseksi perittävät maksut jne.,

                              —

                              muut verot tai maksut, jotka eivät liity energia-alaan: kansalliset, paikalliset tai alueelliset energian kulutusta verottavat maksut, kaasunjakeluverot jne.

                        Tuloveroa, kiinteistöihin liittyviä veroja, moottoriajoneuvojen polttoaineveroja, liikenneveroja, televiestintäalan lisenssimaksuja, radio- tai mainontamaksuja, jäteveroja jne. ei oteta huomioon vaan ne jätetään tämän kuvauksen ulkopuolelle, koska ne ovat kiistatta osa toimintakustannuksia ja ne koskevat myös muita teollisuudenaloja ja toimintoja.

                  n)

                  Jäsenvaltioissa, joissa koko teollisuusmyynti on yhdellä yhtiöllä, kyseinen yhtiö voi välittää tiedot. Jäsenvaltioissa, joissa toimii useampi kuin yksi yhtiö, tiedot toimittaa riippumaton tilastoelin.

         (1)  Teollisiin käyttäjiin voi sisältyä myös muita käyttäjiä, jotka eivät ole kotitalouksia.

      LIITE II
      SÄHKÖN HINNAT
      Tiedot teollisilta käyttäjiltä (1) perityistä sähkön hinnoista kerätään ja kootaan seuraavan menettelyn mukaisesti:

                  a)

                  Ilmoitettavat hinnat ovat hintoja, jotka teolliset loppukäyttäjät maksavat omaan käyttöönsä ostamastaan toimitetusta sähköstä.

                  b)

                  Huomioon otetaan kaikki sähkön teollisuuskäyttö.

                  c)

                  Hinnat on ilmoitettava sellaisen vakiokulutusluokituksen mukaisina, jossa käyttäjät jaotellaan niiden vuotuisen sähkönkulutuksen mukaan.

                  d)

                  Hintatiedot kerätään kahdesti vuodessa kunkin kuuden kuukauden jakson alussa (tammikuussa ja heinäkuussa), ja ne kuvaavat teollisten käyttäjien edellisten kuuden kuukauden aikana sähköstä maksamia keskimääräisiä hintoja. Ensimmäiset Eurostatille ilmoitettavat hintatiedot koskevat tilannetta 1 päivänä tammikuuta 2008.

                  e)

                  Hinnat on ilmoitettava kansallisena valuuttana kilowattituntia kohti.

                  f)

                  Hintoihin on sisällyttävä kaikki suoritettavat maksut: verkon käyttömaksut ja käytetty energia, joista on vähennetty mahdolliset alennukset ja hyvitykset, sekä muut maksut (kapasiteettimaksut, myyntikulut, mittarivuokrat jne.). Liittymismaksuja ei saa laskea mukaan.

                  g)

                  Hinnat ilmoitetaan kansallisina keskihintoina.

                  h)

                  Jäsenvaltiot laativat ja toteuttavat kustannustehokkaat menetelmät varmistaakseen, että tietojen keräysjärjestelmät ovat edustavat ja perustuvat seuraaviin sääntöihin:

                              —

                              Hinnat ilmoitetaan painotettuina keskihintoina käyttäen painotustekijöinä tarkasteltavien sähköä toimittavien yritysten markkinaosuuksia. Aritmeettiset keskihinnat annetaan ainoastaan silloin, kun painotettuja hintoja ei ole mahdollista laskea. Kummassakin tapauksessa jäsenvaltiot varmistavat, että tarkastelu kattaa edustavan osuuden kansallisista markkinoista.

                              —

                              Markkinaosuuksien olisi perustuttava sähköä toimittavien yritysten teollisilta käyttäjiltä laskuttamiin sähkömääriin. Jos mahdollista, markkinaosuudet lasketaan erikseen kultakin luokalta. Jäsenvaltiot käsittelevät painotettujen keskihintojen laskemisessa käytettyjä hintatietoja luottamuksellisuutta koskevien sääntöjen mukaisesti.

                              —

                              Luottamuksellisuuden säilyttämiseksi hintoja koskevat tiedot välitetään vain silloin, kun kyseisessä jäsenvaltiossa on vähintään kolme käyttäjää kussakin j kohdassa mainitussa luokassa.

                  i)

                  Kolme hintatasoa on ilmoitettava:

                              —

                              hinnat ilman veroja ja maksuja,

                              —

                              hinnat ilman arvonlisäveroa ja muita palautettavissa olevia veroja,

                              —

                              hinnat, joihin sisältyvät verot ja maksut sekä arvonlisävero.

                  j)

                  Sähkön hintoja tarkastellaan seuraavissa teollisten käyttäjien luokissa:

                              Teolliset käyttäjät

                              Vuotuinen sähkönkulutus (MWh)

                              Vähintään

                              Enintään

                              Luokka IA

                              < 20

                              Luokka IB

                              20

                              < 500

                              Luokka IC

                              500

                              < 2 000

                              Luokka ID

                              2 000

                              < 20 000

                              Luokka IE

                              20 000

                              < 70 000

                              Luokka IF

                              70 000

                              <= 150 000

                  k)

                  Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä on joka toinen vuosi annettava Eurostatille tiedot käytetystä keräämisjärjestelmästä sekä erityisesti seuraavat tiedot: kuvaus selvityksestä ja sen laajuus (tarkasteltujen toimittajayritysten määrä, edustettujen markkinoiden yhteenlaskettu prosenttiosuus jne.), painotettujen keskihintojen laskentaperusteet ja kunkin luokan edustama kokonaiskulutus. Ensimmäiset keräämisjärjestelmää koskevat tiedot on annettava tilanteesta 1 päivänä tammikuuta 2008.

                  l)

                  Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä on joka vuosi annettava Eurostatille tiedot tärkeimmistä piirteistä ja tekijöistä, jotka vaikuttavat kunkin luokan osalta ilmoitettuihin hintoihin.
                  Ilmoitettavien tietojen on sisällettävä:

                              —

                              teollisten käyttäjien keskimääräiset kuormitustekijät kunkin luokan osalta laskettuina toimitetun kokonaisenergian ja keskimääräisen enimmäiskysynnän perusteella,

                              —

                              taulukko, josta käy ilmi maakohtaiset jänniterajoitukset,

                              —

                              tilaajamaksujen, mittarivuokrien ja muiden kansallisesti merkittävien maksujen kuvaus.

                  m)

                  Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä olisi joka vuosi annettava tiedot myös teollisille käyttäjille myydystä sähköstä perittyjen verojen tasosta ja laskentatavasta sekä tällaisten verojen kuvaus. Kuvaukseen on sisällyttävä kaikki muut kuin veronluonteiset maksut, joilla katetaan järjestelmän kustannuksia ja julkisen palvelun velvoitteiden kustannuksia.
                  Annettavaan verojen kuvaukseen on sisällyttävä kolme selvästi erotettavaa osaa:

                              —

                              Verot, veronluonteiset maksut ja muut kuin veronluonteiset maksut, joita ei eritellä teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka ilmoitetaan hintatasosta ”hinnat ilman veroja ja maksuja”.

                              —

                              Verot ja maksut, jotka eritellään teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa ja joiden ei katsota olevan palautettavissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka annetaan hintatasosta ”hinnat ilman arvonlisäveroa ja muita palautettavissa olevia veroja”.

                              —

                              Arvonlisävero ja muut palautettavissa olevat verot, jotka yksilöidään teollisille käyttäjille esitetyissä laskuissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka annetaan hintatasosta ”hinnat, joihin sisältyvät verot ja maksut sekä arvonlisävero”.

                        Seuraavassa annetaan yleiskuva kyseeseen tulevista eri veroista, veronluonteisista maksuista ja muista kuin veronluonteisista maksuista:

                              —

                              arvonlisävero,

                              —

                              lupamaksut: tämä tarkoittaa yleensä lisenssejä ja maksuja, joita peritään verkkojen tai muiden sähköntoimituksiin liittyvien laitteiden käyttämistä maa-alueista ja julkisista tai yksityisistä kiinteistöistä,

                              —

                              ympäristöverot ja -maksut: tämä tarkoittaa yleensä joko uusiutuvien energianlähteiden tai yhdistetyn sähkön ja lämmön tuotannon edistämistä taikka rasitteen asettamista hiilidioksidi-, rikkidioksidi- tai muille ilmastonmuutokseen liittyville päästöille,

                              —

                              ydinenergiaverot ja muut valvontamaksut: ydinenergian käytöstäpoistomaksut, tarkastusmaksut ja muut ydinlaitoksiin liittyvät maksut jne.,

                              —

                              muut energia-alaan liittyvät verot tai maksut: julkisen palvelun velvoitteet tai maksut, energia-alan sääntelyviranomaisten rahoittamiseksi perittävät maksut jne.,

                              —

                              muut verot tai maksut, jotka eivät liity energia-alaan: kansalliset, paikalliset tai alueelliset energian kulutusta verottavat maksut, sähkönjakeluverot jne.

                        Tuloveroa, kiinteistöihin liittyviä veroja, muuhun kuin sähköntuotantoon käytettyjen öljytuotteiden ja polttoaineiden valmisteveroja, moottoriajoneuvojen polttoaineveroja, liikenneveroja, televiestintäalan lisenssimaksuja, radio- tai mainontamaksuja, jäteveroja jne. ei oteta huomioon vaan ne jätetään tämän kuvauksen ulkopuolelle, koska ne ovat kiistatta osa toimintakustannuksia ja ne koskevat myös muita teollisuudenaloja ja toimintoja.

                  n)

                  Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä olisi joka vuosi annettava Eurostatille tiedot myös sähkön hinnanmuodostuksen tärkeimmistä osatekijöistä. Sähkön hinnat on jaettava tärkeimpiin osatekijöihin seuraavan menetelmän mukaisesti:
                  Sähkön kulutusluokkakohtaisen kokonaishinnan voidaan katsoa muodostuvan verkkohintojen, energian ja hankinnan hintojen (eli sähkön tuotannosta sen myyntiin, verkot pois luettuina) sekä kaikkien verojen ja maksujen kokonaissummasta.

                              —

                              Verkkohinta on siirto- ja jakelutariffeista saatujen tuottojen ja (jos mahdollista) vastaavan kulutusluokkakohtaisen kWh-määrän välinen suhde. Jos erillisiä luokkakohtaisia kWh-määriä ei ole saatavilla, olisi esitettävä arvio.

                              —

                              Energian ja hankinnan hinta on kokonaishinta, josta on vähennetty verkkohinta ja kaikki verot ja maksut.

                              —

                              Verot ja maksut: tämä osatekijä olisi jaettava edelleen seuraavasti:

                                          —

                                          verkkohintojen verot ja maksut,

                                          —

                                          energian ja hankinnan hintojen verot ja maksut,

                                          —

                                          arvonlisävero ja muut palautettavissa olevat verot.

                     Huom. Jos täydentävät palvelut yksilöidään erikseen, ne voidaan osoittaa tärkeimmille osatekijöille seuraavasti:

                              —

                              Verkkohintaan sisältyvät seuraavat kustannukset: siirto- ja jakelutariffit, siirto- ja jakeluhävikki, verkkokustannukset, jälkimarkkinointipalvelut, järjestelmän huoltokustannukset ja mittareiden vuokraus.

                              —

                              Energian ja hankinnan hintaan sisältyvät seuraavat kustannukset: tuotanto, aggregaatio, tasesähkö, toimitetun energian kustannukset, asiakaspalvelut, jälkimarkkinointi, mittaaminen ja muut hankintakustannukset.

                              —

                              Muut erityiset kustannukset: tähän erään kuuluvat kustannukset, jotka eivät ole verkkokustannuksia, energian ja hankinnan kustannuksia eivätkä veroja. Jos tällaisia kustannuksia on, ne on ilmoitettava erillisinä.

                  o)

                  Jäsenvaltioissa, joissa koko teollisuusmyynti on yhdellä yhtiöllä, kyseinen yhtiö voi välittää tiedot. Jäsenvaltioissa, joissa toimii useampi kuin yksi yhtiö, tiedot toimittaa riippumaton tilastoelin.

         (1)  Teollisiin käyttäjiin voi sisältyä myös muita käyttäjiä, jotka eivät ole kotitalouksia.

      LIITE III
      A   OSA
      Kumottu direktiivi ja luettelo sen muutoksista
      (10 artiklassa tarkoitetut)

                  Neuvoston direktiivi 90/377/ETY
                  (EYVL L 185, 17.7.1990, s. 16)

                  Komission direktiivi 93/87/ETY
                  (EYVL L 277, 10.11.1993, s. 32)

                  Vuoden 1994 liittymisasiakirjan liite I
                  (EYVL C 241, 29.8.1994, s. 21)

                  Vuoden 2003 liittymisasiakirjan liitteessä II oleva 12(A) 3 (a) ja (b) kohta
                  (EUVL L 236, 23.9.2003, s. 33)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1882/2003
                  (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1)

                  Ainoastaan liitteessä I oleva 3 kohta

                  Neuvoston direktiivi 2006/108/EY
                  (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 414)

                  Ainoastaan 1 artiklassa sekä liitteessä I olevan 1 kohdan a ja b alakohdassa direktiiviin 90/377/ETY tehtyjen viittausten osalta

                  Komission päätös 2007/394/EY
                  (EUVL L 148, 9.6.2007, s. 11)

            B   OSA
      Määräajat kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle
      (10 artiklassa tarkoitetut)

                  Direktiivi

                  Määräaika kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiselle

                  90/377/ETY

                  30. heinäkuuta 1991

                  93/87/ETY

                  —

                  2006/108/EY

                  1. tammikuuta 2007

      LIITE IV
      Vastaavuustaulukko

                  Direktiivi 90/377/ETY

                  Tämä direktiivi

                  1 artikla

                  1 artikla

                  2 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke

                  2 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta

                  2 artiklan 1 kohdan toinen virke

                  2 artiklan 1 kohdan toinen alakohta

                  2 artiklan 2 kohta

                  2 artiklan 2 kohta

                  2 artiklan 3 kohdan ensimmäinen virke

                  2 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta

                  2 artiklan 3 kohdan toinen virke

                  —

                  2 artiklan 3 kohdan kolmas virke

                  2 artiklan 3 kohdan toinen alakohta

                  3–5 artikla

                  3–5 artikla

                  6 artiklan ensimmäinen virke

                  6 artiklan ensimmäisen kohdan ensimmäinen virke

                  —

                  6 artiklan ensimmäisen kohdan toinen virke

                  6 artiklan toinen virke

                  6 artiklan toinen kohta

                  7 artiklan 1 ja 2 kohta

                  7 artikla

                  7 artiklan 3 kohta

                  —

                  8 artikla

                  8 artikla

                  9 artiklan ensimmäinen kohta

                  —

                  9 artiklan toisen kohdan ensimmäinen virke

                  9 artiklan ensimmäinen kohta

                  9 artiklan toisen kohdan toinen virke

                  9 artiklan toinen kohta

                  —

                  10 ja 11 artikla

                  10 artikla

                  12 artikla

                  Liitteet I ja II

                  Liitteet I ja II

                  —

                  Liite III

                  —

                  Liite IV


Avis juridique important

|

31993L0064

Komission direktiivi 93/64/ETY, annettu 5 päivänä heinäkuuta 1993, hedelmäntuotantoon tarkoitettujen hedelmäkasvien ja niiden lisäysaineiston pitämisestä kaupan annetussa neuvoston direktiivissä 92/34/ETY säädettyjen toimittajien ja laitosten valvonnan ja tarkastuksen soveltamista koskevien toimenpiteiden käyttöönotosta

Virallinen lehti nro L 250 , 07/10/1993 s. 0033 - 0034 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 52 s. 0261  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 52 s. 0261

KOMISSION DIREKTIIVI 93/64/ETY,annettu 5 päivänä heinäkuuta 1993,hedelmäntuotantoon tarkoitettujen hedelmäkasvien ja niiden lisäysaineiston pitämisestä kaupan annetussa neuvoston direktiivissä 92/34/ETY säädettyjen toimittajien ja laitosten valvonnan ja tarkastuksen soveltamista koskevien toimenpiteiden käyttöönotosta EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon hedelmäntuotantoon tarkoitettujen hedelmäkasvien ja niiden lisäysaineiston pitämisestä kaupan 28 päivänä huhtikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/34/ETY(1) ja erityisesti sen 6 artiklan 4 kohdan,sekä katsoo, ettäolisi valmisteltava valvonta- ja tarkastustoimenpiteitä, jotka kohdistuvat kaikkiin toimittajiin ja niiden laitoksiin, lukuun ottamatta niitä, joiden toiminta rajoittuu koristekasvien ja niiden lisäysaineiston markkinoille saattamiseen, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat hedelmäkasvisukuihin ja -lajeihin kuuluvia kasveja ja niiden lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Tässä direktiivissä vahvistetaan toimittajien ja niiden laitosten valvonnan ja tarkastuksen soveltamista koskevat toimenpiteet, joista säädetään direktiivin 92/34/ETY 6 artiklan 4 kohdassa ja jotka toteutetaan, kun toimittaja itse tai hyväksytty toimittaja suorittaa kyseisen direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tarkastukset, lukuun ottamatta toimittajia, joiden toiminta rajoittuu koristekasvien ja niiden lisäysaineiston markkinoille saattamiseen.2 artikla Vastuussa olevan virallisen toimielimen on valvottava ja tarkastettava säännöllisesti vähintään kerran vuodessa sopivaan aikaan toimittajat ja niiden laitokset sen varmistamiseksi, että ne vastaavat direktiivissä 92/34/ETY säädettyjä vaatimuksia ja erityisesti periaatteita, jotka määritellään mainitun direktiivin 5 artiklan 2 kohdan ensimmäisestä luetelmakohdasta neljänteen luetelmakohtaan, ottaen huomioon toimittajien toiminnan tai toimintojen erityisluonne.3 artikla Direktiivin 92/34/ETY 5 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun tuotantoprosessin kriittisten kohtien tunnistamisen ja direktiivin 92/34/ETY 5 artiklan 2 kohdan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitetun kirjanpidon osalta vastuussa olevan virallisen toimielimen on valvottava ja tarkastettava toimittajaa sen varmistamiseksi, että tämäa) ottaa jatkuvasti tilanteen mukaan huomioon seuraavat kriittiset kohdat:- tuotantoprosessin käynnistysvaiheessa käytettävien hedelmäkasvien ja niiden lisäysaineiston laatu,- lisäys- ja taimiaineiston kylvö, koulinta, pistokaslisäys ja istutus,- neuvoston direktiivin 77/93/ETY(2) 3, 4 ja 5 artiklassa vahvistettujen vaatimusten noudattaminen,- viljelysuunnitelma ja -menetelmä,- viljeltävien kasvien yleinen ylläpito,- lisäystoimet,- sadonkorjuutoimet,- hygienia,- käsittelyt,- pakkaaminen,- varastointi,- kuljetus,- hallinnolliset tehtävät;b) hoitaa kirjanpidon hyvin siten, että mainitun vastuussa olevan virallisen toimielimen on mahdollista saada käyttöönsä täydelliset tiedot:i) kasveista ja muista kohteista, jotka:- on ostettu varastoitaviksi tai istutettaviksi kasvupaikalle,- ovat tuotannossa tai- on toimitettu ulkopuolisille, jaii) kaikista kasveille suoritetuista kemiallisista käsittelyistä,ja säilyttää näihin liittyvät todistukset ja asiakirjat vähintään vuoden ajan,c) on vastuussa olevan virallisen toimielimen käytettävissä henkilökohtaisesti tai nimeää tälle toisen henkilön, jolla on riittävä tekninen kokemus kasvituotannosta ja siihen liittyvistä terveyskysymyksistä,d) suorittaa tarpeellista ja asiaankuuluvaa silmämääräistä havainnointia mainitun vastuussa olevan virallisen toimielimen hyväksymällä tavalla,e) varmistaa mainitun vastuussa olevan virallisen toimielimen puolesta toimiville henkilöille pääsyn toimitiloihinsa erityisesti tarkastusta ja/tai näytteenottoa varten sekä mahdollisuuden tutustua b alakohdassa tarkoitettuun kirjanpitoon ja siihen liittyviin asiakirjoihin,f) tekee kaikilla muilla tavoin yhteistyötä mainitun vastuussa olevan virallisen toimielimen kanssa.4 artikla Direktiivin 92/34/ETY 5 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen kriittisten kohtien valvonta- ja tarkastusmenetelmien vahvistamisen ja soveltamisen osalta on vastuussa olevan virallisen toimielimeen valvottava ja tarkastettava toimittajaa sen varmistamiseksi, että tämä tarvittaessa soveltaa mainittuja menetelmiä kiinnittäen erityistä huomiota:a) kunkin 3 artiklassa mainitun kriittisen kohdan tarkastusmenetelmiin ja niiden tehokkaaseen käyttöön,b) näiden menetelmien luotettavuuteen,c) näiden menetelmien soveltuvuuteen tuotannosta ja kaupan pitämisestä sekä hallinnosta annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen sisällön arvioimiseen,d) toimittajan henkilöstön kykyyn suorittaa tätä tarkastusta.5 artikla Näytteenoton osalta direktiivin 92/34/ETY 5 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitetussa hyväksytyssä laboratoriossa suoritettavaa analyysiä varten on vastuussa olevan virallisen toimielimen valvottava ja tarkastettava toimittajaa sen varmistamiseksi tarvittaessa, ettäa) näytteet otetaan tuotannon eri vaiheissa noudattaen näytteenottotiheyttä, joka on annettu tiedoksi vastuussa olevalle viralliselle toimielimelle hyväksymisen myöntämistä varten suoritetun tuotantomenetelmien tarkastuksen yhteydessä,b) näytteenottotapa on teknisesti oikea ja luotettavan tilastollisen toimintatavan mukainen ottaen huomioon suoritettavan analyysin luonne,c) näytteenotosta vastaavat henkilöt ovat tähän päteviä,d) näytteiden analysoinnista huolehtii vastuussa olevan virallisen toimielimen kyseisen direktiivin 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti hyväksymä laboratorio.6 artikla 1 Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1994. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niitä virallisesti julkaistaessa, niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 5 päivänä heinäkuuta 1993.Komission puolestaRené STEICHENKomission jäsen(1) EYVL N:o L 157, 10.6.1992, s. 10(2) EYVL N:o L 26, 31.1.1977, s. 20