Avis juridique important

|

31992L0121

Neuvoston direktiivi 92/121/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1992, luottolaitosten suurten riskikeskittymien valvonnasta ja tarkastamisesta

Virallinen lehti nro L 029 , 05/02/1993 s. 0001 - 0008 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 3 s. 0208  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 3 s. 0208

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/121/ETY,annettu 21 päivänä joulukuuta 1992,luottolaitosten suurten riskikeskittymien valvonnasta ja tarkastamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen,ottaa huomioon komission ehdotuksen (1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa (2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (3),sekä katsoo, ettätämä direktiivi on osa komission sisämarkkinoiden aikaansaamista koskevassa valkoisessa kirjassa esitettyjä tavoitteita,on suotavaa, että luottolaitosten suurten riskikeskittymien seurantaa koskevat keskeiset säännöt yhdenmukaistetaan; on tärkeää jättää jäsenvaltioille mahdollisuus antaa tiukempia säännöksiä kuin tässä direktiivissä säädetyt,tätä direktiiviä laadittaessa on kuultu pankkialan neuvoa- antavaa komiteaa, joka vastaa luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 12 päivänä joulukuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/780/ETY (4) 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti jäsenvaltioissa sovellettavien kertoimien yhteensovittamista koskevien ehdotusten tekemisestä komissiolle,luottolaitosten suurten riskikeskittymien valvonta ja tarkastaminen on olennainen osa niiden valvontaa; riskien liiallinen keskittyminen yhteen asiakkaaseen tai keskenään sidossuhteessa oleviin asiakkaisiin voi johtaa sellaisten tappioiden mahdollisuuteen, joita ei voida hyväksyä; tällaisen tilanteen voidaan katsoa olevan haitallinen luottolaitoksen vakavaraisuudelle,luottolaitosten suurten riskikeskittymien valvontaa ja tarkastamista koskevat yleiset ohjeet esitettiin ensimmäisen kerran komission suosituksessa 87/62/ETY (5); tämä keino valittiin, koska se salli olemassaolevien järjestelmien asteittaisen mukauttamisen ja uusien järjestelmien perustamisen aiheuttamatta muutoksia yhteisön pankkijärjestelmässä; nyt tämän ensimmäisen vaiheen jälkeen on suotavaa antaa yhteisön kaikkiin luottolaitoksiin sovellettava sitova säädös,luottolaitokset kilpailevat itse asiassa suoraan keskenään yhtenäisillä pankkimarkkinoilla, ja siksi sovellettavien valvontavelvoitteiden on oltava samanlaisia koko yhteisössä; siksi niistä perusteista, joita sovelletaan suurten riskikeskittymien määrittelemiseksi, olisi oltava oikeudellisesti sitovia määräyksiä yhteisössä eikä niitä voida jättää täysin jäsenvaltioiden harkintavaltaan; yhteisten säännösten antaminen edistää paremmin yhteisön etuja, koska siten estetään eroavuuksia kilpailun edellytyksissä ja samalla vahvistaa yhteisön pankkijärjestelmää,riskien arvioimisessa käytettävään yksityiskohtaiseen kirjapitotekniikkaan on viitattu 8 päivänä joulukuuta 1986 annetussa pankkien ja muiden rahoituslaitosten tilinpäätöksiä ja konsolidoituja tilinpäätöksiä koskevassa neuvoston direktiivin 83/635/ETY (6) määräyksissä,luottolaitosten vakavaraisuudesta 18 päivänä joulukuuta 1989 annetussa neuvoston direktiivissä 89/647/ETY (7) on luettelo luottolaitosten luottoriskeistä; sen vuoksi on suotavaa, että tätä luetteloa käytetään riskien määrittelemiseksi tämän direktiivin tavoitteita varten; ei ole kuitenkaan suotavaa viitata periaatteessa kyseisessä direktiivissä vahvistettuihin painotuksiin tai riskiryhmiin; nämä painotukset ja riskiryhmät ovat tarkoitetut yleisen vakavaraisuuden vaatimuksen toteuttamiseksi, jotta katettaisiin luottolaitoksen luottoriski; suuria riskikeskittymiä koskevan sääntelyn tavoitteena on rajoittaa luottolaitokselle yhdestä asiakkaasta tai keskenään sidossuhteessa olevista asiakkaista aiheutuvaa riskiä, joka aiheutuu tappion enimmäismäärästä; sen vuoksi on tarpeen päättää varovaisesta menettelystä, jossa pääsääntöisesti otetaan huomioon riskien nimellisarvo soveltamatta painotuksia tai riskiryhmiä,on noudatettava erityistä varovaisuutta, kun luottolaitos ottaa oman emoyhtiön tai muiden tämän emoyhtiön tytäryhtiöiden osalta riskin; luottolaitoksen ottamien riskien hallinta on suoritettava täysin itsenäisesti noudattaen vakaan pankkijohtamisen periaatteita kiinnittämättä huomiota mihinkään muihin tämän periaatteen ulkopuolisiin seikkoihin; luottolaitosten liiketoiminnan aloittamiseen ja harjoittamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 15 päivänä joulukuuta 1989 annetussa toisessa neuvoston direktiivissä 89/646/ETY (8) säädetään tapauksista, jolloin henkilöllä suoraan tai välillisesti määräosuuden välityksellä oleva määräämisvalta luottolaitoksessa on omiaan aiheuttamaan haittaa laitoksen järkevälle ja vakaalle hoidolle, toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava tilanteen lopettamiseksi aiheelliset toimenpiteet; suurten riskikeskittymien alalla on myös tarpeen antaa luottolaitoksen omassa ryhmässään ottamia riskejä koskevia erityisiä määräyksiä ja asettaa tällaisissa tapauksissa erityisesti tiukempia rajoituksia kuin muille riskeille; tätä tiukkaa rajoitusta ei kuitenkaan pidä soveltaa silloin, kun emoyhtiö on rahoitushallintayhtiö tai luottolaitos, ja kun muut tytäryhtiöt ovat luottolaitoksia, rahoituslaitoksia tai pankkitoimintaa avustavia palveluja tarjoavia yrityksiä sikäli, että kaikki nämä yritykset ovat luottolaitoksen konsolidoidun valvonnan kohteena; tässä tapauksessa näin muodostetun kokonaisuuden konsolidoitu valvonta itse asiassa mahdollistaa riittävän tehokkaan ja sellaisen valvonnan, ettei se vaadi tiukempia riskien rajoitusta koskevia säädöksiä; samalla tavoin kannustetaan pankkiryhmittymiä järjestämään rakenteensa siten, että konsolidoitu valvonta voidaan toteuttaa, mikä on toivottavaa, koska siten on mahdollista saada aikaan kattavampi valvonta,tämän direktiivin sopusointuisen täytäntöönpanon varmistamiseksi on suotavaa, että jäsenvaltioille sallitaan säätää kaksivaiheisesti uusien rajoituksien soveltamisesta; pienten luottolaitosten osalta pidempi siirtymäkausi voi olla perusteltu siltä osin kuin 25 prosentin säännön liian pikainen soveltaminen voi vähentää niiden luotonantotoimintaa liian äkkiä,samanlainen täytäntöönpanovalta, jonka neuvosto on pidättänyt itselleen luottolaitosten omia varoja koskevassa direktiivissä 89/299/ETY (9), on annettu komissiolle direktiivissä 89/646/ETY,ottaen huomioon kyseisen alan erityispiirteet on tarpeen antaa direktiivin 89/646/ETY 22 artiklan mukaisesti perustetulle komitealle tehtävä avustaa komissiota sille siirretyn täytäntöönpanovallan käyttämisessä noudattaen menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 13 päivänä heinäkuuta 1987 tehdyn neuvoston päätöksen 87/373/ETY 2 artiklassa olevan menettelyn III vaihtoehtoa b (10), janiiden pääasiallisesti markkinariskeille alttiiden toimien osalta, jotka ovat suurten riskikeskittymien valvonnan kohteena, välttämättömien valvontamenetelmien yhteensovittaminen voidaan varmistaa sijoitusyritysten ja luottolaitosten pääoman riittävyyttä koskevan yhteisön säädöksen nojalla; tämä edellyttää, että kunnes edellä tarkoitetut suuria riskikeskittymiä koskevat yhteisön säännökset annetaan, niiden pääasiallisesti markkinariskeille alttiiden toimien osalta, jotka ovat suurten riskikeskittymien valvonnan kohteena, kuten aktiivinen kaupankäynti arvopapereilla, merkintäsitomus arvopapereita liikkeelle laskettaessa ja arvopaperikaupan selvitykseen liittyvät saamiset, valvonta voidaan jättää jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille,ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:1 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaana) "luottolaitoksella" direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan mukaista luottolaitosta, mukaan lukien tällaisen laitoksen sivukonttorit kolmansissa maissa ja kaikki yksityiset tai julkiset yritykset, mukaan lukien sen sivukonttorit, jotka vastaavat direktiivin 77/780/ETY 1 artiklan ensimmäisen luetelmakohdan määritelmää ja jotka ovat luvanvaraisia kolmannessa maassa,b) "toimivaltaisilla viranomaisilla" luottolaitosten konsolidoidusta valvonnasta 6 päivänä huhtikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/30/ETY 1 artiklan yhdeksännen luetelmakohdan mukaisesti määriteltyjä toimivaltaisia viranomaisia (11),c) "emoyrityksellä" direktiivin 92/30/ETY 1 artiklan seitsemännen luetelmakohdan mukaisesti määriteltyä emoyritystä,d) "tytäryrityksellä" direktiivin 92/30/ETY 1 artiklan kahdeksannen luetelmakohdan mukaisesti määriteltyä tytäryritystä,e) "rahoitushallintayhtiöllä" direktiivin 92/30/ETY 1 artiklan kolmannen luetelmakohdan mukaisesti määriteltyä yritystä,f) "rahoituslaitoksella" direktiivin 92/30/ETY 1 artiklan toisen luetelmakohdan mukaisesti määriteltyä yritystä,g) "pankkitoimintaa avustavia palveluja tarjoavalla yrityksellä" direktiivin 92/30/ETY 1 artiklan viidennen luetelmakohdan mukaisesti määriteltyä yritystä,h) "riskillä" direktiivin 89/647/ETY 6 artiklassa ja liitteessä I ja III viitattuihin varojen ja taseen ulkopuolisiin eriin kuitenkaan soveltamatta vastapuolta varten säädettyjä painotuksia tai riskiryhmiä; kyseisessä liitteessä III viitatut riskit lasketaan kyseisen direktiivin II liitteessä esitetyn jonkin menetelmän mukaisesti soveltamatta säädettyjä riskejä vastaavia painotuksia; toimivaltaisten viranomaisten kanssa voidaan sopia, että laskettaessa kaikki erät, jotka omat varat kattavat kokonaan edellyttäen, että sellaisia omia varoja ei käytetä vakavaraisuussuhdetta, ja muut valvontaa koskevat suhdeluvut, joista on säädetty yhteisön säädöksissä, voidaan olla ottamatta lukuun riskiä määriteltäessä; riskeihin ei saa sisältyä:- kun on kyse valuuttakauppaan liittyvistä tapahtumista riskit, jotka esiintyvät tavallisesti maksuselvittelyn aikana 48 tunnin kuluessa maksustatai- kun on kyse arvopapereiden ostoa tai myyntiä koskevista maksutapahtumista riskit, jotka esiintyvät tavallisesti maksuselvittelyn aikana viiden työpäivän kuluessa maksusta tai arvopapereiden luovuttamisesta, jos tämä on aikaisemmin,i) "A alueella" direktiivin 89/647/ETY 2 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettua aluetta,j) "B alueella" direktiivin 89/647/ETY 2 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettua aluetta,k) "omilla varoilla" direktiivin 89/299/ETY mukaisesti määriteltyjä luottolaitoksen omia varoja,l) "määräysvallalla" direktiivin 83/349/ETY 1 artiklassa määriteltyä emo- ja tytäryrityksen välistä riippuvuussuhdetta tai vastaavan laatuista suhdetta minkä tahansa luonnollisen tai laillisen henkilön ja yrityksen välillä,m) "keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaiden ryhmillä":- kahta tai useampaa luonnollista tai oikeushenkilöä, jotka muodostavat kokonaisuuden riskin osalta, jollei toisin osoiteta, koska yhdellä niistä on suoraan tai välillisesti määräysvalta toiseen tai toisiin nähden, tai- kahta tai useampaa luonnollista tai oikeushenkilöä, jotka eivät harjoita toisiinsa nähden mitään määräysvaltaa ensimmäisen luetelmakohdan mukaisesti, mutta joita on pidettävä riskin kannalta kokonaisuutena sen vuoksi, että niiden välillä on sellainen sidossuhde, että on todennäköistä, että jos yhdellä niistä on rahoitusongelmia niin yhdellä tai kaikilla muilla on todennäköisesti maksuvaikeuksia.2 artikla Soveltamisala Tätä direktiiviä sovelletaan luottolaitoksiin, jotka ovat saaneet direktiivin 77/780/ETY 3 artiklassa tarkoitetun toimiluvan.Jäsenvaltioiden ei kuitenkaan tarvitse soveltaa tätä direktiiviä laitoksiin:a) jotka on lueteltu direktiivin 77/780/ETY 2 artiklan 2 kohdassa, taib) jotka ovat määritelty direktiivin 77/780/ETY 2 artiklan 4 kohdan a alakohdassa ja liittyvät samaan jäsenvaltioon sijoittautuneeseen keskuselimeen edellyttäen, että kokonaisuuteen kuuluvaa keskuselintä ja siihen kuuluvia laitoksia valvotaan yhteisesti, edellä mainitun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin soveltamista keskuselimeen.3 artikla Suurten riskikeskittymien ilmoittaminen 1. Luottolaitoksen ottamaa riskiä yhden asiakkaan tai keskinäisessä sidossuhteessa olevien asiakkaiden osalta pidetään suurena riskikeskittymänä, kun sen arvo on vähintään 10 prosenttia sen omista varoista.2. Luottolaitoksen on ilmoitettava 1 kohdan mukaisista suurista riskikeskittymistä toimivaltaisille viranomaisille. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että ilmoittaminen tapahtuu heidän valintansa mukaan jommalla kummalla seuraavista menetelmistä:- ilmoittamalla kaikista suurista riskikeskittymistä vähintään kerran vuodessa ja antaen lisäksi siihen vuoden kuluessa ilmoitukset kaikista uusista riskikeskittymistä tai suurten riskikeskittymien vähintään 20 prosentin kasvusta verrattuna edelliseen ilmoitukseen,- ilmoittamalla kaikista suurista riskikeskittymistä vähintään neljä kertaa vuodessa.3. Kuitenkaan riskejä, joita 4 artiklan 7 kohdan a, b, c, d, f, g ja h alakohdan mukaisesti koskee vapautus, ei tarvitse ilmoittaa 2 kohdan mukaisesti. Tämän artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa säädettyä ilmoitustiheyttä voidaan vähentää kahteen kertaan vuodessa 4 artiklan 7 kohdan e ja i-s alakohdassa sekä 8-10 kohdassa tarkoitettujen riskien osalta.4. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava, että jokaisella luottolaitoksella on oltava järkevät hallinnolliset- ja kirjanpitomenetelmät ja asianmukaiset sisäiset tarkastusmenetelmät kaikkien suurten riskikeskittymien ja niihin tämän direktiivin määritelmien ja edellytyksien mukaisesti myöhemmin tehtyjen muutosten tunnistamiseksi ja merkitsemiseksi kirjanpitoon sekä näiden riskien valvomiseksi luottolaitoksen riskejä koskevan politiikan perusteella.Kun luottolaitos nojautuu 3 kohtaan, sen on säilytettävä perusteet, joihin se on nojautunut, vähintään vuoden ajan siitä, kun erivapaus myönnettiin, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat tarkistaa perustelut.4 artikla Suuriin riskikeskittymiin sovellettavat rajoitukset 1. Luottolaitos ei voi ottaa saman asiakkaan tai samojen keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaiden osalta riskiä, jonka kokonaismäärä on enemmän kuin 25 prosenttia sen omista varoista.2. Kun tämä asiakas tai keskenään sidossuhteessa olevat asiakkaat ovat luottolaitoksen emoyritys tai tytäryritys ja/tai yksi tai useampi tämän emoyrityksen tytäryrityksiä, 1 kohdassa säädetty prosenttiluku vähennetään 20 prosenttiin. Jäsenvaltioiden ei kuitenkin tarvitse kohdistaa näiden asiakkaiden osalta ottamiaan riskejä tähän 20 prosentin rajoitukseen, jos kyseisiä riskejä varten vaaditaan erityinen suoritettava tarkastus muita toimenpiteitä tai menettelyitä käyttäen. Niiden on ilmoitettava komissiolle ja pankkialan neuvoa-antavalle komitealle tällaisten toimenpiteiden tai menettelyjen sisällöstä.3. Luottolaitos ei voi ottaa suuria riskikeskittymiä, joiden kumuloitu määrä on enemmän kuin 800 prosenttia sen omista varoista.4. Jäsenvaltiot voivat asettaa 1, 2, ja 3 kohdassa on säädettyjä tiukempia rajoituksia.5. Luottolaitoksen on noudatettava aina 1, 2, ja 3 kohdassa säädettyjä rajoituksia ottamiensa riskien osalta. Jos poikkeuksellisesti otetut riskit ylittävät kuitenkin nämä rajoitukset, ilmoitus on annettava välittömästi toimivaltaisille viranomaisille, jotka voivat, jos on perusteltua myöntää luottolaitoksille määräajan, jossa luottolaitoksen on ryhdyttävä noudattamaan rajoituksia.6. Jäsenvaltiot voivat kokonaan tai osittain antaa vapautusta 1, 2, ja 3 kohdan noudattamisesta niiden luottolaitoksen ottamien riskien osalta, jotka kohdistuvat sen emoyritykseen tai emoyrityksen tytäryrityksiin ja sen omiin tytäryrityksiin sikäli kuin nämä yritykset sisällytetään konsolidoituun valvontaan, jonka kohteena itse luottolaitos on direktiivin 92/30/ETY tai vastaavan kolmannessa maassa voimassa olevan sääntelyn mukaisesti.7. Jäsenvaltiot voivat kokonaan tai osittain antaa vapautusta 1, 2 ja 3 kohdan soveltamisesta seuraavien riskien osalta:a) varojen erät, jotka ovat saamisia A alueen keskushallinnolta tai keskuspankeilta,b) varojen erät, jotka ovat saamisia Euroopan yhteisöltä,c) varojen erät, jotka ovat A alueen keskushallintojen tai keskuspankkien taikka Euroopan yhteisöjen nimenomaisesti takaamia,d) muut alueen A keskushallintojen tai keskuspankkien taikka Euroopan yhteisöjen ottamat tai niiden takaamat riskit,e) varojen erät ja muut riskit, jotka ovat lainanottajien kansallisen valuutan määräisiä ja tarvittaessa kansallisessa valuutassa rahoitettuja saamisia B alueen keskushallinnoilta tai keskuspankeilta,f) varojen erät ja muut riskit, joiden vakuudeksi toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet A alueen keskushallintojen tai keskuspankkien tai Euroopan yhteisöjen taikka jäsenvaltioiden alueellisten tai paikallisten viranomaisten liikkeeseen laskemia arvopapereita, joita varten säädetään vakavaraisuuden osalta nollapainotus direktiivin 89/647/ETY 7 artiklan mukaisesti,g) varojen erät ja muut riskit, joiden vakuudeksi toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet käteistalletuksen lainanantajan laitoksessa tai luottolaitoksessa, joka on emoyritys tai lainanantajalaitoksen tytäryritys,h) varojen erät ja muut riskit, joiden vakuudeksi toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet lainanantajan laitoksen tai luottolaitoksen emoyrityksen tai lainaavan laitoksen tytäryrityksen antamat talletustodistuksia vastaavat arvopaperit ja jotka ovat talletetut jomman kumman haltuun,i) varojen erät ja muut riskit, jotka ovat saamisia luottolaitokselta, jotka ovat enintään vuoden pituisia ja jotka eivät ole direktiivin 89/299/ETY mukaisia näiden laitosten omia varoja,j) varojen erät ja muut riskit, jotka ovat enintään vuoden pituisia saamisia laitoksilta, jotka eivät ole luottolaitoksia, mutta jotka noudattavat direktiivin 89/647/ETY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia,k) kauppavekselit tai muut vastaavat vekselit, jotka ovat enintään vuoden pituisia, ja joissa on muun luottolaitoksen allekirjoitus,l) direktiivin 85/611/ETY 22 artiklan 4 kohdassa määritellyt joukkovelkakirjat (12),m) kunnes myöhempi yhteensovittaminen on toteutettu, direktiivin 89/646/ETY 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin vakuutusyrityksiin liittyvät omistusyhteydet, jotka ovat enintään 40 prosenttia omistusyhteyden omaavan luottolaitoksen omista varoista,n) varojen erät, jotka ovat saamisia niiltä alueellisilta tai keskusluottolaitoksilta, joiden ryhmään lainan antava laitos on liittynyt osaksi lain tai yhtiön perustamiskirjan perusteella, ja joiden tehtävänä on näiden määräysten mukaan suorittaa käteismaksujen selvitystä ryhmän sisällä.o) vastuut, joiden vakuudeksi toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet muita kuin f alakohdassa tarkoitettuja arvopapereita sillä edellytyksellä, että nämä arvopaperit eivät ole luottolaitoksen itsensä tai sen emoyrityksen tai jonkin niiden tytäryrityksen tai kyseisen asiakkaan taikka keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaiden liikkeeseen laskemia. Vakuudeksi annetut arvopaperit on arvostettava markkinahintaan, ja niiden arvon on ylitettävä vastuut, joiden vakuutena ne ovat, ja niiden on oltava joko pörssilistalle otettuja tai vapaasti luovutettavia ja säännöllisesti sellaisen markkinapaikan listalla noteerattuja, joita ylläpidetään tunnustettujen ammattimaisten arvopaperikauppiaiden toimesta ja sen jäsenvaltion, josta luottolaitos on peräisin, toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä tavalla ja mahdollistaen sellaisen objektiivisen määrittämisen, että kyseisten arvopapereiden vastuun ylittävä lisäarvo voidaan tarkistaa milloin tahansa. Vaadittu lisäarvo on 100 prosenttia; sen on kuitenkin oltava 150 prosenttia kun kyseessä ovat osakkeet ja 50 prosenttia kun kyseessä ovat luottolaitosten, muiden kuin direktiivin 89/647/ETY 7 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden aluehallinnon tai paikallisten viranomaisten, Euroopan Investointipankin ja direktiivin 89/647/ETY 2 artiklan mukaisten monenkeskisten kehityspankkien liikkeeseen laskemat joukkovelkakirjat. Vakuutena olevat arvopaperit eivät saa olla direktiivin 89/229/ETY mukaisia luottolaitoksen omia varoja,p) lainat, joiden vakuudeksi toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet kiinnitysvakuuden asuinkiinteistöön ja omaisuuden leasingvuokraukseen, joissa leasing-toiminnan harjoittajalla säilyy täysi omistusoikeus vuokrattuun asuinkiinteistöön kunnes vuokralainen käyttää osto-oikeuttaan ja molemmissa tapauksissa 50 prosentilla kyseisen kiinteistön arvosta. Tämän omaisuuden arvo lasketaan toimivaltaisten viranomaisten hyväksymien laissa, asetuksissa tai hallinnollisissa määräyksissä säädettyjen tarkkojen arviointiperusteiden mukaan. Arviointi suoritetaan vähintään kerran vuodessa. Tässä alakohdassa asuinkiinteistöllä tarkoitetaan asuinkiinteistöä, joka on lainansaajan käytössä tai vuokralle antamana,q) 50 prosenttia direktiivin 89/647/ETY liitteessä I tarkoitetuista taseen ulkopuolisista eristä, joiden riski on keskimääräinen/alhainen,r) toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella ne muut kuin myönnetyille luotoille annetut takuut, jotka perustuvat lakiin tai asetukseen ja jonka ovat jäsenilleen antaneet keskinäiset yhtiöt, jotka 1 artiklan a kohdan mukaisesti ovat luottolaitoksia, jollei niiden määrästä laskettu 20 prosentin painotuksesta muuta johdu.Jäsenvaltioiden on annettava ilmoitus komissiolle, jos ne käyttävät tätä mahdollisuutta, varmistaakseen, että tämä ei aiheuta kilpailun vääristymistä. Viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin antamisesta komissio esittää neuvostolle kertomuksen liittäen siihen tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia,s) direktiivin 89/647/ETY liitteessä I tarkoitetut taseen ulkopuoliset erät, joiden riski on alhainen, sikäli kuin sellaisen sopimuksen mukaan, joka on solmittu asiakkaan tai keskenään sidossuhteessa olevien asiakkaiden kanssa, riski voidaan ottaa sillä edellytyksellä, että on tarkistettu, ettei se aiheuta 1, 2, ja 3 kohdan mukaisten rajoituksien ylityksiä.8. Jäsenvaltiot voivat 1, 2, ja 3 kohdan soveltamiseksi painottaa 20 prosentilla varoja, jotka ovat saamisia jäsenvaltioiden alueellisilta ja paikallisilta viranomaisilta sekä näihin viranomaisiin liittyviä tai niiden takaamia muita riskejä; jäsenvaltiot voivat vahvistaa tämän suhdeluvun nollaksi prosentiksi direktiivin 89/647/ETY 7 artiklassa säädetyin edellytyksin.9. Jäsenvaltiot voivat 1, 2, ja 3 kohdan soveltamiseksi painottaa 20 prosentilla varoja, jotka ovat saamisia luottolaitoksilta sekä muita riskejä, joiden kesto on vähintään vuosi mutta enintään kolme vuotta ja painottaa 50 prosentilla varoja, jotka ovat saamisia luottolaitoksilta, joiden kesto on vähintään kolme vuotta, sikäli kuin jälkimmäiset ovat esitettyinä luottolaitoksen liikkeelle laskemana velkavälineenä ja, että nämä velkavälineet ovat toimivaltaisten viranomaisten mukaan tosiasiassa vaihtokelpoisia ammattimaisten arvopaperikauppiaiden välityksellä toimivilla markkinoilla ja jotka noteerataan päivittäin näillä markkinoilla tai jonka liikkeelle laskemiseen sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, josta liikkeelle laskeva luottolaitos on peräisin, antama lupa. Missään tapauksessa näitä varoja ei voida pitää direktiivin 89/299/ETY mukaisina omina varoina.10. Edellä 7 kohdan i alakohdasta ja 9 kohdasta poiketen jäsenvaltiot voivat painottaa 20 prosentilla varoja, jotka ovat saamisia luottolaitoksilta ja muita riskejä riippumatta niiden kestosta.11. Kun kolmas osapuoli on taannut asiakkaasta aiheutuvan riskin tai kolmas osapuoli on vakuutena laskenut liikkeelle arvopapereita 7 kohdan o alakohdassa säädetyin edellytyksin, jäsenvaltiot voivat katsoa, että:- riski on otettu kolmannen osapuolen eikä asiakkaan lukuun, jos kolmas osapuoli on taannut riskin toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä tavalla suoraan ja varauksetta,- riski on otettu kolmannen osapuolen lukuun eikä asiakkaan lukuun, jos 7 kohdan o alakohdassa määritelty riski on vakuutena siinä säädetyin edellytyksin.12. Neuvosto tarkastelee viimeistään viiden vuoden kuluttua 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta päivästä komission kertomuksen perusteella sitä, miten 7 kohdan i alakohdassa, 9 ja 10 kohdassa säädettyjä pankkienvälisiä riskejä käsitellään. Neuvosto päättää komission ehdotuksesta mahdollisesti tehtävistä muutoksista.5 artikla Konsolidoitu valvonta tai valvonta, jota ei toteuteta konsolidoinnin perusteella 1. Kun luottolaitos ei ole emoyritys eikä tytäryritys, 3 ja 4 artiklassa tai muissa tällä alalla sovellettavissa yhteisön säännöksissä vahvistettujen velvoitteiden noudattamista valvotaan konsolidoimattomalla perusteella.2. Muissa tapauksissa 3 ja 4 artiklassa tai muissa tällä alalla sovellettavissa yhteisön määräyksissä vahvistettujen velvoitteiden noudattamisesta valvotaan konsolidoidulla perusteella direktiivin 92/30/ETY mukaisesti.3. Jäsenvaltioiden ei tarvitse valvoa kunkin osalta erikseen tai osittain konsolidoidulla perusteella 3 ja 4 artiklassa tai muussa yhteisön määräyksen soveltamisessa säädettyjen velvoitteiden noudattamista, emoyrityksenä toimiva luottolaitos on konsolidoidun valvonnan kohteena sekä kaikki luottolaitoksen tytäryritykset, joiden toiminta on niiden antaman toimiluvan varaista ja jotka ovat niiden valvonnassa, sekä jotka kuuluvat konsolidoituun valvontaan.Jäsenvaltioiden ei tarvitse toteuttaa tätä valvontaa, kun emoyritys on luottolaitoksen kanssa samassa jäsenvaltiossa perustettu rahoitushallintayhtiö edellyttäen, että tämä yritys on saman valvonnan kohteena kuin luottolaitos.Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa on toteutettava toimenpiteet sen varmistamiseksi, että riskit kohdentuvat tyydyttävästi ryhmässä.4. Tapauksissa jolloin luottolaitokselle, jonka emoyritys on luottolaitos ja jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, on myönnetty toimilupa, toimivaltaisten viranomaisten, jotka ovat myöntäneet tämän toimiluvan, on vaadittava 3 ja 4 artiklassa tai jossakin muussa tähän alaan sovellettavassa yhteisön määräyksessä vahvistettujen velvoitteiden noudattamista kukin osalta erikseen tai tarvittaessa osittain konsolidoidulla perusteella.5. Sen estämättä, mitä 4 kohdassa säädetään, toimivaltaiset viranomaiset, jotka myöntävät sellaisen luottolaitoksena toimivan emoyrityksen tytäryrityksen toimiluvan, jolla on toimilupa ja jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, voivat kahdenvälisellä sopimuksella siirtää velvollisuutensa valvoa 3 ja 4 artiklan tai missä muussa yhteisön tällä alalla sovellettavan säännöksen noudattamista niille toimivaltaisille viranomaisille emoyritykselle, jotka ovat myöntäneet toimiluvan ja jotka valvovat sen toimintaa. Komissiolle ja pankkialan neuvoa- antavalle komitealle on ilmoitettava näistä sopimuksista ja niiden sisällöstä.6 artikla Rajoitukset ylittäviä riskejä koskevat siirtymäkauden määräykset 1. Jos sinä päivänä kun tämä direktiivi julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, luottolaitos on jo hyväksynyt yhden tai useampia riskejä, jotka joko ylittävät suuriin riskikeskittymiin sovellettavan rajoituksen tai rajoituksen, jota sovelletaan tässä direktiivissä säädettyyn suurten riskikeskittymien kumulointiin, toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava kyseiseltä luottolaitokselta, että se toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, jotta kyseisen riskin tai riskien saattamiseksi tässä direktiivissä säädetylle tasolle.2. Menettely, jonka tarkoituksena on saattaa riski tai riskit sallitulle tasolle, on määriteltävä, vahvistettava, täytäntöönpantava tai saatettava päätökseen sen määräajan aikana, jonka toimivaltaiset viranomaiset arvioivat järkevän hallinnon ja rehdin kilpailun periaatteiden mukaiseksi. Toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat komissiolle ja pankkialan neuvoa-antavalle komitealle vahvistetun yleisen menettelyn aikataulusta.3. Luottolaitos ei voi toteuttaa toimenpiteitä, jotka voivat aiheuttaa 1 kohdassa tarkoitettujen riskien nousun siltä tasolta sille tasolle niillä on, kun tämä direktiivi julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.4. Edellä 2 kohdan mukainen määräaika päättyy viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2001. Myöhemmin erääntyvät riskit, joiden sopimusehtoja on lainanantavan laitoksen noudatettava, voivat jatkua kyseiseen erääntymiseen asti.5. Jäsenvaltioilla saavat 31 päivään joulukuuta 1998 asti korottaa 4 artiklan 1 kohdassa säädettyä rajoitusta 40 prosenttiin ja 4 artiklan 2 kohdassa säädettyä rajoitusta 30 prosenttiin. Vastaavissa tapauksissa aikarajoitus tämän jakson aikana esiintyville ja olemassa olevien riskien saattamiseksi 4 artiklassa säädetyille tasoille päättyy 31 päivänä joulukuuta 2001, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1-4 kohdan soveltamista.6. Ne luottolaitokset, joiden omat varat ovat direktiivin 89/299/ETY 2 artiklan 1 kohdan mukaiset ja jotka ovat enintään 7 miljoonaa ecua, ja ainoastaan tällaisten laitosten ollessa kyseessä jäsenvaltiot voivat jatkaa 5 kohdassa säädettyä määräaikaa viidellä vuodella. Jäsenvaltioiden, jotka toimivat tässä kohdassa säädetyn mahdollisuuden mukaisesti, on huolehdittava kilpailun vääristymisen välttämisestä ja ilmoitettava tätä varten toteuttamistaan toimenpiteistä komissiolle ja pankkialan neuvoa-antavalle komitealle.7. Riskiä pidetään 5 ja 6 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa suurena riskikeskittymänä, jos sen määrä on vähintään 15 prosenttia omista varoista.8. Jäsenvaltiot saavat 31 päivään joulukuuta 2001 antaa suurista riskikeskittymistä annettavat ilmoitukset vähintään kaksi kertaa vuodessa toisin kuin 3 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa säädetään.9. Jäsenvaltiot saavat antaa luvan olla soveltamatta kokonaan tai osittain 4 artiklan 1, 2, ja 3 kohtaa niihin riskeihin, joita luottolaitos on ottanut ja jotka ovat direktiivin 89/647/ETY 11 artiklan 4 kohdan mukaisia kiinnityslainoja, jotka ovat otettu kahdeksan vuoden kuluessa päivästä, joka on vahvistettu tämän direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa sekä direktiivin 89/647/ETY 11 artiklan 5 kohdan mukaisia omaisuuden leasingvuokraustoimia, jotka ovat tehty kahdeksan vuoden kuluessa päivästä, joka on vahvistettu tämän direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa, ja nämä näissä molemmissa tapauksissa enintään 50 prosenttiin kyseessä olevan omaisuuden arvosta.10. Portugali saa luvan olla soveltamatta kokonaan tai osittain 31 päivään joulukuuta 1998 asti 4 artiklan 1 ja 3 kohdan riskeihin, joita luottolaitos on ottanut "Electricidade de Portugalin" (EDP) ja Petrogalin kohdalla, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 kohdan soveltamista.7 artikla Myöhemmät muutokset 1. Seuraavien seikkoihin tehtävät tekniset muutokset annetaan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen:- määritelmien selventäminen rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi,- määritelmien selventäminen, että tätä direktiiviä sovelletaan yhdenmukaisesti,- sanaston ja määritelmien muotoilun yhdenmukaistaminen luottolaitoksia ja siihen liittyviä asioita koskevien myöhempien lakien kanssa,- edellä 4 artiklan 5-10 kohdassa säädettyjen vapautusten selventäminen.2. Komissiota avustaa direktiivin 89/646/ETY 22 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetty komitea.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset.Jos suunnitellut toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto ratkaisee asian määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole ratkaissut asiaa kolmen kuukauden määräajassa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.8 artikla Loppusäännökset 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 1 päivää tammikuuta 1994. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3. Kunnes annetaan pääasiallisesti markkinariskeille alttiiden toimien osalta suurten riskikeskittymien konsolidoitua valvontaa tai sellaista valvontaa, jota ei toteuteta konsolidoinnin perusteella, koskevat yhteisön säädökset, jäsenvaltioiden on käsiteltävä näitä suuria riskikeskittymiä niiden menettelyiden mukaisesti, joista ne päättävät ottaen huomioon näiden riskien erityisluonteen.9 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaD. HURD(1) EYVL N:o C 123, 9.5.1991, s. 18 EYVL N:o C 175, 11.7.1992, s. 4(2) EYVL N:o C 150, 15.6.1992, s. 74 EYVL N:o C 377, 21.12.1992(3) EYVL N:o C 339, 31.12.1991, s. 35(4) EYVL N:o L 322, 17.12.1977, s. 30, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 89/646/ETY (EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1)(5) EYVL N:o L 33, 4.2.1987, s. 10(6) EYVL N:o L 372, 31.12.1986, s. 1(7) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 14(8) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 92/30/ETY (EYVL N:o L 110, 28.4.1992, s. 52)(9) EYVL N:o L 124, 5.5.1989, s. 16(10) EYVL N:o L 197, 18.7.1987, s. 33(11) EYVL N:o L 110, 28.4.1992, s. 52(12) EYVL N:o L 375, 31.12.1985, s. 3, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 88/220/ETY (EYVL N:o L 100, 19.4.1988, s. 31)(13) (14) (15) EYVL N:o C 339, 31.12.1991, s. 35(16) (17) EYVL N:o L 33, 4.2.1987, s. 10(18) EYVL N:o L 372, 31.12.1986, s. 1(19) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 14(20) (21) EYVL N:o L 124, 5.5.1989, s. 16(22) EYVL N:o L 197, 18.7.1987, s. 33(23) EYVL N:o L 110, 28.4.1992, s. 52(24) EYVL N:o L 375, 31.12.1985, s. 3, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktivillä 88/220/ETY (EYVL N:o L 100, 19.4.1988, s. 31)


Avis juridique important

|

31992L0031

Neuvoston direktiivi 92/31/ETY, annettu 28 päivänä huhtikuuta 1992, sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 89/336/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 126 , 12/05/1992 s. 0011 - 0011 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 22 s. 0040  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 22 s. 0040

NEUVOSTON DIREKTIIVI 92/31/ETY,annettu 28 päivänä huhtikuuta 1992,sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 89/336/ETY muuttamisesta EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 100 a artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),toimii yhdessä Euroopan parlamentin kanssa(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettädirektiivissä 89/336/ETY(4) säädetään täydellisestä yhdenmukaistamisesta sähkömagneettisen yhteensopivuuden alueella,mainitun direktiivin yhdenmukaisen soveltamisen takaamiseksi on tärkeää ottaa käyttöön yhdenmukaistettuja standardeja; tällaisia standardeja ei ole käytettävissä direktiivin täytäntöönpanopäivänä,mainitussa direktiivissä ei säädetä riittävästä siirtymäkaudesta, jonka aikana olisi sallittua saattaa markkinoille laitteita, jotka on valmistettu ennen edellä mainitun direktiivin täytäntöönpanoa sovellettavien kansallisten säännösten mukaisesti,valmistajilla on oltava käytettävissään tarvittava aika varastossa olevien laitteiden markkinoille saattamista varten, jatästä syystä on tarpeen tarkistaa direktiivi 89/336/ETY,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan direktiivi 89/336/ETY seuraavasti:1) Poistetaan 10 artiklan 3 kohta.2) Lisätään 12 artiklan 1 kohtaan seuraava kappale:"Jäsenvaltiot sallivat kuitenkin 31 päivänä joulukuuta 1995 päättyvänä määräaikana sellaisten tässä direktiivissä tarkoitettujen laitteiden markkinoille saattamisen ja käyttöönoton, jotka ovat niiden alueilla 30 päivänä kesäkuuta 1992 voimassa olevien kansallisten säännösten mukaisia."2 artikla 1 Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään kolme kuukautta sen antamisen jälkeen. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.Niiden on sovellettava näitä säännöksiä viimeistään kuusi kuukautta tämän direktiivin antamisen jälkeen.2 Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.3 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Luxemburgissa 28 päivänä huhtikuuta 1992.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaArlindo MARQUES CUNHA(1) EYVL N:o C 126, 21.6.1991, s. 7(2) EYVL N:o C 13, 20.1.1992, s. 506 jaEYVL N:o C 94, 13.4.1992(3) EYVL N:o C 339, 31.12.1991, s. 1(4) EYVL N:o L 139, 23.5.1989, s. 19. Direktiiviä on muutettu direktiivillä 91/263/ETY (EYVL N:o L 128, 23.5.1991, s. 1)


title: Komission direktiivi 2014/85/EU, annettu 1 päivänä heinäkuuta 2014 , ajokorteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               2.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 194/10

         KOMISSION DIREKTIIVI 2014/85/EU,
   annettu 1 päivänä heinäkuuta 2014,
   ajokorteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon ajokorteista 20 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Tunneleiden turvallisuutta on parannettu merkittävästi unionissa muun muassa soveltamalla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/54/EY (2). Jotta kyseisten parannusten tehokkuus voidaan täysin taata, on aiheellista varmistaa, että ajoneuvojen kuljettajat tietävät ja ymmärtävät turvallisen tunneleissa ajamisen periaatteet ja osaavat soveltaa niitä liikennekäyttäytymiseensä. Sen vuoksi neuvoston direktiivissä 91/439/ETY (3) säädettyjä teoreettisia ja käytännöllisiä tutkintovaatimuksia muutettiin komission direktiivillä 2008/65/EY (4), joten myös uudelleenlaaditussa direktiivissä 2006/126/EY säädettyjä vaatimuksia olisi muutettava.

               (2)

               Direktiivin 2006/126/EY antamisen jälkeen on kertynyt lisää tieteellistä tietoa sairauksista, jotka vaikuttavat soveltuvuuteen moottoriajoneuvon kuljettamiseen, erityisesti sen osalta, kuinka arvioidaan tieturvallisuudelle aiheutuvia riskejä ja hoidon tehokkuutta kyseisten riskien ehkäisemisessä. Viime aikoina on ilmestynyt useita tutkimuksia ja selvityksiä, joissa vahvistetaan, että obstruktiivinen uniapneaoireyhtymä on yksi suurimmista moottoriajoneuvo-onnettomuuksien riskitekijöistä. Tämä sairaus olisi vastedes otettava huomioon unionin ajokorttilainsäädännössä.

               (3)

               Sen vuoksi direktiiviä 2006/126/EY olisi muutettava, jotta liite III voidaan mukauttaa tieteen ja tekniikan kehitykseen.

               (4)

               Direktiivin 2006/126/EY liitteessä II on havaittu toimitusvirheitä sen jälkeen, kun direktiiviä on muutettu komission direktiivillä 2012/36/EU (5). Kyseiset virheet olisi korjattava.

               (5)

               Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman (6) mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde.

               (6)

               Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat ajokortteja käsittelevän komitean lausunnon mukaiset,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   1 artikla
   Muutetaan direktiivin 2006/126/EY liitteet II ja III tämän direktiivin liitteen mukaisesti.
   2 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
   Niiden on sovellettava näitä säännöksiä 31 päivästä joulukuuta 2015.
   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
   3 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 1 päivänä heinäkuuta 2014.

            Komission puolesta,

            puheenjohtajan nimissä

         Siim KALLAS

            Varapuheenjohtaja

      (1)  EUVL L 403, 30.12.2006, s. 18.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/54/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan laajuisen tieverkon tunnelien turvallisuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista (EUVL L 167, 30.4.2004, s. 39).

      (3)  Neuvoston direktiivi 91/439/ETY, annettu 29 päivänä heinäkuuta 1991, yhteisön ajokortista (EYVL L 237, 24.8.1991, s. 1).

      (4)  Komission direktiivi 2008/65/EY, annettu 27 päivänä kesäkuuta 2008, yhteisön ajokortista annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY muuttamisesta (EYVL L 168, 28.6.2008, s. 36).

      (5)  Komission direktiivi 2012/36/EU, annettu 19 päivänä marraskuuta 2012, ajokorteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta (EUVL L 321, 20.11.2012, s. 54).

      (6)  EUVL C 369, 17.12.2011, s. 14.

      LIITE

                  1.

                  Muutetaan direktiivin 2006/126/EY liite II seuraavasti:

                              a)

                              korvataan 2.1.3 kohta seuraavasti:

                                          ”2.1.3

                                          Tie:

                                                      —

                                                      tärkeimmät ajoneuvojen välistä turvaväliä, jarrutusmatkoja ja tiellä pysymistä koskevat periaatteet erilaisissa sää- ja tieolosuhteissa;

                                                      —

                                                      ajamiseen liittyvät vaaratekijät, jotka liittyvät erilaisiin tieolosuhteisiin ja erityisesti niiden muutoksiin sään ja vuorokaudenajan johdosta;

                                                      —

                                                      erityyppisten teiden ominaisuudet ja niitä koskevat lainsäädännön vaatimukset;

                                                      —

                                                      turvallinen ajaminen tietunneleissa;”,

                              b)

                              korvataan 5.1.3 kohta seuraavasti:

                                          ”5.1.3.

                                          C-, CE-, D- ja DE-luokan ajoneuvoja koskevat erityissäännökset:
                                          Jäsenvaltiot voivat päättää, että 5.1.2 kohdassa tarkoitettuja merkintöjä ajo-oikeuden rajoittamisesta automaattivaihteisiin ajoneuvoihin ei tehdä C-, CE-, D- ja DE-luokan ajokorttiin, jos hakijalla on ennestään ajokortti, joka oikeuttaa käsivälitteisellä vaihteistolla varustetun ajoneuvon kuljettamiseen vähintään yhdessä seuraavista ajoneuvoluokista: B, BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 tai D1E; lisäksi hakijan on pitänyt suorittaa ajotaitoa ja ajotapaa koskevan testin aikana 8.4 kohdassa kuvatut toimet.”,

                              c)

                              korvataan 6.3.8 kohta seuraavasti:

                                          6.3.8.

                                          ”Erityiset tiejärjestelyt (tilanteen mukaan): liikenneympyrät, tasoristeykset, raitiovaunu-/linja-autopysäkit, suojatiet, ylä-/alamäkeen ajaminen pitkissä rinteissä, tunnelit;”,

                              d)

                              korvataan 7.4.8 kohta seuraavasti:

                                          7.4.8.

                                          ”Erityiset tiejärjestelyt (tilanteen mukaan): liikenneympyrät, tasoristeykset, raitiovaunu-/linja-autopysäkit, suojatiet, ylä-/alamäkeen ajaminen pitkissä rinteissä, tunnelit;”,

                              e)

                              korvataan 8.3.8 kohta seuraavasti:

                                          8.3.8.

                                          ”Erityiset tiejärjestelyt (tilanteen mukaan): liikenneympyrät, tasoristeykset, raitiovaunu-/linja-autopysäkit, suojatiet, ylä-/alamäkeen ajaminen pitkissä rinteissä, tunnelit;”.

                  2.

                  Korvataan direktiivin 2006/126/EY liitteessä III oleva 11 kohta ”NEUROLOGISET SAIRAUDET” seuraavasti:
                  ”NEUROLOGISET SAIRAUDET JA OBSTRUKTIIVINEN UNIAPNEAOIREYHTYMÄ
                  NEUROLOGISET SAIRAUDET

                              11.1

                              Ajokorttia ei saa antaa eikä uudistaa hakijoille eikä kuljettajille, jotka sairastavat vakavaa neurologista sairautta, ellei hakemuksen tueksi esitetä puoltavaa lausuntoa.
                              Sairauksista tai kirurgisista toimenpiteistä johtuvat tai keskus- tai ääreishermoston häiriöt, jotka johtavat aisti- tai liikuntahäiriöön taikka vaikuttavat tasapainoon ja koordinaatioon, on otettava huomioon aiheuttamansa toiminnan häiriön ja etenemisvaaran mukaisesti. Tällaisissa tapauksissa ajokortin antamiseen tai uudistamiseen voidaan liittää ehto, jonka mukaan sairauden paheneminen on arvioitava määräajoin.

                        OBSTRUKTIIVINEN UNIAPNEAOIREYHTYMÄ

                              11.2

                              Seuraavissa kohdissa mainitussa lievässä obstruktiivisessa uniapneaoireyhtymässä hengityskatkoksia (apnea) tai hengityksen vaimenemisia (hypopnea) on tunnissa 15–29 (apnea-hypopnea-indeksi), ja vakavassa obstruktiivisessa uniapneaoireyhtymässä apnea-hypopnea-indeksi on vähintään 30; molempiin liittyy epätavallisen suuri väsymys päiväsaikaan.

                              11.3

                              Ajotutkinnon suorittajat tai ajoneuvon kuljettajat, joilla epäillään lievää tai vakavaa obstruktiivista uniapneaoireyhtymää, ohjataan edelleen asiantuntijalääkärin tarkastukseen ennen ajokortin myöntämistä tai uudistamista. Heitä voidaan kehottaa olemaan ajamatta, kunnes diagnoosi vahvistetaan.

                              11.4

                              Ajokortti voidaan myöntää lievää tai vakavaa obstruktiivista uniapneaoireyhtymää sairastaville ajotutkinnon suorittajille tai ajoneuvon kuljettajille, joilla on näyttöä siitä, että heidän tilaansa seurataan riittävästi ja he saavat asianmukaista hoitoa sekä väsymyksessä on tapahtunut parannusta; tämä on todistettava asiantuntijalääkärin lausunnolla.

                              11.5

                              Lievää tai vakavaa obstruktiivista uniapneaoireyhtymää sairastavien ajotutkinnon suorittajien tai ajoneuvon kuljettajien on käytävä määräaikaisissa lääkärintarkastuksissa vähintään kolmen vuoden välein ryhmän 1 kuljettajien osalta ja vähintään vuoden välein ryhmän 2 kuljettajien osalta, jotta voidaan määrittää, missä määrin he saavat asianmukaista hoitoa, jatkohoidon tarve ja jatkuva tarkka valvonta.”.


title: Neuvoston direktiivi 2011/85/EU, annettu 8 päivänä marraskuuta 2011 , jäsenvaltioiden julkisen talouden kehyksiä koskevista vaatimuksista

text:
               23.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 306/41

         NEUVOSTON DIREKTIIVI 2011/85/EU,
   annettu 8 päivänä marraskuuta 2011,
   jäsenvaltioiden julkisen talouden kehyksiä koskevista vaatimuksista
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 14 kohdan kolmannen alakohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (2),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Talous- ja rahaliiton ensimmäisen kymmenvuotiskauden aikana saatuja kokemuksia olisi hyödynnettävä. Talouden viimeaikaiset tapahtumat ovat tuoneet uusia haasteita finanssipolitiikalle koko unionissa, ja eritoten on korostunut se, että jäsenvaltioiden sitoutumista olisi vahvistettava ja että niihin sääntöihin ja menettelyihin, jotka muodostavat julkisen talouden kehykset jäsenvaltioissa, olisi sovellettava yhtenäisiä vaatimuksia. Erityisesti on tarpeen tarkentaa, mitä kansallisten viranomaisten on tehtävä noudattaakseen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan (N:o 12) ja varsinkin sen 3 artiklan määräyksiä.

               (2)

               Jäsenvaltioissa julkisyhteisöt ja julkisyhteisöjen alasektorit harjoittavat julkista tilinpitoa, johon sisältyy senkaltaisia osatekijöitä kuin kirjanpito, sisäinen tarkastus, tilinpäätökset ja tilintarkastukset. Näiden järjestelmien osalta olisi tehtävä ero tilastotietoihin, jotka liittyvät julkisen talouden toteutumiin ja perustuvat tilastointimenetelmiin, sekä ennusteisiin tai talousarviotoimiin, jotka koskevat julkisen talouden tulevaa kehitystä.

               (3)

               Täydelliset ja luotettavat julkisen tilinpidon käytänteet kaikilla julkisyhteisöjen alasektoreilla ovat ennakkoedellytys korkealaatuisten ja eri jäsenvaltioiden kesken verrattavissa olevien tilastojen tuottamiseksi. Sisäisillä tarkastuksilla olisi varmistettava, että nykyisten sääntöjen noudattamista valvotaan kaikilla julkisyhteisöjen alasektoreilla. Julkisten laitosten kuten tilintarkastustuomioistuinten tai yksityisten tilintarkastuselinten suorittamien riippumattomien tarkastusten tulisi kannustaa soveltamaan parhaita kansainvälisiä käytäntöjä.

               (4)

               Julkista taloutta koskevien tietojen saatavuus on olennaisen tärkeää julkista taloutta koskevan unionin valvontakehyksen asianmukaisen toiminnan kannalta. Ajantasaisten ja luotettavien julkisen talouden tietojen säännöllinen saatavuus on avaintekijä asianmukaisessa ja oikein ajoitetussa seurannassa, joka puolestaan mahdollistaa pikaiset toimet, jos julkisen talouden kehitys käy odottamattomaksi. Ratkaisevan tärkeää julkisen talouden tietojen laadun varmistamisessa on avoimuus, jonka on tarkoitettava tällaisten tietojen säännöllistä julkista saatavuutta.

               (5)

               Euroopan tilastoista 11 päivänä maaliskuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 223/2009 (3) vahvistetaan oikeudellinen kehys Euroopan tilastojen tuottamiseksi tavoitteena unionin politiikkojen muotoileminen, soveltaminen, seuraaminen ja arvioiminen. Mainitussa asetuksessa säädetään lisäksi periaatteista, jotka kattavat Euroopan tilastojen kehittämisen, tuottamisen ja levittämisen. Näitä ovat ammatillinen riippumattomuus, puolueettomuus, objektiivisuus, luotettavuus, tilastosalaisuus ja kustannustehokkuus. Kustakin periaatteesta esitetään tarkka määritelmä. Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta 25 päivänä toukokuuta 2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 479/2009 (4) lujitetaan komission toimivaltaa tarkastaa liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä käytetyt tilastotiedot.

               (6)

               Liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyssä pöytäkirjassa (N:o 12) määritellään ilmaisut ”julkinen”, ”alijäämä” ja ”sijoitus” viittaamalla Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmään (EKT), joka on korvattu Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmällä yhteisössä, hyväksytty Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä yhteisössä 25 päivänä kesäkuuta 1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2223/96 (5), jäljempänä ”EKT 95”.

               (7)

               EKT 95 -tietojen saatavuudella ja laadulla on olennaisen tärkeä merkitys julkista taloutta koskevan unionin valvontakehyksen asianmukaisen toiminnan varmistamisessa. EKT 95 perustuu suoriteperusteisesti annettuihin tietoihin. Nämä suoriteperusteiset julkisen talouden tilastot perustuvat kuitenkin aiemmin koottuihin kassatietoihin tai niitä vastaaviin tietoihin. Niillä voidaan merkittävästi tehostaa julkisen talouden oikea-aikaista seurantaa sen välttämiseksi, että julkisen talouden huomattavat virheet havaitaan liian myöhään. Kassatietoja koskevien aikasarjojen saatavuus julkisen talouden kehityksestä voi paljastaa malleja, joita on valvottava tiiviimmin. Julkista taloutta koskevien kassaperusteisten tietojen (tai vastaavien lukujen julkisesta tilinpidosta, jos kassaperusteisia tietoja ei ole saatavilla), jotka on julkaistava, on sisällettävä vähintään kokonaistase, tulot yhteensä ja menot yhteensä. Perustelluissa tapauksissa, esimerkiksi jos paikallishallinnon elimiä on runsaasti, tietojen ajallaan julkistaminen voi edellyttää sopivien, kyseisistä elimistä koostuviin otoksiin perustuvien arviointitekniikoiden käyttämistä, minkä jälkeen tietoja voidaan tarkistaa täydellisten tietojen perusteella.

               (8)

               Puolueelliset ja epärealistiset makrotalouden ja julkisen talouden ennusteet voivat huomattavasti heikentää julkisen talouden suunnittelun tehokkuutta ja näin ollen haitata sitoutumista budjettikuriin. Ennustusmenetelmien avoimuus ja niistä keskusteleminen voivat puolestaan merkittävästi parantaa makrotalouden ja julkisen talouden ennusteiden laatua julkisen talouden suunnittelussa.

               (9)

               Ratkaisevan tärkeää sen varmistamisessa, että finanssipolitiikassa turvaudutaan realistisiin ennusteisiin, on avoimuus, jonka olisi merkittävä sekä julkisen talouden suunnittelua varten laadittavien makrotalouden ja julkisen talouden virallisten ennusteiden että myös niiden menetelmien, oletusten ja asianmukaisten parametrien, joille tällaiset ennusteet perustuvat, julkista saatavuutta.

               (10)

               Herkkyysanalyysit ja niitä vastaavat makrotalouden ja finanssipolitiikan todennäköisintä skenaariota täydentävät julkisen talouden ennusteet antavat mahdollisuuden analysoida, miten keskeiset julkisen talouden muuttujat kehittyisivät erilaisten kasvu- ja korko-oletusten mukaan, ja siten pienentävät huomattavasti riskiä, että virheelliset ennusteet vaarantavat budjettikurin.

               (11)

               Komission ennusteet ja tiedot niistä malleista, joihin ne perustuvat, tarjoavat jäsenvaltiolle hyödyllisen vertailuarvon niiden todennäköisintä makrotalouden ja finanssipolitiikan skenaariota varten, mikä lisää julkisen talouden suunnittelussa käytettyjen ennusteiden paikkansapitävyyttä. Laajuus, jossa jäsenvaltioiden voidaan olettaa vertaavan julkisen talouden suunnittelussa käytettyjä ennusteita komission ennusteisiin, vaihtelee kuitenkin ennusteen laatimisajankohdan sekä ennustusmenetelmien ja -oletusten verrattavuuden mukaan. Muiden riippumattomien elinten laatimat ennusteet voivat myös tarjota hyödyllisiä vertailuarvoja.

               (12)

               Merkittävät erot makrotaloudessa ja finanssipolitiikassa valitun skenaarion ja komission ennusteen välillä olisi kuvattava ja perusteltava, erityisesti jos ulkoisissa oletuksissa esitetty muuttujien taso tai kasvu eroaa merkittävästi komission ennusteisiin sisältyvistä arvoista.

               (13)

               Koska jäsenvaltioiden talousarvioiden ja unionin talousarvion välillä vallitsee keskinäinen riippuvuus, komission olisi tuettava jäsenvaltioita niiden laatiessa julkisen talouden ennusteitaan ja tätä varten annettava unionin menoja koskevia ennusteita, jotka perustuvat monivuotisessa rahoituskehyksessä suunniteltuun menotasoon.

               (14)

               Julkisen talouden suunnittelussa käytettyjen ennusteiden tuottamisen helpottamiseksi ja jäsenvaltioiden ja komission ennusteiden välisten erojen selkeyttämiseksi kullakin jäsenvaltiolla olisi vuosittain oltava mahdollisuus keskustella komission kanssa oletuksista, jotka ovat makrotalouden ja julkisen talouden ennusteiden laatimisen perustana.

               (15)

               Objektiivisiin perusteisiin pohjautuva säännöllinen, puolueeton ja kattava arviointi tehostaa keskeisellä tavalla virallisten makrotalouden ja julkisen talouden ennusteiden laatua. Perusteelliseen arviointiin sisältyy taloudellisten oletusten tarkastelu, vertailu muiden instituutioiden laatimiin ennusteisiin ja arvio siitä, miten aiemmat ennusteet ovat onnistuneet.

               (16)

               Kun otetaan huomioon, että jäsenvaltioiden sääntöperusteiset julkisen talouden kehykset vahvistavat todistetusti tehokkaasti jäsenvaltioiden sitoutumista budjettikuria edistäviin unionin finanssipoliittisiin sääntöihin, julkista taloutta koskevan lujitetun unionin valvontakehyksen kulmakivenä olisi oltava vahvat maakohtaiset numeeriset finanssipoliittiset säännöt, jotka ovat unionin finanssipoliittisten tavoitteiden mukaisia. Vahvoihin numeerisiin finanssipoliittisiin sääntöihin olisi sisällytettävä hyvin täsmennetyt tavoitemääritelmät sekä mekanismit tehokasta ja oikein ajoitettua seurantaa varten. Näiden sääntöjen tulisi perustua riippumattomien elinten tai sellaisten elinten suorittamaan luotettavaan ja riippumattomaan analyysiin, jotka ovat toiminnallisesti riippumattomia jäsenvaltioiden finanssipolitiikasta vastaavista viranomaisista. Lisäksi toimintapolitiikasta saatu kokemus on osoittanut, että sääntöjen noudattamatta jättämiseen on liitettävä seuraamuksia, joiden ei välttämättä tarvitse verottaa muuta kuin mainetta, jotta numeeriset finanssipoliittiset säännöt toimisivat tehokkaasti.

               (17)

               Ottaen huomioon, että Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn pöytäkirjan N:o 15 nojalla mainittuihin perussopimuksiin liitetyssä liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyssä pöytäkirjassa N:o 12 mainitut viitearvot eivät suoraan sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa, velvoitetta, jonka mukaan jäsenvaltioilla on oltava käytössään numeeriset finanssipoliittiset säännöt, joilla tehokkaasti edistetään alijäämää koskeviin viitearvoihin liittyvien velvoitteiden noudattamista, sekä siihen liittyvää velvoitetta, jonka mukaan julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksiin sisältyvien monivuotisten tavoitteiden olisi oltava tällaisten sääntöjen mukaisia, ei siksi olisi sovellettava Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.

               (18)

               Jäsenvaltioiden olisi vältettävä myötäsyklistä finanssipolitiikkaa, ja julkista taloutta olisi pyrittävä vakauttamaan enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina. Hyvin täsmennetyt numeeriset finanssipoliittiset säännöt edistävät näitä tavoitteita, ja ne olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden vuotuisessa talousarviolainsäädännössä.

               (19)

               Finanssipolitiikan kansallinen suunnittelu on vakaus- ja kasvusopimuksen molempien osien eli ennalta ehkäisevän ja korjaavan osion mukaista ainoastaan, jos omaksutaan monivuotinen näkökulma ja erityisesti pyritään saavuttamaan julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteet. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehykset ovat ehdottoman tärkeät sen varmistamisessa, että jäsenvaltioiden julkisen talouden kehykset ovat unionin lainsäädännön mukaisia. Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (6) ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 (7) hengen mukaisesti vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevää ja korjaavaa osiota ei tulisi tarkastella toisistaan erillään.

               (20)

               Vaikka vuotuisen talousarviolainsäädännön hyväksyminen on keskeinen osa talousarviomenettelyä, jossa jäsenvaltiot hyväksyvät tärkeitä julkista taloutta koskevia päätöksiä, useimmilla finanssipoliittisilla toimenpiteillä on julkiseen talouteen kohdistuvia vaikutuksia, jotka menevät paljon vuotuista budjettikierrosta pidemmälle. Yksivuotinen näkökulma on sen vuoksi heikko perusta terveelle finanssipolitiikalle. Jotta kansallisella tasolla voidaan ottaa huomioon, että näkökulma julkista taloutta koskevassa unionin valvontakehyksessä on monivuotinen, vuotuisen talousarviolainsäädännön suunnittelun olisi perustuttava monivuotiseen finanssipolitiikan suunnitteluun, jonka lähtökohtana on julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehys.

               (21)

               Tämän julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksen tulisi sisältää muun muassa kutakin keskeistä meno- ja tuloerää koskevia ennusteita budjettivuonna ja sitä pidemmällä ajanjaksolla olettaen, että politiikka säilyy muuttumattomana. Kunkin jäsenvaltion tulisi voida määritellä asianmukaisesti muuttumattomat politiikat, ja määritelmä tulisi julkistaa samoin kuin siihen liittyvät oletukset, menetelmät ja muut asianmukaiset parametrit.

               (22)

               Tämän direktiivin ei olisi estettävä jäsenvaltion uutta hallitusta ajantasaistamasta julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehystään uusia poliittisia painopisteitään vastaavaksi. Siinä tapauksessa uuden hallituksen olisi tuotava esiin erot edelliseen julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehykseen verrattuna.

               (23)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa ja eritoten vakaus- ja kasvusopimuksessa vahvistettuja julkisen talouden valvontakehyksen määräyksiä ja säännöksiä sovelletaan koko julkishallintoon, joka kattaa asetuksen (EY) N:o 2223/96 mukaisesti seuraavat alasektorit: valtionhallinto, osavaltiohallinto, paikallishallinto ja sosiaaliturvarahastot.

               (24)

               Hyvin monissa jäsenvaltioissa julkista taloutta on hajautettu huomattavasti ja budjettivaltaa on siirretty valtiotasoa alemmille hallinnon tasoille. Valtiotasoa alempien hallinnon tasojen merkitys sen varmistamisessa, että vakaus- ja kasvusopimusta noudatetaan, on näin ollen lisääntynyt huomattavasti, ja erityistä huomiota olisi kiinnitettävä siihen, että kansallisissa julkisen talouden kehyksissä vahvistettujen velvollisuuksien ja menettelyjen piiriin varmasti kuuluvat kaikki julkisyhteisöjen alasektorit. Erityisesti, muttei yksinomaan, tämä koskee mainittuja jäsenvaltioita.

               (25)

               Jotta julkisen talouden kehyksillä edistettäisiin tehokkaasti budjettikuria ja julkisen talouden kestävyyttä, niiden olisi katettava julkinen talous laajalti. Tästä syystä erityistä huomiota olisi kiinnitettävä sellaisten julkisyhteisöjen elinten ja rahastojen toimiin, jotka eivät muodosta alasektoritasolla sellaisten säännönmukaisten talousarvioiden osaa ja joilla on välitön tai keskipitkän aikavälin vaikutus jäsenvaltioiden julkisen talouden rahoitusasemaan. Niiden yhdistetty vaikutus julkisyhteisöjen saamisiin ja velkoihin olisi esiteltävä vuotuisten talousarviomenettelyjen ja keskipitkän aikavälin talousarviosuunnitelmien puitteissa.

               (26)

               Vastaavasti ehdollisten sitoumusten olemassaolo olisi otettava asianmukaisesti huomioon. Tarkemmin sanoen ehdolliset sitoumukset saattavat sisältää tulevaisuudessa mahdollisesti toteutuvista epävarmoista tapahtumista johtuvia mahdollisia velvoitteita tai nykyisiä velvoitteita, mikäli maksu ei ole todennäköinen tai todennäköisen maksun määrää ei voida luotettavasti mitata. Niihin sisältyvät esimerkiksi asiaankuuluvat tiedot valtion takauksista, järjestämättömistä lainoista ja julkisten yritysten toiminnasta aiheutuvista vastuista, mukaan lukien tarvittaessa ehdollisten sitoumusten todennäköisyys sekä menojen mahdollinen viimeinen eräpäivä. Markkinoiden herkkyys olisi otettava asianmukaisesti huomioon.

               (27)

               Komission olisi seurattava säännöllisesti tämän direktiivin täytäntöönpanoa. Olisi määritettävä ja vaihdettava parhaita käytäntöjä, jotka koskevat kansallisten julkisen talouden kehysten eri näkökohtia käsitteleviä tämän direktiivin säännöksiä.

               (28)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa vaadittua budjettikurin yhdenmukaista noudattamista, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

               (29)

               Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (8) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamista koskevien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
   I LUKU

      KOHDE JA MÄÄRITELMÄT

   1 artikla
   Tässä direktiivissä vahvistetaan jäsenvaltioiden julkisen talouden kehysten ominaispiirteitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot noudattavat Euroopan unionin toiminnasta tehdystä sopimuksesta johtuvia velvoitteita välttää liiallisia julkisen talouden alijäämiä.
   2 artikla
   Tässä direktiivissä sovelletaan Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan (N:o 12) 2 artiklassa vahvistettuja ilmaisujen ”julkinen”, ”alijäämä” ja ”sijoitus” määritelmiä. Julkisyhteisöjen alasektoreihin sovelletaan myös asetuksen (EY) N:o 2223/96 liitteessä A olevassa 2.70 kohdassa vahvistettua määritelmää.
   Lisäksi sovelletaan seuraavaa määritelmää:
   ”julkisen talouden kehys” tarkoittaa järjestelyjä, menettelyjä, sääntöjä ja instituutioita, jotka ovat julkisyhteisöjen finanssipolitiikan perustana, ja erityisesti seuraavia:

               a)

               julkisen talouden tilinpitoa ja tilastotietojen raportointia koskevat järjestelmät;

               b)

               ennusteiden laatimista julkisen talouden suunnittelua varten koskevat säännöt ja menettelyt;

               c)

               maakohtaiset numeeriset finanssipoliittiset säännöt, jotka edistävät jäsenvaltioiden johdonmukaisuutta finanssipolitiikan harjoittamisessa Euroopan unionin toiminnasta tehdystä sopimuksesta johtuvien velvoitteidensa mukaisesti, ilmaistuna julkisen talouden kehitystä kuvaavana yleisindikaattorina, kuten julkisen talouden alijäämä, lainanotto, velka tai jokin niiden keskeinen osatekijä;

               d)

               talousarviomenettelyt, jotka sisältävät talousarvioprosessin kaikkien vaiheiden perustana olevat menettelysäännöt;

               e)

               julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehykset tiettynä kansallisten talousarviomenettelyjen kokonaisuutena, jolla finanssipolitiikan aikajänne ulotetaan vuotuista talousarvioaikataulua pidemmälle, mukaan lukien toimintapolitiikan painopisteiden ja julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteiden asettaminen;

               f)

               talousarviomenettelyn osatekijöiden avoimuuden lisäämiseen pyrkivät riippumatonta seurantaa ja analysointia koskevat järjestelyt;

               g)

               mekanismit ja säännöt, joilla säännellään julkisen talouden suhteita viranomaisten välillä julkisyhteisöjen eri alasektoreilla.

         II LUKU

      KIRJANPITO JA TILASTOT

   3 artikla
   1.   Jäsenvaltioilla on oltava käytössään julkisen tilinpidon kansalliset järjestelmät, jotka laajalti ja johdonmukaisesti kattavat kaikki julkisyhteisöjen alasektorit sekä sisältävät tiedot, joita tarvitaan suoriteperusteisen tietoaineiston tuottamiseksi tarkoituksena EKT 95 -standardiin perustuvan tietoaineiston valmistelu. Näiden julkisten tilinpitojärjestelmien on oltava sisäisen valvonnan ja riippumattoman tarkastuksen alaisia.
   2.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikista julkisyhteisöjen alasektoreista on oikeaan aikaan ja säännöllisesti julkisesti saatavilla julkista taloutta koskevat tiedot asetuksen (EY) N:o 2223/96 mukaisesti. Jäsenvaltioiden on etenkin julkaistava

               a)

               julkista taloutta koskevat kassaperusteiset tiedot (tai vastaavat luvut julkisesta tilinpidosta, jos kassaperusteisia tietoja ei ole saatavilla) seuraavin määräajoin:

                           —

                           kuukausittain valtionhallinnon, osavaltiohallinnon ja sosiaaliturvan alasektorien osalta ennen seuraavan kuukauden loppua, ja

                           —

                           neljännesvuosittain paikallishallinnon alasektorin osalta ennen seuraavan neljännesvuoden loppua;

               b)

               yksityiskohtainen täsmäytystaulukko, josta ilmenee kassaperusteisten (tai vastaavat luvut julkisesta tilinpidosta, jos kassaperusteisia tietoja ei ole saatavilla) ja EKT 95 -standardiin perustuvien tietojen välisen siirtymän osatekijät.

         III LUKU

      ENNUSTEET

   4 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että julkisen talouden suunnittelu perustuu realistisiin makrotalouden ja julkisen talouden ennusteisiin, joissa käytetään kaikkein ajantasaisimpia tietoja. Finanssipolitiikan suunnittelun on perustuttava makrotalouden ja finanssipolitiikan kaikkein todennäköisimpään skenaarioon tai varovaisempaan skenaarioon. Makrotaloutta ja julkista taloutta koskevia ennusteita on verrattava ajantasaisimpiin komission ennusteisiin ja tarvittaessa muiden riippumattomien elinten ennusteisiin. Merkittävät erot makrotaloudessa ja finanssipolitiikassa valitun skenaarion ja komission ennusteen välillä kuvataan perustellen, erityisesti jos ulkoisissa oletuksissa esitetty muuttujien taso tai kasvu eroaa merkittävästi komission ennusteisiin sisältyvistä arvoista.
   2.   Komission on julkistettava ne menetelmät, oletukset ja asianmukaiset parametrit, jotka ovat makrotalouden ja julkisen talouden ennusteiden perustana.
   3.   Tukeakseen jäsenvaltioita niiden laatiessa julkisen talouden ennusteitaan komission on annettava unionin menoja koskevia ennusteita, jotka perustuvat monivuotisessa rahoituskehyksessä suunniteltuun menotasoon.
   4.   Herkkyysanalyysin puitteissa makrotalouden ja julkisen talouden ennusteissa on tarkasteltava julkisen talouden merkittävimpien muuttujien kehitystä erilaisissa kasvu- ja korko-oletuksissa. Makrotalouden ja julkisen talouden ennusteissa käytetyissä vaihtoehtoisissa oletuksissa on käytettävä opasteena sitä, miten ennusteissa on aiemmin onnistuttu, ja pyrittävä ottamaan huomioon asiaankuuluvat riskiskenaariot.
   5.   Jäsenvaltioiden on täsmennettävä, mikä instituutio on vastuussa makrotalouden ja julkisen talouden ennusteiden tuottamisesta, ja julkistettava viralliset makrotalouden ja julkisen talouden ennusteet, jotka on laadittu finanssipolitiikan suunnittelua varten, myös käytetyt menetelmät, oletukset ja asianmukaiset parametrit, jotka ovat kyseisten ennusteiden perustana. Vähintään kerran vuodessa jäsenvaltioiden ja komission on käytävä teknistä vuoropuhelua niistä oletuksista, jotka ovat makrotalouden ja julkisen talouden ennusteiden valmistelun perustana.
   6.   Finanssipolitiikan suunnittelussa käytettyjä makrotalouden ja julkisen talouden ennusteita on arvioitava säännöllisesti, puolueettomasti ja kattavasti objektiivisin perustein, myös jälkikäteen. Tämän arvioinnin tulokset on julkistettava ja otettava asianmukaisesti huomioon tulevissa makrotalouden ja julkisen talouden ennusteissa. Jos arvioinnissa havaitaan merkittävä vinoutuma, joka vaikuttaa makrotalouden ennusteisiin vähintään neljän peräkkäisen vuoden ajan, kyseisen jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimet ja julkistettava ne.
   7.   Komissio (Eurostat) julkaisee jäsenvaltioiden neljännesvuosittaiset velka- ja alijäämätasot kolmen kuukauden välein.
   IV LUKU

      NUMEERISET FINANSSIPOLIITTISET SÄÄNNÖT

   5 artikla
   Jäsenvaltioilla on oltava käytössään erityiset sitä koskevat numeeriset finanssipoliittiset säännöt, joilla tehokkaasti edistetään sitä, että julkisyhteisö kokonaisuudessaan noudattaa monivuotisen kehyksen aikana Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen pohjautuvia velvoitteitaan finanssipolitiikan alalla. Tällaisten sääntöjen on erityisesti katettava

               a)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti määriteltyjen alijäämän ja velan viitearvojen noudattaminen;

               b)

               monivuotisen aikajänteen omaksuminen finanssipolitiikan suunnittelussa, mukaan lukien jäsenvaltioiden julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteiden noudattaminen.

         6 artikla
   1.   Rajoittamatta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen määräyksiä julkisen talouden valvontaa koskevasta unionin kehyksestä, maakohtaisten numeeristen finanssipoliittisten sääntöjen on sisällettävä seuraavat osatekijät:

               a)

               tavoitemääritelmä ja sääntöjen soveltamisala;

               b)

               sääntöjen noudattamisen tehokas ja oikea-aikainen seuranta, joka perustuu riippumattomien elinten tai sellaisten elinten suorittamaan luotettavaan ja riippumattomaan analyysiin, jotka ovat toiminnallisesti riippumattomia jäsenvaltioiden finanssipolitiikasta vastaavista viranomaisista;

               c)

               sääntöjen noudattamatta jättämisestä aiheutuvat seuraukset.

         2.   Jos numeerisissa finanssipoliittisissa säännöissä on poikkeuksen mahdollistavia lausekkeita, niissä on esitettävä rajoitettu määrä erityistilanteita, jotka ovat finanssipolitiikan alalla Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen pohjautuvien jäsenvaltioiden velvoitteiden mukaisia, ja tiukkoja menettelyjä, joissa sääntöjen väliaikainen noudattamatta jättäminen on mahdollista
   7 artikla
   Jäsenvaltioiden vuotuisessa talousarviolainsäädännössä on otettava huomioon niiden maakohtaiset voimassa olevat numeeriset finanssipoliittiset säännöt.
   8 artikla
   Tämän direktiivin 5–7 artiklaa ei sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
   V LUKU

      JULKISEN TALOUDEN KESKIPITKÄN AIKAVÄLIN KEHYS

   9 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on laadittava uskottava ja tehokas julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehys, joka mahdollistaa julkisen talouden suunnittelun vähintään kolmen vuoden aikajänteellä sen varmistamiseksi, että finanssipolitiikan kansallisessa suunnittelussa lähtökohdaksi otetaan monivuotisuus.
   2.   Julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehyksiin on sisällyttävä seuraavien seikkojen vahvistamista koskevat menettelyt:

               a)

               kattavat ja avoimet monivuotiset julkisen talouden tavoitteet, jotka koskevat julkisyhteisöjen alijäämää, velkaa ja muita mahdollisia julkisen talouden yleisindikaattoreita, kuten menot, varmistaen samalla, että tavoitteet ovat IV luvussa säädettyjen voimassa olevien numeeristen finanssipoliittisten sääntöjen mukaisia;

               b)

               julkisyhteisöjen kutakin keskeistä meno- ja tuloerää koskevat ennusteet eriteltynä tarkemmin valtionhallinnon ja sosiaaliturvan tasolla kyseisenä budjettivuonna ja sitä pidemmällä ajanjaksolla olettaen, että politiikka säilyy muuttumattomana;

               c)

               kuvaus julkiseen talouteen vaikuttavasta keskipitkän aikavälin ennakoidusta politiikasta eriteltynä keskeisten tulo- ja menoerien mukaan ja osoittaen, miten sopeuttaminen kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteita saavutetaan verrattuna ennusteisiin, joissa oletetaan, että politiikka säilyy muuttumattomana;

               d)

               arviointi siitä, kuinka julkiseen talouteen kohdistuvan välittömän pitkän aikavälin vaikutuksensa valossa ennakoitu politiikka todennäköisesti vaikuttaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen.

         3.   Julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehysten osana laadittujen ennusteiden on perustuttava III luvun mukaisiin realistisiin makrotalouden ja julkisen talouden ennusteisiin.
   10 artikla
   Vuotuisen talousarviolainsäädännön on noudatettava julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehykseen perustuvia säännöksiä. Vuotuisen talousarvion valmistelun perustana on erityisesti käytettävä 9 artiklan 2 kohdassa tarkennettuja tulo- ja menoennusteita ja julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehykseen perustuvia painopisteitä. Kaikki poikkeamat näistä säännöksistä on perusteltava asianmukaisesti.
   11 artikla
   Tämän direktiivin määräykset eivät estä jäsenvaltion uutta hallitusta ajantasaistamasta julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehystään uusia poliittisia painopisteitään vastaavaksi. Siinä tapauksessa jäsenvaltion on tuotava esiin erot edelliseen julkisen talouden keskipitkän aikavälin kehykseen verrattuna.
   VI LUKU

      JULKISYHTEISÖJEN TALOUDEN AVOIMUUS JA JULKISEN TALOUDEN KEHYSTEN KATTAVUUS

   12 artikla
   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki II, III ja IV luvun noudattamiseksi toteutetut toimenpiteet ovat johdonmukaisia kaikilla julkisyhteisöjen alasektoreilla ja kattavat ne laajalti. Tämän edellyttää erityisesti tilinpitosääntöjen ja -menettelyjen johdonmukaisuutta ja perusteena olevien tietojen keruu- ja käsittelyjärjestelmien eheyttä.
   13 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön tarkoituksenmukaiset mekanismit kaikkien julkisyhteisöjen alasektoreiden koordinoimiseksi, jotta kaikki julkisyhteisöjen alasektorit katetaan kokonaisvaltaisesti ja johdonmukaisesti finanssipolitiikan suunnittelussa, maakohtaisissa numeerisissa finanssipoliittisissa säännöissä ja julkista taloutta koskevien ennusteiden laatimisessa ja monivuotisen suunnittelun valmistelussa erityisesti julkisen talouden monivuotisen kehyksen mukaisesti.
   2.   Finanssipoliittisen vastuuvelvollisuuden edistämiseksi on selkeästi määriteltävä viranomaisten budjettivastuu julkisyhteisöjen eri alasektoreilla.
   14 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on vuotuisten talousarviomenettelyjen puitteissa yksilöitävä ja esiteltävä kaikki julkisyhteisöjen elimet ja rahastot, jotka eivät muodosta alasektoritasolla säännönmukaisten talousarvioiden osaa, yhdessä muiden asiaankuuluvien tietojen kanssa. Julkisyhteisöjen elinten ja rahastojen yhdistetty vaikutus julkisyhteisöjen saamisiin ja velkoihin on esiteltävä vuotuisten talousarviomenettelyjen ja keskipitkän aikavälin talousarviosuunnitelmien puitteissa.
   2.   Jäsenvaltioiden on julkaistava yksityiskohtaiset tiedot verotukien vaikutuksesta tuloihin.
   3.   Jäsenvaltioiden on kaikkien julkisyhteisöjen alasektoreiden osalta julkaistava asiaankuuluvat tiedot ehdollisista sitoumuksista, joilla on potentiaalinen tuntuva vaikutus julkisen talouden talousarvioihin, mukaan lukien valtion takaukset, järjestämättömät lainat ja julkisten yritysten toiminnasta aiheutuvat vastuut, niiden laajuus mukaan lukien. Jäsenvaltioiden on myös julkaistava tiedot julkisyhteisöjen osallistumisesta yksityisten ja julkisten yritysten pääomaan taloudellisesti merkittävien määrien osalta.
   VII LUKU

      LOPPUSÄÄNNÖKSET

   15 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013. Niiden on toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle viipymättä. Neuvosto kannustaa jäsenvaltioita laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia vastaavuustaulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan direktiivin ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.
   2.   Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
   3.   Komissio laatii välikertomuksen tämän direktiivin tärkeimpien säännösten täytäntöönpanon edistymisestä jäsenvaltioiden antamien asiaankuuluvien tietojen perusteella; välikertomus toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 14 päivänä joulukuuta 2012.
   4.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset säännökset kirjallisina komissiolle.
   16 artikla
   1.   Komissio julkaisee uudelleentarkastelun tämän direktiivin säännösten asianmukaisuudesta viimeistään 14 päivänä joulukuuta 2018.
   2.   Uudelleentarkastelussa arvioidaan muun muassa seuraavien seikkojen asianmukaisuutta:

               a)

               tilastolliset vaatimukset kaikkien julkisyhteisöjen alasektoreiden osalta;

               b)

               numeeristen finanssipoliittisten sääntöjen suunnittelu ja tehokkuus jäsenvaltioissa;

               c)

               julkisen talouden avoimuuden yleinen taso jäsenvaltioissa.

         3.   Komissio arvioi viimeistään vuoden 2012 lopussa kansainvälisen julkisen sektorin tilinpäätösstandardien asianmukaisuuden jäsenvaltioiden kannalta.
   17 artikla
   Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   18 artikla
   Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä marraskuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Euroopan parlamentin lausunto, annettu 28. kesäkuuta 2011 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  EUVL C 150, 20.5.2011, s. 1.

      (3)  EUVL L 87, 31.3.2009, s. 164.

      (4)  EUVL L 145, 10.6.2009, s. 1.

      (5)  EYVL L 310, 30.11.1996, s. 1.

      (6)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1.

      (7)  EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6.

      (8)  EUVL C 321, 31.12.2003, s. 1.