Avis juridique important

|

31981L0712

Ensimmäinen komission direktiivi 81/712/ETY, annettu 28 päivänä heinäkuuta 1981, yhteisön analyysimenetelmistä tarkastettaessa tiettyjen elintarvikelisäaineiden puhtausvaatimusten mukaisuutta

Virallinen lehti nro L 257 , 10/09/1981 s. 0001 - 0027 Suomenk. erityispainos Alue 13 Nide 11 s. 0154  Espanjank. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0220  Ruotsink. erityispainos Alue 13 Nide 11 s. 0154  Portugalink. erityispainos: Luku 13 Nide 11 s. 0220

ENSIMMÄINEN KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 28 päivänä heinäkuuta 1981,yhteisön analyysimenetelmistä tarkastettaessa tiettyjen elintarvikelisäaineiden puhtausvaatimusten mukaisuutta (81/712/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon elintarvikkeissa sallittuja väriaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 23 päivänä lokakuuta 1962 annetun neuvoston direktiivin(1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 78/144/ETY(2), ja erityisesti sen 11 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon elintarvikkeissa sallittuja säilöntäaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 5 päivänä marraskuuta 1963 annetun neuvoston direktiivin 65/54/ETY(3), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 79/40/ETY(4), ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon elintarvikkeissa sallittuja hapettumisenestoaineita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 13 päivänä heinäkuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin70/357/ETY(5), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 78/143/ETY(6), ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,sekä katsoo, ettänäissä säännöksissä säädetään yhteisön analyysimenetelmien toteuttamisesta sen varmistamiseksi, että nämä lisäaineet täyttävät yleiset ja erityiset puhtausvaatimukset,on suotavaa vahvistaa ensimmäinen sarja sellaisia menetelmiä, joita koskevat tutkimukset on saatettu päätökseen, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän elintarvikekomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaJäsenvaltioiden on säädettävä, että analyysit, jotka ovat tarpeen sen tarkastamiseksi, että tietyt elintarvikkeiden lisäaineet täyttävät yleiset ja erityiset puhtausvaatimukset, suoritetaan liitteessä II esitettyjen menetelmien mukaisesti, joiden soveltamisala on säädetty liitteessä I.2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 20 päivänä helmikuuta 1983. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 28 päivänä heinäkuuta 1981.Komission puolestaKarl-Heinz NARJESKomission jäsen(1) EYVL N:o 115, 11.11.1962, s. 2645/62(2) EYVL N:o L 44, 15.2.1978, s. 20(3) EYVL N:o 12, 27.1.1964, s. 161/64(4) EYVL N:o L 13, 19.1.1979, s. 50(5) EYVL N:o L 44, 15.2.1978, s. 18(6) EYVL N: o L 157, 18.7.1970, s. 31LIITE ITIETTYJEN ELINTARVIKELISÄAINEIDEN PUHTAUSVAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTAMISESSA KÄYTETTÄVIEN YHTEISÖN ANALYYSIMENETELMIENSOVELTAMISALAI. JOHDANTOII. VÄRIAINEETII.1 Dietyylieetterillä vesiliukoisista sulfonoiduista orgaanisista elintarvikeväriaineista uuttautuvien aineiden määritys käyttäen menetelmää 1, liite II.III. SÄILÖNTÄAINEETIII.1 Muurahaishapon, formiaattien ja muiden hapettuvien epäpuhtauksien määritys etikkahaposta (E 260), kaliumasetaatista (E 261), natriumdiasetaatista (E 262) ja kalsiumasetaatista (E 263) käyttäen menetelmää 2, liite II.III.2 Haihtumattomien aineiden määritys propionihaposta (E 280) käyttäen menetelmää 3, liite II.III.3 Kuivaushäviön määritys natriumnitriitistä (E 250) käyttäen menetelmää 4, liite II.III.4 Rajakoe salisyylihapon määrittämiseksi etyyli-p-hydroksibentsoaatista (E 214), etyyli-p-hydroksibentsoaatin natriumsuolasta (E 215), propyyli-p-hydroksibentsoaatista (E 216), propyyli-p-hydroksibentsoaatin natriumsuolasta (E 217), metyyli-p-hydroksibentsoaatista (E 218) ja metyyli-p-hydroksibentsoaatin natriumsuolasta (E 219) käyttäen menetelmää 5, liite II.III.5 Vapaan etikkahapon määritys natriumdiasetaatista (E 262) käyttäen menetelmää 6, liite II.III.6 Natriumasetaatin määritys natriumdiasetaatista (E 262) käyttäen menetelmää 7, liite II.III.7 Rajakoe aldehydien määrittämiseksi sorbiinihaposta (E 200), natrium-, kalium-ja kalsiumsorbaateista (E 201, E 202, E 203) sekä propionihaposta (E 280) käyttäen menetelmää 8, liite II.IV. HAPETTUMISEN ESTOAINEETIV.1 Peroksidiryhmien lukumäärän määritys lesitiineistä (E 322) käyttäen menetelmää 9, liite II.IV.2 Tolueeniin liukenemattomien aineiden määritys lesitiineistä käyttäen menetelmää 10, liite II.IV.3 Rajakoe pelkistävien yhdisteiden määrittämiseksi natrium-, kalium- ja kalsiumlaktaateista (E 325, E 326 ja E 327) käyttäen menetelmää 11, liite II.IV.4 Haihtuvien happojen määritys ortofosforihaposta (E 338) käyttäen menetelmää 12, liite II.IV.5 Rajakoe nitraattien määrittämiseksi ortofosforihaposta (E 338) käyttäen menetelmää 12, liite II.IV.6 Veteen liukenemattomien aineiden määritys mono-, di- ja trinatriumortofosfaateista ja mono-, di- ja trikaliumortofosfaateista (E 339 i, E ii, E 339 iii, E 340 i, E 340 ii, E 340 iii) käyttäen menetelmää 14, liite II.V. YLEISTÄV.1 pH:n määritys elintarvikelisäaineista käyttäen menetelmää 15, liite II.LIITE IIELINTARVIKELISÄAINEIDEN PUHTAUSVAATIMUKSIIN LIITTYVÄT ANALYYSIMENETELMÄTJOHDANTO 1. Analysoitavan näytteen valmistaminen1.1 YleistäMäärityksiin tarkoitetun laboratorionäytteen massan on yleensä oltava 50 g, jollei suurempia määriä tarvita tiettyyn määritykseen.1.2 Näytteen valmistaminenNäytteen on oltava homogeeninen ennen määrityksiä.1.3 SäilyttäminenEsikäsitelty näyte on säilytettävä ilma- ja kosteustiiviissä astiassa, ja se on varastoitava siten, ettei se pilaannu.2 Reagenssit2.1 Vesi2.1.1 Liuotus-, laimennus- tai pesutarkoituksiin mainitulla vedellä tarkoitetaan tislattua vettä tai demineralisoitua vettä, joka on vähintään samaa puhtautta.2.1.2 "Liuos" tai "laimennos" ilman tarkempaa reagenssin mainintaa tarkoittaa vesiliuosta.2.2 KemikaalitKaikkien kemikaalien on oltava analyysilaatua, jos muuta ei määrätä.3. Laitteet3.1 LaiteluetteloLaiteluetteloon sisältyy vain erikoiskäyttöön tarkoitetut laitteet tai laitteet, joista on erityisvaatimukset.3.2 AnalyysivaakaAnalyysivaa'alla tarkoitetaan vaakaa, jolla on vähintään 0,1 mg:n tarkkuus.4. Tulosten ilmoittaminen4.1 TuloksetVirallisessa raportissa annetun tuloksen on oltava keskiarvo vähintään kahdesta määrityksestä, joiden toistettavuus on hyväksyttävä.4.2 Prosenttiosuuden laskeminenMikäli ei muuta ilmoiteta, tulos on ilmoitettava painoprosentteina laboratorioon saapunutta näytettä kohti.4.3 Merkitsevien numeroiden lukumääräMenetelmän toistotarkkuus määrää tuloksen merkitsevien numeroiden lukumäärän.MENETELMÄ 1 DIETYYLIEETTERILLÄ VESILIUKOISISTA SULFONOIDUISTA ORGAANISISTA ELINTARVIKEVÄRIAINEISTA UUTTAUTUVIEN AINEIDEN MÄÄRITYS1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään dietyylieetteriin uuttautuvat aineet vesiliukoisista, sulfonoiduista, orgaanisista väriaineista, joihin ei ole sekoitettu kantajaa.2. MääritelmäDietyylieetteriin uuttautuvat aineet: kuvatulla menetelmällä määritetty aine.3. PeriaateVäriaine uutetaan dietyylieetterillä, ja uutettu jäännös punnitaan eetterin haihduttamisen jälkeen.4. Reagenssit4.1 Dietyylieetteri, kuiva, peroksidivapaa (kuivattu vasta kalsinoidulla kalsiumkloridilla).5. Laitteet5.1 Soxhlet-laitteisto pulloineen.5.2 Eksikkaattori, joka sisältää vasta aktivoitua silikageeliä tai vastaavaa kuivausainetta sekä vesipitoisuusindikaattorin.5.3 Analyysivaaka.5.4 Uuni, termostaatilla varustettu, 85 ± 2 °C.6. MenettelyPunnitaan suodatinpaperipalalle 10 mg:n tarkkuudella noin 10 g väriainenäytettä. Taitetaan paperi, asetetaan se uuttuhylsyyn ja suljetaan se rasvattomalla pumpulilla. Uutetaan kuusi tuntia dietyylieetterillä (4.1) Soxhlet-laitteistossa (5.1). Eetteri haihdutetaan kuiviin mahdollisimman alhaisessa lämpötilassa.Asetetaan aiemmin punnittu Soxhlet-pullo, joka sisältää jäännöksen, uuniin (5.4) kuivumaan lämpötilassa 85 ± 2 °C 20 minuutiksi. Siirretään pullo eksikkaattoriin (5.2), peitetään eksikkaattori kannella. Pullo ja jäännös punnitaan.Toista kuivaus ja punnitus, kunnes kahden peräkkäisen punnituksen ero on korkeintaan 0,5 mg. Jos massan lisääntymistä esiintyy, käytetään laskuissa pienintä havaittua massaa.7. Tulosten ilmoittaminen7.1 Kaava ja laskeminenEetterillä uuttautuvat aineet saadaan prosentteina näytteen painosta kaavasta>NUM>m1 × 100>DEN>m0jossam1 = jäännöksen massa grammoina haihduttamisen jälkeen,m0 = punnitun näytteen massa grammoina.7.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa 100 g:aa näytettä kohti olla suurempi kuin 20 mg.MENETELMÄ 2 MUURAHAISHAPON, FORMIAATTIEN JA MUIDEN HAPETTUVIEN EPÄPUHTAUKSIEN MÄÄRITYS ETIKKAHAPOSTA (E 260), KALIUMASETAATISTA (E 261), NATRIUMDIASETAATISTA (E 262) JA KALSIUMASETAATISTA (E 263)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään muurahaishappo, formiaatit ja muut hapettuvat epäpuhtaudet muurahaishappona:- etikkahaposta (E 260);- kaliumasetaatista (E 261);- natriumdiasetaatista (E 262);- kalsiumasetaatista (E 263).2. MääritelmäMuurahaishappo, formiaatit ja muut hapettuvat epäpuhtaudet: muurahaishappo, formiaatit ja muut hapettuvat epäpuhtaudet kuvatulla menetelmällä määritettyinä.3. PeriaateNäytteen liuosta käsitellään emäksisessä liuoksessa ylimäärällä kaliumpermanganaattia, jolloin muodostuu mangaanidioksidia. Mangaanidioksidi ja permanganaattiylimäärä määritetään jodometrisesti happamassa liuoksessa, ja hapettuvien epäpuhtauksien pitoisuus lasketaan ja ilmaistaan muurahaishappona.4. Reagenssit4.1 Kaliumjodidi.4.2 Kaliumpermanganaatti, 0,02 mol/l.4.3 Natriumkarbonaatti (vedetön).4.4 Natriumtiosulfaatti, 0,1 mol/l.4.5 Tärkkelysliuos (noin 1 % m/v).4.6 Laimea rikkihappo: lisää 90 ml rikkihappoa (tiheys, 20 °C = 1,84 g/ml) veteen ja laimenna 1 l:ksi.5. Laitteet5.1 Kiehuva vesihaude.5.2 Analyysivaaka.6. MenettelyJos testinäyte on vapaa happo, punnitse 10 mg:n tarkkuudella noin 10 g näytettä, laimenna 70 ml:lla vettä ja lisää liuos, jossa on 10 g vedetöntä natriumkarbonaattia (4.3) 30 ml:ssa vettä. Jos näyte on suola, punnitse 10 mg:n tarkkuudella noin 10 g näytettä ja liuota 100 ml:aan vettä. Lisää 1 g vedetöntä natriumkarbonaattia (4.3) ja ravistele aineiden liuottamiseksi. Lisää 20 ml 0,02 mol/l kaliumpermanganaattia (4.2) ja lämmitä seosta kiehuvalla vesihauteella 15 minuuttia. Jäähdytä seos. Lisää 50 ml laimeaa rikkihappoa (4.6) ja 0,5 g kaliumjodidia (4.1). Pyöritä liuosta, kunnes kaikki saostunut mangaanidioksidi on liuennut. Titraa 0,1 mol/l natriumtiosulfaatilla (4.4), kunnes liuoksen väri on vaalean keltainen. Lisää muutama pisara tärkkelysliuosta (4.5) ja jatka titrausta, kunnes liuos tulee värittömäksi.7. Tulosten ilmoittaminen7.1 Kaava ja laskeminenMuurahaishapon, formiaattien ja muiden hapettuvien epäpuhtauksien prosentuaalinen pitoisuus muurahaishapoksi laskettuna saadaan kaavasta:>VIITTAUS KAAVIOON>jossaa = kaliumpermanganaatin molaarisuus,b = natriumtiosulfaatin molaarisuus,m0 = punnitun näytteen massa grammoina,V = titrauksessa kuluneen 0,1 mol/l natriumtiosulfaatin tilavuus millilitroina.7.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa 100 g:aa näytettä kohti olla suurempi kuin 5 mg.8. Huomautuksia8.1 Tilavuus 11,3 ml 0,1 mol/l natriumtiosulfaattia vastaa 0,2 % muurahaishappoa 10 g:n näytteessä.8.2 Jos näytteessä ei esiinny formiaattia, kulunut tilavuus on 20 ml. Jos näytteessä on enemmän kuin 0,27 % (m/m) muurahaishappoa, on kaliumpermanganaatin ylimäärä riittämätön, mikä johtaa 8 ml:n vakioiseen vähimmäiskulutukseen. Toista siinä tapauksessa määritys käyttäen pienempää näytemäärää.MENETELMÄ 3 HAIHTUMATTOMIEN AINEIDEN MÄÄRITYS PROPIONIHAPOSTA (E 280)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään haihtumattomat aineet propionihaposta (E 280).2. MääritelmäHaihtumattomien aineiden määrä propionihapossa: haihtumattomien aineiden määrä kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaateNäyte haihdutetaan ja kuivataan 103 ± 2 °C:ssa. Jäännös määritetään gravimetrisesti.4. Laitteet4.1 Haihdutusmalja, silikasta tai platinasta, ja riittävän iso 100 g:lle näytettä.4.2 Sähköllä lämmitettävä, termostaatilla varustettu uuni 103 ± 2 °C:ssa.4.3 Analyysivaaka.4.4 Kiehuva vesihaude.4.5 Eksikkaattori, joka sisältää vasta aktivoitua silikageeliä tai vastaavaa kuivausainetta sekä vesipitoisuusindikaattorin.5. SuoritusPunnitaan 0,1 g:n tarkkuudella 100 g propionihapponäytettä kuivattuun ja punnittuun astiaan (4.1). Haihdutetaan kiehuvalla vesihauteella vetokaapissa (4.4). Kun propionihappo on haihtunut, astia asetetaan uuniin (4.2) 103 ± 2 °C:ssa yhdeksi tunniksi. Siirretään eksikkaattoriin, annetaan jäähtyä ja punnitaan. Lämmitys-, jäähdytys- ja punnitustoimenpiteet toistetaan, kunnes kahden peräkkäisen punnituksen ero on pienempi kuin 0,5 mg. Jos massan lisääntymistä esiintyy, käytetään laskuissa pienintä havaittua massaa.6. Tulosten ilmoittaminen6.1 Kaava ja laskeminenHaihtumattomien aineiden prosentuaalinen pitoisuus näytteessä saadaan kaavasta:>NUM>100 × m1>DEN>m0jossam1 = jäännöksen massa grammoina haihdutuksen jälkeen,m0 = punnitun näytteen massa grammoina.6.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa 100 g:aa näytettä kohti olla suurempi kuin 5 mg.MENETELMÄ 4 KUIVAUSHÄVIÖN MÄÄRITTÄMINEN NATRIUMNITRIITISTÄ (E 250)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään kuivaushäviö natriumnitriitistä (E 250).2. MääritelmäNatriumnitriitin kosteuspitoisuus: kuivaushäviö kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaateKuivaushäviö saadaan lämmittämällä uunissa 103 ± 2 °C:ssa, punnitsemalla ja laskemalla massahäviö.4. Laitteet4.1 Sähköllä lämmitettävä, termostaatilla varustettu uuni 103 ± 2 °C:ssa.4.2 Suorapohjainen, kannellinen lasinen punnitusastia, jonka läpimitta on 60 - 80 mm ja syvyys vähintään 25 mm.4.3 Eksikkaattori, joka sisältää vasta aktivoitua silikageeliä tai vastaavaa kuivausainetta sekä vesipitoisuusindikaattorin.4.4 Analyysivaaka.5. MenettelyPunnitusastian (4.2) kansi poistetaan, ja astia ja kansi lämmitetään uunissa (4.1) 103 ± 2 °C:ssa yhden tunnin. Kansi asetetaan paikoilleen ja astia kansineen siirretään eksikkaattoriin (4.3) ja annetaan jäähtyä huoneenlämpötilaan. Peitetty astia punnitaan (4.2) lähimpään 10 mg:aan. Punnitaan 10 mg:n tarkkuudella noin 10 g näytettä kannelliseen astiaan. Kansi poistetaan, ja sekä astia että kansi asetetaan uuniin (4.1) yhdeksi tunniksi 103 ± 2 °C:ssa. Kansi asetetaan paikoilleen, ja annetaan peitetyn astian jäähtyä huoneenlämpötilaan eksikkaattorissa (4.3). Astia punnitaan 10 mg:n tarkkuudella. Toistetaan lämmitys-, jäähdytys- ja punnitustoimenpiteet, kunnes kahden peräkkäisen punnituksen ero on pienempi kuin 10 mg. Jos massan lisääntymistä esiintyy, käytetään laskuissa pienintä havaittua massaa.6. Tulosten ilmoittaminen6.1 Kaava ja laskeminenKuivaushäviö, painoprosentteina näytteen massasta saadaan kaavasta:>NUM>100 × (m2 - m3)>DEN>(m2 - m3)jossam1 = astian massa grammoina,m2 = astian ja näytteen massa grammoina ennen kuivausta,m3 = astian ja näytteen massa grammoina kuivauksen jälkeen.6.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa 100 g:aa näytettä kohti olla suurempi kuin 100 mg.MENETELMÄ 5 RAJAKOE SALISYYLIHAPON MÄÄRITTÄMISEKSI ETYYLI-p-HYDROKSIBENTSOAATISTA (E 214), ETYYLI-p-HYDROKSIBENTSOAATIN NATRIUMSUOLASTA (E 215), PROPYYLI-p-HYDROKSIBENTSOAATISTA (E 216), PROPYYLI-p-HYDROKSIBENTSOAATIN NATRIUMSUOLASTA (E 217), METYYLI-p-HYDROKSIBENTSOAATISTA (E 218) JA METYYLI-p-HYDROKSIBENTSOAATIN NATRIUMSUOLASTA (E 219)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä osoitetaan salisyylihappo etyyli-p-hydroksibentsoaatista (E 214), propyyli-p-hydroksibentsoaatista (E 216) ja metyyli-p-hydroksibentsoaatista (E 218) sekä niiden natriumsuoloista (E 215, E 217 ja E 219).2. MääritelmäSalisyylihapon rajakoepitoisuuden osoittaminen: rajakoetulos kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaateAmmoniumrauta(III)sulfaatin reaktiossa näyteliuoksen kanssa muodostuu violetti väri. Sen voimakkuutta verrataan väriin, joka muodostuu käyttämällä vertailuliuosta.4. Reagenssit4.1 Ammoniumrauta(III)sulfaattiliuos, 0,2 % m/v. Valmistetaan liuottamalla 0,2 g ammoniumrauta(III)sulfaatin dodekahydraattia 50 ml:aan vettä, lisätään 10 ml 10 % v/v typpihappoa ja laimennetaan 100 ml:n tilavuuteen saakka lisäämällä vettä.4.2 Etanoli, 95 % v/v.4.3 Salisyylihappoliuos, 0,1 g/l.4.4 Rikkihappo, 1 mol/l.5. Laitteet5.1 Nessler-putket, mitta-asteikko 50 ml:aan, kokonaistilavuus noin 60 ml.6. Menettely6.1 Etyyli-, propyyli- ja metyyli-p-hydroksibentsoaattinäytteet6.1.1 Punnitaan 1 mg:n tarkkuudella 0,1 g näytettä, ja liuotetaan se 10 ml:aan 95 % v/v etanolia (4.2). Liuos siirretään mitta-asteikolla varustettuun Nessler-putkeen (5.1) ja laimennetaan 50 ml:n tilavuuteen saakka lisäämällä vettä. Sekoitetaan ja lisätään sekoittaen 1 ml ammoniumrauta(III)sulfaattiliuosta (4.1). Annetaan seistä yhden minuutin ajan.6.1.2 Valmistetaan samanaikaisesti vertailuliuos kohdan 6.1.1 mukaisesti, käyttäen 1 ml salisyylihappoliuosta (4.3) 0,1 g:n näytteen sijasta.6.1.3 Verrataan näyteliuoksen väriä vertailuliuoksen väriin.6.2 Metyyli-, etyyli- ja propyyli-p-hydroksibentsoaattien natriumsuolojen näytteet6.2.1 Toistetaan kohdan 6.1.1 mukaisesti siten, että liuoksen pH säädetään 5:ksi 1 mol/l rikkihapolla (4.4) ennen laimentamista 50 ml:ksi.6.2.2 Toistetaan kohdan 6.1.2 mukaisesti.6.2.3 Toistetaan kohdan 6.1.3 mukaisesti.7. Tulosten ilmoittaminen7.1 Rajakokeen lukeminenJos näyteliuosputkessa esiintyvä punavioletti väri on voimakkaampi kuin vertailuliuoksen, testi on positiivinen, ja näytteessä on enemmän kuin 0,1 % salisyylihappoa.7.2 HerkkyysKokeen osoittamisraja on 30 mg salisyylihappoa 100 g:aa näytettä kohti.7.3 HuomautuksiaSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden rajakokeen tuloksien tulee olla yhtäläisiä.MENETELMÄ 6 VAPAAN ETIKKAHAPON MÄÄRITYS NATRIUMDIASETAATISTA (E 262)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään etikkahappo natriumdiasetaatista (E 262).2. MääritelmäEtikkahappopitoisuus: etikkahappopitoisuus kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaateEtikkahapon suora titraus näytteestä käyttäen standardoitua natriumhydroksidiliuosta ja fenoliftaleiini-indikaattoria.4. Reagenssit4.1 Fenoliftaleiiniliuos 1 % (m/v) etanolissa.4.2 Natriumhydroksidi, 1 mol/l.5. Laitteet5.1 Analyysivaaka.6. MenettelyPunnitse 1 mg:n tarkkuudella noin 3 g testinäytettä ja liuota se noin 50 ml:aan vettä. Lisää kaksi tai kolme pisaraa fenoliftaleiini-indikaattoriliuosta (4.1) ja titraa 1 mol/l natriumhydroksidilla (4.2), kunnes liuokseen jää punertava sävy viideksi sekunniksi.7. Tulosten ilmoittaminen7.1 Kaava ja laskeminenEtikkahappopitoisuus painoprosentteina näytteen massaa kohti saadaan kaavasta:>NUM>(6,005 × V × c)>DEN>m0jossaV = natriumhydroksidin (4.2) kulutus millilitroinac = natriumhydroksidiliuoksen pitoisuus mol/lm0 = punnitun näytteen massa grammoina7.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa 100 g:aa näytettä kohti olla suurempi kuin 500 mg.8. HuomautusTitrattaessa 3 g:n näyte, joka sisältää 40 % etikkahappoa, kuluu 20 ml 1 mol/l natriumhydroksidia.MENETELMÄ 7 NATRIUMASETAATIN MÄÄRITYS NATRIUMDIASETAATISTA (E 262)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään natriumasetaattina natriumasetaatti ja vesi natriumdiasetaatista (E 262).2. MääritelmäNatriumasetaattipitoisuus: natriumasetaatti- ja vesipitoisuus natriumasetaatiksi laskettuna kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaateNäyte liuotetaan vedettömään etikkahappoon ennen titrausta vakioidulla perkloorihapolla, jossa käytetään kristalliviolettia indikaattorina.4. Reagenssit4.1 Vedetön etikkahappo, tiheys (20 °C) = 1,049 g/ml ja tarkoitettu vedettömiin titrauksiin.4.2 Kristallivioletti, CI No 42555 indikaattoriliuos, 0,2 % (m/v) vedettömässä etikkahapossa.4.3 Kaliumvetyftalaatti, C8H5KO4.4.4 Etikkahappoanhydridi, (CH3CO)2O.4.5 Perkloorihappo, 0,1 mol/l etikkahapossa. Liuos on valmistettava ja vakioitava seuraavasti:Punnitaan P g perkloorihappoliuosta 1 000 ml:n lasitulpalliseen mittapulloon. P:n määrä lasketaan kaavasta:P = >NUM>1 004,6>DEN>mjossam = perkloorihapon pitoisuus (prosentteina m/m) määritettynä alkalimetrisella titrauksella (70-72 % m/m happo on sopivinta).Lisätään noin 100 ml vedetöntä etikkahappoa ja sen jälkeen pieninä erinä, liuosta koko ajan sekoittaen ja jäähdyttäen tietty määrä, Q g, etikkahappoanhydridiä. Q:n määrä voidaan laskea kaavasta:Q = >NUM>(567 × P) - 5695>DEN>ajossaP = punnittu määrä perkloorihappoa,a = etikkahappoanhydridin pitoisuus prosentteina (m/m).Pullo suljetaan, ja liuoksen annetaan seistä 24 tuntia pimeässä. Lisätään vedetöntä etikkahappoa 1 000 ml:ksi. Tällä tavalla valmistettu liuos on käytännöllisesti katsoen vedetön. Määritetään liuoksen pitoisuus käyttäen kaliumvetyftalaattia:Punnitaan 0,1 mg:n tarkkuudella noin 0,2 g kaliumvetyftalaattia, jota on aikaisemmin kuivattu 110 °C:ssa kaksi tuntia, ja liuotetaan se varovasti lämmittäen 25 ml:aan vedetöntä etikkahappoa titrauspullossa. Jäähdytetään, lisätään kaksi pisaraa 0,2 % (m/m) kristalliviolettiliuosta (4.2) vedettömässä etikkahapossa ja titrataan perkloorihappoliuoksella, kunnes indikaattorin väri muuttuu haalean vihreäksi. Tehdään sokeakoetitraus käyttäen samoja liuotinmääriä ja vähennetään sokeakoearvo määrityksessä saadusta arvosta. 20,42 mg kaliumvetyftalaattia vastaa 1 ml 0,1 mol/l perkloorihappoa.5. Laitteet5.1 Analyysivaaka.6. MenettelyPunnitaan 0,5 mg:n tarkkuudella noin 0,2 g näytettä, ja liuotetaan se 50 ml:aan vedetöntä etikkahappoa (4.1). Lisätään muutama pisara kristallivioletti-indikaattoriliuosta (4.2) ja titrataan haalean vihreään päätepisteeseen käyttäen vakioitua 0,1 mol/l perkloorihappoa (4.5).7. Tulosten ilmoittaminen7.1 Kaava ja laskeminenKohdassa 2 (Määritelmä) määritelty natriumasetaattipitoisuus painoprosentteina näytteen massaa kohti saadaan kaavasta:>NUM>8,023 × V × c>DEN>m0jossaV = perkloorihappoliuoksen (4.5) kulutus millilitroina,c = perkloorihappoliuoksen (4.5) molaarisuus,m0 = punnitun näytteen massa grammoina.7.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa 100 g:aa näytettä kohti olla suurempi kuin 1,5 g.8. HuomautusTässä menetelmässä käytettävät reagenssit ovat myrkyllisiä ja räjähtäviä ja vaativat varovaista käsittelyä.MENETELMÄ 8 RAJAKOE ALDEHYDIEN MÄÄRITTÄMISEKSI SORBIINIHAPOSTA (E 200), NATRIUM-, KALIUM- JA KALSIUMSORBAATEISTA (E 201, E 202, E 203) JA PROPIONIHAPOSTA (E 280)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä voidaan osoittaa aldehydeja formaldehydina:- sorbiinihaposta (E 200);- natrium-, kalium- ja kalsiumsorbaateista (E 201, E 202, E 203);- propionihaposta (E 280).2. MääritelmäAldehydien rajakoepitoisuuden osoittaminen: rajakokeen tulos kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaateKoeliuoksen aldehydit ja vertailuliuoksen formaldehydi reagoivat Schiff'in reagenssin kanssa muodostaen punaisia komplekseja, joiden värien voimakkuutta vertaillaan.4. Reagenssit4.1 Formaldehydistandardiliuos (0,01 mg/ml): valmistetaan laimentamalla väkevää formaldehydiliuosta (400 mg/ml).4.2 Schiff'in reagenssi.5. Menettely5.1 Punnitaan 1 mg:n tarkkuudella noin 1 g näytettä, lisätään 100 ml vettä ja ravistellaan. Suodatetaan liuos tarvittaessa, ja 1 ml suodosta tai näyteliuosta käsitellään 1 ml:lla Schiff'in reagenssia (4.2). Käsitellään samanaikaisesti 1 ml formaldehydistandardiliuosta (4.1) 1 ml:lla Schiff'in reagenssia (4.2).5.2 Näyteliuoksen väriä verrataan formaldehydistandardiliuoksen väriin.6. Tulosten ilmoittaminen6.1 Rajakokeen lukeminenJos näyteliuoksessa esiintyvä punainen väri on voimakkaampi kuin formaldehydistandardiliuoksella saatu väri, on koe positiivinen, ja näytteessä on enemmän kuin 0,1 % aldehydeja formaldehydiksi laskettuna.6.2 HerkkyysKokeen osoittamisraja on 30 mg formaldehydia 100 g:aa näytettä kohti.6.3 HuomautuksiaSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden rajakokeen tuloksien tulee olla yhtäläisiä.MENETELMÄ 9 PEROKSIDILUVUN MÄÄRITYS LESITIINEISTÄ (E 322)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään lesitiinien (E 322) peroksidiluku.2. MääritelmäLesitiinien peroksidiluku: kuvatulla menetelmällä saatu tulos.3. PeriaateLesitiinien peroksidit hapettavat kaliumjodidia jodiksi, joka määritetään titrimetrisesti natriumtiosulfaatti-liuoksella.4. Reagenssit4.1 Vedetön etikkahappo.4.2 Kloroformi.4.3 Kaliumjodidi.4.4 Natriumtiosulfaatti, 0,1 mol/l tai 0,01 mol/l.4.5 Tärkkelysliuos (noin 1 % m/v).5. Laitteet5.1 Analyysivaaka.5.2 Kuvassa esitetty laite, joka koostuu seuraavista osista:5.2.1 pyörökolvi, 100 ml;5.2.2 palautusjäähdyttäjä;5.2.3 hioksellinen lasiputki, pituus: 250 mm, sisähalkaisija 22 mm.5.2.4 pienoisdekantterilasi, jonka ulkomitat ovat: läpimitta 20 mm, korkeus 35-50 mm.6. Menettely6.1 Laitetaan 10 ml vedetöntä etikkahappoa (4.1) ja 10 ml kloroformia (4.2) 100 ml:n kolviin (5.2.1). Asetetaan lasiputki (5.2.3) ja palautusjäähdyttäjä (5.2.2) paikoilleen ja keitetään seosta hiljalleen kaksi minuuttia liuenneen ilman poistamiseksi. Liuotetaan 1 g kaliumjodidia (4.3) 1,3 ml:aan vettä ja lisätään tämä liuos kolvissa (5.2.1) olevaan seokseen varmistaen, ettei kiehuminen keskeydy.Jos tässä vaiheessa syntyy keltainen väri, on määritys keskeytettävä ja uusittava käyttäen uusia reagensseja.6.2 Punnitaan 1 mg:n tarkkuudella noin 1 g näytettä ja, kun kohdan 6.1 liuos on kiehunut vielä kaksi minuuttia, lisätään punnittu näyte kolvin (5.2.1) seokseen edelleen varmistaen, että kiehuminen on jatkuvaa. Tästä syystä näyte on pidettävä pienoisdekantterilasissa (5.2.4), jota voidaan laskea lasiputken (5.2.3) läpi käyttäen lasisauvaa, jonka kärki on taivutettu kuvan mukaisesti. Jäähdyttäjä (5.2.2) voidaan poistaa lyhyeksi ajaksi. Jatketaan keittämistä kolmesta neljään minuuttia. Katkaistaan lämmitys ja poistetaan välittömästi jäähdyttäjä (5.2.2). Lisätään nopeasti 50 ml vettä lasiputken (5.2.3) kautta. Poistetaan lasiputki (5.2.3) ja jäähdytetään kolvia (5.2.1) huoneenlämpötilaan juoksevan veden alla. Titrataan natriumtiosulfaatilla (0,1 mol/l tai 0,01 mol/l) (4.4), kunnes vesikerros tulee vaalean keltaiseksi. Lisätään 1 ml tärkkelysliuosta (4.5) ja jatketaan titrausta, kunnes sininen väri häviää. Ravistellaan kolvia (5.2.1) hyvin titrauksen aikana sen varmistamiseksi, että jodi uuttautuu täydellisesti orgaanisesta kerroksesta.6.3 Tehdään sokeakoe kohtien 6.1 ja 6.2 mukaisesti ilman näytettä.7. Tulosten ilmoittaminen7.1 Kaava ja laskeminenNäytteen peroksidiluku milliekvivalentteina kilogrammaa kohti saadaan kaavasta:>NUM>1 000 × a × (V1 - V2)>DEN>m0jossaV1 = näytteen titrauksessa (6.2) kulunut tilavuus tiosulfaattia millilitroina,V2 = sokeakokeen titrauksessa (6.2) kulunut tilavuus tiosulfaattia, millilitroina,a = natriumtiosulfaattiliuoksen (4.4) pitoisuus mol/l,m0 = punnitun näytteen massa grammoina.7.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa peroksidilukuna milliekvivalentteina kilogrammaa näytettä kohti ilmaistuna olla suurempi kuin 0,5.8. Huomautuksia8.1 Natriumtiosulfaatin pitoisuuden valinta riippuu titrauksen odotusarvosta. Toistetaan määritys käyttäen 0,01 mol/l natriumtiosulfaattia, jos kulutus on pienempi kuin 0,5 ml 0,1 mol/l natriumtiosulfaattia.8.2 Määritystä ei tule suorittaa kirkkaassa valaistuksessa.>VIITTAUS KAAVIOON>MENETELMÄ 10 TOLUEENIIN LIUKENEMATTOMIEN AINEIDEN MÄÄRITYS LESITIINEISTÄ (E 322)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään tolueeniin liukenemattomat aineet lesitiineistä (E 322).2. MääritelmäTolueeniin liukenemattomien aineiden määrä: tolueeniin liukenemattomien aineiden määrä kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaateNäyte liuotetaan tolueeniin. Liuos suodatetaan, ja jäännös kuivataan ja punnitaan.4. Reagenssit4.1 Tolueeni.5. Laitteet5.1 Lasisintteri, tilavuus 30 ml, G 3 tai vastaava huokoisuus.5.2. Sähköllä lämmitettävä, termostaatilla varustettu uuni, 103 ± 2 °C:ssa.5.3 Vesihaude, lämpötila alle 60 °C.5.4 Eksikkaattori, joka sisältää vasta aktivoitua silikageeliä tai vastaavaa kuivausainetta sekä vesipitoisuusindikaattorin.5.5 Erlenmeyerpullo, 500 ml.5.6 Vakuumipumppu.5.7 Analyysivaaka.6. Menettely6.1 Kuivataan 30 ml:n lasisintteri (5.1) uunissa 103 ± 2 °C:ssa (5.2). Siirretään sintteri eksikkaattoriin (5.4), annetaan jäähtyä ja punnitaan sintteri.6.2 Sekoitetaan lesitiininäyte huolellisesti, tarvittaessa vesihauteessa (5.3) lämmittämisen jälkeen. Punnitaan 1 mg:n tarkkuudella noin 10 g näytettä erlenmeyerpulloon (5.5). Lisätään 100 ml tolueenia (4.1) ja pyöritetään seosta, kunnes lesitiini on liuennut. Suodatetaan liuos sintterin (5.1) läpi. Pestään erlenmeyerpullo (5.5) 25 ml:lla tolueenia (4.1) ja kaadetaan pesuliuos sintterin (5.1) läpi. Toistetaan 25 ml:lla tolueenia (5.1). Poistetaan ylimääräinen tolueeni sintteristä (5.1) imulla.6.3 Kuivataan sintteri (5.1) uunissa (5.2) 103 ± 2 °C:ssa kaksi tuntia. Sintteri siirretään eksikkaattoriin (5.4) ja annetaan jäähtyä. Punnitaan sintteri jäännöksineen jäähtymisen jälkeen.6.4 Toistetaan kohta 6.3, kunnes kahden peräkkäisen punnituksen ero on pienempi kuin 0,5 mg.Jos massa vaihtelee, käytetään laskuissa pienintä havaittua massaa.7. Tulosten ilmoittaminen7.1 Kaava ja laskeminenTolueeniin liukenemattomien aineiden määrä saadaan kaavasta:>NUM>100 (m2 - m1)>DEN>m0jossam1 = tyhjän sintterin (6.1) massa grammoina,m2 = sintterin ja jäännöksen (6.4) massa grammoina,m0 = punnitun näytteen massa grammoina.7.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa 100 g:aa näytettä kohti olla suurempi kuin 30 mg.MENETELMÄ 11 RAJAKOE PELKISTÄVIEN YHDISTEIDEN MÄÄRITTÄMISEKSI NATRIUM-, KALIUM- JA KALSIUMLAKTAATEISTA (E 325, E 326, E 327)1. Tarkoitus ja soveltamisalaKokeella osoitetaan kvalitatiivisesti pelkistävät yhdisteet- natriumlaktaateista (E 325);- kaliumlaktaateista (E 326);- kalsiumlaktaateista (E 327).2. MääritelmäPelkistävien yhdisteiden rajakoepitoisuuden osoittaminen: rajakoetulos kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaatePelkistiminä toimivat yhdisteet pelkistävät Fehling'in liuosta. Tällaiset yhdisteet ovat tavallisesti pelkistäviä sokereita.4. Reagenssit4.1 Fehling'in liuos A: 6,93 g kuparisulfaatin pentahydraattia liuotetaan veteen, ja liuos laimennetaan 100 ml:ksi vedellä.4.2 Fehling'in liuos B: 34,6 g kaliumnatriumtartraattia ja 10 g natriumhydroksidia liuotetaan veteen, ja liuos laimennetaan 100 ml:ksi vedellä.5. MenettelyPunnitaan 1 mg:n tarkkuudella 1 g näytettä, ja liuotetaan se 10 ml:aan lämmintä vettä. Lisätään 2 ml Fehling'in liuosta A (4.1) ja 2 ml Fehling'in liuosta B (4.2) ja keitetään seosta yhden minuutin ajan ja tarkkaillaan liuosta värinmuutoksen havaitsemiseksi. Kalsiumsulfaatin saostuma, jota toisinaan muodostuu, ei haittaa määritystä.6. Tulosten ilmoittaminen6.1 Rajakokeen lukeminenJos keittämisen (5) jälkeen tapahtuu värinmuutos, on koe positiivinen osoittaen pelkistävien yhdisteiden läsnäoloa.6.2 HerkkyysKokeen osoittamisraja reaktiivisille pelkistäville yhdisteille on 100 mg glukoosia 100 g:aa näytettä kohti.6.3 Huomautuksia6.3.1 Samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa ja saman suorittajan toimesta saatujen kahden rajakokeen tuloksien tulee olla yhtäläisiä.6.3.2 Fehling'in liuokset reagoivat kokonaan, jos näyte sisältää 2 % glukoosia.MENETELMÄ 12 HAIHTUVIEN HAPPOJEN MÄÄRITYS ORTOFOSFORIHAPOISTA (E 338)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään haihtuvat hapot etikkahappona ilmaistuna ortofosforihaposta (E 338).2. MääritelmäHaihtuvien happojen pitoisuus: haihtuvien happojen pitoisuus etikkahappona ilmaistuna kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaateNäytteeseen lisätään vettä, ja liuos tislataan. Tisle titrataan vakioidulla natriumhydroksidilla, ja happamuus lasketaan ja ilmaistaan etikkahappona.4. Reagenssit4.1 Fenoliftaleiini, 1 % (m/v) etanoliliuos.4.2 Natriumhydroksidi, 0,01 mol/l.5. Laitteisto5.1 Tislauslaitteisto, jossa sprayloukko.6. MenettelyPunnitaan 50 mg:n tarkkuudella noin 60 g näytettä, ja asetetaan punnittu näyte ja 75 ml vasta keitettyä jäähtynyttä vettä tislauspulloon, jossa on sprayloukko (5.1). Sekoitetaan ja tislataan noin 50 ml.Titrataan tisle vakioidulla 0,01 mol/l natriumhydroksidilla (4.2) käyttäen fenoliftaleiinia (4.1) indikaattorina. Jatketaan titrausta, kunnes ensimmäinen punainen sävy pysyy liuoksessa 10 sekuntia.7. Tulosten ilmoittaminen7.1 Kaava ja laskeminenHaihtuvien happojen pitoisuus, ilmaistuna milligrammoina etikkahappoa kilogrammaa kohti, saadaan kaavasta:>NUM>600 × V>DEN>m0jossaV = neutraloimiseen kulunut tilavuus 0,01 mol/l natriumhydroksidiliuosta millilitroina,m0 = punnitun näytteen massa grammoina.7.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa 100 g:aa näytettä kohti olla suurempi kuin 1 mg.MENETELMÄ 13 RAJAKOE NITRAATIN MÄÄRITTÄMISEKSI ORTOFOSFORIHAPOSTA (E 338)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä osoitetaan nitraatit ortofosforihaposta (E 338).2. MääritelmäNitraatin rajakoepitoisuuden osoittaminen: kuvatulla menetelmällä saatu rajakoetulos.3. PeriaateNäytettä lisätään liuokseen, jossa on indigokarmiinia väkevässä rikkihapossa. Hapettavat aineet, nitraatti mukaan lukien, hävittävät sinisen värin.4. Reagenssit4.1 Indigokarmiiniliuos, 0,18 % (m/v): liuota 0,18 g natriumindigotiinidisulfonaattia veteen ja laimenna 100 ml:ksi vedellä.4.2 Natriumkloridiliuos, 0,05 % (m/v).4.3 Väkevä rikkihappo (tiheys, 20 °C = 1,84 g/ml).5. MenettelyMitataan 2 ml näytettä ja laimennetaan 10 ml:ksi natriumkloridiliuoksella (4.2). Lisätään 0,1 ml indigokarmiiniliuosta (4.1) ja sen jälkeen hitaasti ja liuosta jäähdyttäen 10 ml väkevää rikkihappoa (4.3). Tarkkaillaan, säilyykö liuoksen sininen väri viiden minuutin ajan.6. Tulosten ilmoittaminen6.1 Rajakokeen lukeminenJos sininen väri häviää liuoksesta viidessä minuutissa, on koe positiivinen, ja hapettavien yhdisteiden pitoisuus, natriumnitraattina ilmaistuna, on suurempi kuin 5 mg/kg.6.2 Huomautuksia6.2.1 Tehdään sokeakoe.6.2.2 Saman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden rajakokeen tuloksien tulee olla yhtäläisiä.6.2.3 Indigokarmiiniliuos ei saa olla kahta kuukautta vanhempi.6.2.4 Jos koetulos on positiivinen, näyte saattaa sisältää nitraatteja ja muita hapettavia yhdisteitä, ja koe on uusittava käyttäen menetelmää ISO 3709:1976 "Phosphoric acid for industrial use (including foodstuffs) -determination of oxides of nitrogen content - 3,4-xylenol spectrophotometric method" (Fosforihappo teolliseen käyttöön (elintarvikkeet mukaan lukien) - typen oksidien määritys - spektrofotometrinen menetelmä 3,4-ksylenolilla).MENETELMÄ 14 VETEEN LIUKENEMATTOMIEN AINEIDEN MÄÄRITYS MONO-, DI- JA TRINATRIUMORTOFOSFAATEISTA SEKÄ MONO-, DI- JA TRIKALIUMORTOFOSFAATEISTA (E 339 i, E 339 ii, E 339 iii, E 340 i, E 340 ii, E 340 iii)1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmällä määritetään veteen liukenemattomat aineet- mononatriumortofosfaatista (E 339 i);- dinatriumortofosfaatista (E 339 ii);- trinatriumortofosfaatista (E 339 iii);- monokaliumortofosfaatista (E 340 ii);- dikaliumortofosfaatista (E 340 ii);- trikaliumortofosfaatista (E 340 iii).2. MääritelmäVeteen liukenematon aine: veteen liukenemattoman aineen pitoisuus kuvatulla menetelmällä määritettynä.3. PeriaateNäyte liuotetaan veteen, ja liuos suodatetaan sopivan posliinisintterin läpi. Jäännöksen pesun ja kuivauksen jälkeen jäännös punnitaan ja lasketaan veteen liukenemattomana aineena.4. Laitteisto4.1 Posliinisintteri, G 3 tai vastaava huokoisuus.4.2 Eksikkaattori, jossa on vasta aktivoitua silikageeliä ja vesipitoisuusindikaattori, tai vastaavaa kuivausainetta.4.3 Termostaatilla ohjattava uuni lämpötilassa 103 ± 2 °C.4.4 Dekantterilasi, polypropyleenia, 400 ml.4.5 Kiehuva vesihaude.5. MenettelyPunnitaan 10 mg:n tarkkuudella noin 10 g fosfaattinäytettä, ja liuotetaan se 100 ml:aan kuumaa vettä saattamalla polypropyleenidekantterilasissa (4.4) kiehumispisteeseen ja pitämällä kiehuvalla vesihauteella (4.5) 15 minuuttia. Suodatetaan liuos puhdistetun, kuivatun ja punnitun sintterin (4.1) läpi. Pestään liukenematon jäännös kuumalla vedellä. Asetetaan sintteri jäännöksineen uuniin (4.3) kuivumaan lämpötilassa 103 ± 2°C kahdeksi tunniksi.Asetetaan sintteri eksikkaattoriin, annetaan jäähtyä, ja punnitaan sintteri.Toistetaan kuivaus-, jäähdytys- ja punnitustoimenpiteet, kunnes kahden peräkkäisen punnituksen ero on pienempi kuin 0,5 mg. Jos massan lisääntymistä esiintyy, käytetään laskuissa pienintä havaittua massaa.6. Tulosten ilmoittaminen6.1. Kaava ja laskeminenVeteen liukenemattomien aineiden määrä saadaan kaavasta:>NUM>m1>DEN>m0 × 100jossam1 = jäännöksen massa grammoina kuivauksen jälkeen,m0 = punnitun näytteen massa grammoina.6.2 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa 100 g:aa näytettä kohti olla suurempi kuin 10 mg.MENETELMÄ 15 pH:N MÄÄRITYS ELINTARVIKELISÄAINEISTA1. Tarkoitus ja soveltamisalaMenetelmässä on yleisohje pH:n määrittämiseksi elintarvikelisäaineista.2. MääritelmäElintarvikelisäaineen pH: kuvatulla menetelmällä määritetty pH-arvo.3. PeriaatepH-arvo määritetään vesiliuoksesta, johon näyte on liuotettu tai lietetty tavalliseen tapaan, käyttäen lasielektrodia, vertailuelektrodia ja pH-mittaria.4. Reagenssit4.1 Kalibroidaan laite käyttäen seuraavia puskuriliuoksia:4.1.1 Puskuriliuos pH 6,88 20 °C:ssa, jossa on yhtä suuret tilavuudet 0,05 mol/l kaliumdivetyfosfaattia (KH2PO4) ja 0,05 mol/l dinatriumortofosfaattidihydraattia (Na2HPO4; 2H2O).4.1.2 Puskuriliuos pH 4 20 °C:ssa, jossa on 0,05 mol/l kaliumvetyftalaattia (C8H5KO4).4.1.3 Puskuriliuos pH 9,22 20 °C:ssa, jossa on 0,05 mol/l natriumboraattia (Na2B4O7; 10 H2O).4.2 Kyllästetty tai 3 mol/l kaliumkloridiliuos, tai muu sopiva elektrodin toimittajan määräämä liuos vertailuelektrodin täyttämiseksi.4.3 Tislattu vesi, hiilidioksidivapaa, pH 5:n ja 6:n välillä.5. Laitteisto5.1 pH-mittari, tarkkuus 0,01 pH-yksikköä.5.2 Elektrodit, joko yhdistetty lasielektrodi tai erilliset lasi- ja vertailuelektrodit, sekä niihin sopivat pidikkeet.5.3 Lämmitettävä magneettisekoittaja.5.4 Lämpömittari, kalibroitu alueella 0-100 °C.6. Menettely6.1 pH-mittarin vakioiminenLasielektrodit on kalibroitava valmistajan ohjeiden mukaisesti. Lasielektrodien lukemat on säännöllisesti tarkistettava vertaamalla tunnetun pH-arvon omaaviin puskuriliuoksiin.Elektrodit on pestävä vedellä ja varovasti pyyhittävä pehmeällä paperilla tai huuhdeltava vedellä ja sen jälkeen kahdesti näyte- tai standardiliuoksella ennen niiden upottamista seuraavaan käytettävään näyte- tai standardiliuokseen.Jos mitattavan näytteen pH on hapan, on pH-lukeman tarkistamiseksi käytettävä puskuriliuoksia, joiden pH-arvo on 4 (4.1.2) ja 6,88 (4.1.1). Jos mitattavan näytteen pH on emäksinen, on pH-lukeman tarkistamiseksi käytettävä puskuriliuoksia, joiden pH-arvo on 9,22 (4.1.3) ja 6,88 (4.1.1).6.2 Koeliuoksen mittaaminenKäytettävän liuoksen pitoisuuden tai liuoksen valmistusmenetelmän on oltava elintarvikeaineita koskevien yhteisön säännösten mukaisia.Valmistetaan koeliuos ohjeiden mukaisesti ja käyttäen tislattua vettä (4.3), lämpötila säädetään 20 oC sekoittamisen ajaksi. Sekoittaminen keskeytetään ja lasielektrodit (5.2) pannaan liuokseen. Kahden minuutin kuluttua luetaan pH-arvo pH-mittarista (5.1).7. Tulosten ilmoittaminen7.1 ToistettavuusSaman analyysin suorittajan samasta näytteestä, samanaikaisesti tai peräkkäin, samoissa olosuhteissa saamien kahden määritystuloksen ero ei saa olla suurempi kuin 0,05 pH-yksikköä.8. HuomautuksiaTämä menetelmä soveltuu yksinomaan pH-arvojen määrittelemiseen elintarvikelisäaineita koskevien yhteisön direktiivien mukaisesti, joiden mukaan lisäaineiden on oltava liuoksina tai veteen liuenneina.>VIITTAUS KAAVIOON>>VIITTAUS KAAVIOON>


Avis juridique important

|

31979L0641

Komission direktiivi 79/641/ETY, annettu 27 päivänä kesäkuuta 1979, rehukasvien, viljakasvien, öljy- ja kuitukasvien sekä vihannesten siementen pitämisestä kaupan annettujen neuvoston direktiivien 66/401/ETY, 66/402/ETY, 69/208/ETY ja 70/458/ETY muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 183 , 19/07/1979 s. 0013 - 0016 Kreikank. erityispainos: Luku 03 Nide 25 s. 0230  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 16 s. 0163  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 16 s. 0163  Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 11 s. 0032  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 11 s. 0032

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 27 päivänä kesäkuuta 1979,rehukasvien, viljakasvien, öljy- ja kuitukasvien sekä vihannesten siementen pitämisestä kaupan annettujen neuvoston direktiivien 66/401/ETY, 66/402/ETY, 69/208/ETY ja 70/458/ETY muuttamisesta (79/641/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon rehukasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annetun neuvoston direktiivin 66/401/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 78/1020/ETY(), ja erityisesti sen 2 artiklan 1 a kohdan ja 21 a artiklan,ottaa huomioon viljakasvien siementen pitämisestä kaupan 14 päivänä kesäkuuta 1966 annetun neuvoston direktiivin 66/402/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 78/1020/ETY, ja erityisesti sen 2 artiklan 1 a kohdan ja 21 a artiklan,ottaa huomioon öljy- ja kuitukasvien siementen pitämisestä kaupan 30 päivänä kesäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/208/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 78/1020/ETY, ja erityisesti sen 2 artiklan 1 a kohdan ja 40 a artiklan,ottaa huomioon vihannesten siementen pitämisestä kaupan 29 päivänä syyskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/458/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 78/692/ETY(), ja erityisesti sen 2 artiklan 1 a kohdan ja 40 a artiklan,sekä katsoo, ettätieteellisen tietämyksen kehityksen perusteella useat siementen pitämisestä kaupan annetuissa direktiiveissä käytetyt kasvien nimet ovat osoittautuneet virheellisiksi tai luotettavuudeltaan kyseenalaisiksi,nämä nimet olisi muutettava vastaamaan tavanomaisesti hyväksyttyjä kansainvälisiä nimiä,rehukasvien, viljakasvien, öljy- ja kuitukasvien sekä vihannesten siementen pitämisestä kaupan annettuja direktiivejä 66/401/ETY, 66/402/ETY, 69/208/ETY ja 70/458/ETY olisi sen vuoksi muutettava,tietyissä edellä mainittujen direktiivien säännöksissä sekä viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta 29 päivänä syyskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/457/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 78/55/ETY(), säännöksissä käytetään käsitettä laji, jolla määritetään säännösten soveltamisala; tällä direktiivillä nimistöön tehtävät muutokset eivät saa vaikuttaa niiden säännösten tulkintaan, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Muutetaan rehukasvien siementen pitämisestä kaupan annettua neuvoston direktiiviä 66/401/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdan a alakohdassa lajinimet:Agrostis canina L. ssp. canina Hwd.  P Luhtarölli,Arrhenatherum elatius (L.) J. et C. Presl.  P Heinäkaura,Phleum bertolinii DC  P Ketotähkiö,Trisentum flavescens (L.) Pal. Beauv.  P Keltakauraseuraavilla nimillä:Agrostis canina L.  P Luhtarölli,Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex J. et K. Presl.  P Heinäkaura,Phleum bertolonii DC  P Ketotähkiö,Trisentum flavescens (L.) Beauv.  P Keltakaura.2. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdan b alakohdassa lajinimet:Medicago varia Martyn  P Mailanen,Onobrychis sativa Lam.  P Esparsetti,Pisum arvense L.  P Peltoherne,Trigonella foenumgraecum L.  P Sarviapilaseuraavilla nimillä:Medicago x varia Martyn  P Mailanen,Onobrychis viciifolia Scop.  P Esparsetti,Pisum sativum L. (partim)  P Herne,Trigonella foenum-graecum L.  P Sarviapila.3. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdan b alakohdassa lajinimet:Vicia faba L. ssp. faba var. equina Pers.  P Härkäpapu,Vicia faba L. var. minor (Peterm.) Bull  P Härkäpapuseuraavilla nimillä:Vicia faba L. (partim)  P Härkäpapu.4. Korvataan 3 artiklan 1 kohdassa lajinimet:Medigaco varia Martyn,Pisum arvense L.seuraavilla nimillä:Medigaco x varia Martyn,Pisum sativum L.5. Korvataan liitteessä I olevassa 2 kohdassa, liitteessä I olevassa 4 kohdassa, liitteessä II olevan I jakson 1 kohdassa ja liitteessä II olevan II jakson 1 kohdassa lajinimi:Pisum arvenseseuraavalla nimellä:Pisum sativum.6. Korvataan liitteessä II olevan I jakson 2 kohdan A alakohdassa, liitteessä II olevan II jakson 2 kohdan A alakohdassa ja liitteessä III lajinimet:Agrostis canina ssp. canina,Medicago varia,Onobrychis sativa,Pisum arvenseseuraavilla nimillä:Agrostis canina,Medicago x varia,Onobrychis viciifolia,Pisum sativum.7. Korvataan liitteessä II olevan I jakson 2 kohdan A alakohdassa, liitteessä II olevan II jakson 2 kohdan A alakohdassa ja liitteessä III lajinimet:Vicia faba ssp. var. equina,Vicia faba var. minorseuraavilla nimillä:Vicia faba.8. Korvataan liitteessä II olevan I jakson 2 kohdan B alakohdan e alakohdassa lajinimet:Pisum arvense,Vicia faba spp.seuraavilla nimillä:Pisum sativum,Vicia faba.2 artikla Muutetaan viljakasvien siementen pitämisestä kaupan annettua neuvoston direktiiviä 66/402/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdassa kaksi lajinimeä:Hordeum distichum L.  P Kaksitahoinen ohra,Hordeum polystichum L.  P 6-tahoinen ohraseuraavalla nimellä:Hordeum vulgare L.  P Ohra.2. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdassa lajinimet:Triticum aestivum L.  P Vehnä,Triticum durum L.  P Kovavehnäseuraavilla nimillä:Triticum aestivum L. emend. Fiori et Paol.  P Vehnä,Triticum durum Desf. - Kovavehnä.3. Korvataan liitteessä I olevan 5 kohdan B alakohdan a alakohdassa, liitteessä II olevan 1 kohdan A alakohdassa, liitteessä II olevan 1 kohdan A alakohdassa ja liitteessä III lajinimet:Hordeum distichum,Hordeum polystichumseuraavalla nimellä:Hordeum vulgare.3 artikla Muutetaan öljy- ja kuitukasvien pitämisestä kaupan annettua neuvoston direktiiviä 69/208/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdassa luetellut nimet seuraavasti:Arachis hypogaea L.  P Maapähkinä,Brassica juncea (L.) Czern. et Coss. in Czern.  P Sareptansinappi,Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk.  P Rapsi,Brassica nigra (L.) W. Koch  P Mustasinappi,Brassica rapa L. (partim)  P Nauris,Cannabis sativa L.  P Hamppu,Carum carvi L.  P Kumina,Glycine max (L.) Merr.  P Soija,Gossypium spp.  P Puuvilla,Helianthus annuus L.  P Auringonkukka,Linum usitatissimum L.  P Pellava,Papaver somniferum L.  P Oopiumiunikko,Sinapis alba L.  P Keltasinappi.2. Poistetaan 3 artiklan 1 kohdasta lajinimi Brassica campestris L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk.Lisätään nimen Brassica napus L. ssp. oleifera (Metzg.) Sinsk. jälkeen nimi Brassica rapa L. (partim).3. Korvataan liitteessä I olevassa 2 kohdassa lajinimi Brassica napus oleifera nimellä Brassica napus ssp. oleifera.4. Poistetaan liitteessä II olevan I jakson 3 kohdan A alakohdasta lajinimi Brassica campestris ssp. oleifera.Lisätään nimen Brassica napus ssp. oleifera jälkeen nimi Brassica rapa.5. Korvataan liitteessä III lajinimi Brassica campestris spp. oleifera nimellä Brassica rapa.4 artikla Muutetaan vihannesten siementen pitämisestä kaupan annettua neuvoston direktiiviä 70/458/ETY seuraavasti:1. Korvataan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdassa lajinimet:Citrullus vulgaris L.  P Vesimeloni,Daucus carota L. ssp. sativus (Hoffm.) Hayek  P Porkkana,Petroselinum hortense Hoffm.  P Persilja,Pisum sativum L. (paitsi P. arvense L.)  P Tarhaherne,Valerianella locusta (L.) Betcke (V. olitoria Polt.)  P Vuonankaali,Vicia faba major L.  P Härkäpapuseuraavasti:Citrullus lanatus (Thunb.) Matsum. et Nakai  P Vesimeloni,Daucus carota L.  P Porkkana,Petroselinum crispum (Mill.) Nym. ex A. W. Hill  P Persilja,Pisum sativum L. (partim)  P Herne, paitsi peltoherne,Valerianella locusta (L.) Laterr.  P Vuonankaali,Vicia faba L. (partim)  P Härkäpapu.2. Poistetaan 2 artiklan 1 kohdan A alakohdasta lajinimi Solanum lycopersicum L. (Lycopersicum esculentum Mill.)  P Tomaatti.Lisätään nimen Lactuca sativa L.  P Salaatti jälkeen nimi Lycopersicon lycopersicum (L.) Karst. ex Farwell  P Tomaatti.3. Korvataan liitteessä II olevan 3 kohdan a alakohdassa ja liitteessä III olevassa 2 kohdassa lajinimet:Citrullus vulgarus,Petroselinum hortense,Solanum lycopersicumseuraavasti:Citrullus lanatus,Petroselinum crispum,Lycopersicon lycopersicum.5 artikla Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta direktiivien 66/401/ETY, 66/402/ETY, 69/208/ETY ja 70/458/ETY muiden säännösten tai direktiivin 70/457/ETY säännösten soveltamiseen.6 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 1980. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.7 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 27 päivänä kesäkuuta 1979.Komission puolestaFinn GUNDELACHVarapuheenjohtaja() EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2298/66() EYVL N:o L 350, 14.12.1978, s. 27() EYVL N:o 125, 11.7.1966, s. 2309/66() EYVL N:o L 169, 10.7.1966, s. 3() EYVL N:o L 225, 12.10.1970, s. 7() EYVL N:o L 236, 26.8.1978, s. 13() EYVL N:o L 225, 12.10.1970, s. 1() EYVL N:o L 16, 20.1.1978, s. 23


Avis juridique important

|

31986L0403

Komission direktiivi 86/403/ETY, annettu 28 päivänä heinäkuuta 1986, eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY liitteiden muuttamisesta

Virallinen lehti nro L 233 , 20/08/1986 s. 0016 - 0018 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 21 s. 0249  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 21 s. 0249

KOMISSION DIREKTIIVI,annettu 28 päivänä heinäkuuta 1986,eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY liitteiden muuttamisesta (86/403/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon eläinten ruokinnassa käytettävistä lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY () sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 86/300/ETY (), ja erityisesti sen 7 artiklansekä katsoo, ettädirektiivissä 70/524/ETY säädetään, että liitteiden sisältöä on jatkuvasti mukautettava vastaamaan tieteen ja tekniikan tietämyksen kehitystä; liitteistä tehdään koonnelma komission direktiivillä 85/429/ETY (),tiettyjä lisäaineita, jotka tähän asti on hyväksytty kansallisella tasolla tiettyyn käyttöön, on tutkittu laajalti; tehdyt tutkimukset ja lisäaineista saatu kokemus osoittavat, että nämä lisäaineet voidaan hyväksyä tiettyihin käyttötarkoituksiin koko yhteisössä,liitteessä II mainittujen ja tämän perusteella kansallisella tasolla hyväksyttävissä olevien lisäaineiden tutkimuksia ei ole saatu päätökseen; tämän vuoksi näitä aineita koskevan luvan voimassaoloaikaa on tarpeen siirtää tietyllä ajanjaksolla, jatässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän rehukomitean lausunnon mukaiset,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artiklaMuutetaan direktiivin 70/524/ETY liitteet tämän direktiivin liitteen mukaisesti.2 artiklaJäsenvaltioiden on saatettava 1 artiklan noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 3 päivänä joulukuuta 1986. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.3 artiklaTämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 28 päivänä heinäkuuta 1986.Komission puolestaFrans ANDRIESSENVarapuheenjohtaja() EYVL N:o L 270, 14.12.1970, s. 1() EYVL N:o L 189, 11.7.1986, s. 42() EYVL N:o L 245, 12.9.1985, s. 1LIITE>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31971L0304

Neuvoston direktiivi 71/304/ETY, annettu 26 päivänä heinäkuuta 1971, julkisia rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien palvelujen tarjoamista koskevien rajoitusten poistamisesta sekä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekemisestä kauppaedustajan tai sivuliikkeiden välityksellä toimivien urakoitsijoiden kanssa

Virallinen lehti nro L 185 , 16/08/1971 s. 0001 - 0004 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0107  Tanskank. erityispainos: Sarja I Alue 1971(II) s. 0610  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0107  Englannink. erityispainos: Sarja I Alue 1971(II) s. 0678  Kreikank. erityispainos: Luku 17 Nide 1 s. 0003  Espanjank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0129  Portugalink. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0129

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 26 päivänä heinäkuuta 1971,julkisia rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien palvelujen tarjoamista koskevien rajoitusten poistamisesta sekä julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekemisestä kauppaedustajan tai sivuliikkeiden välityksellä toimivien urakoitsijoiden kanssa (71/304/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 54 artiklan 2 kohdan ja 63 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (1) ja erityisesti sen IV osaston B jakson,ottaa huomioon palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman (2) ja erityisesti sen V osaston C jakson e kohdan 1 alakohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (3),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (4),sekä katsoo, ettäyksityiskohtaiset säännökset sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden toteuttamiseksi sekä siirtymäkauden järjestelyiksi ISIC:in pääluokkaan 40 kuuluvien itsenäisten ammatin harjoittajien osalta on jo annettu 7 päivänä heinäkuuta 1964 annetuissa neuvoston direktiiveissä 64/427/ETY ja 64/429/ETY (5); mainittujen direktiivien mukaan hankintaviranomaiset eivät saa asettaa sopimuspuolena oleville yksityisoikeudellisille luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille vaatimusta kohdella aliurakoitsijoita syrjivästi näiden kansallisuuden perusteella; ainoastaan sellaisia julkisia rakennusurakoita koskevia rajoituksia sallitaan väliaikaisesti, joissa on kysymys osallistumisesta rakennusurakkaan joko tarjoamalla palveluja taikka kauppaedustajan tai sivuliikkeiden välityksellä; näin ollen edellä mainittujen direktiivien säännöksiä voidaan soveltaa yleisesti ja niiden toistaminen tässä direktiivissä on tarpeetonta,ISIC:in pääluokkaan 40 kuuluvia rakennusurakkasopimuksia voidaan tehdä sellaisten yksiköiden kanssa tai niihin kuuluvia rakennustöitä voivat tehdä yksiköt, jotka ovat valtion, alueellisten tai paikallisten viranomaisten taikka muiden julkisoikeudellisten oikeushenkilöiden antamien käyttöoikeusurakoiden saajia; sen vuoksi tämän direktiivin soveltamisalaan on sisällytettävä edellä tarkoitetut suurta rakennustyömäärää edustavat sopimukset; ilman näitä direktiivin merkitys jäisi huomattavasti vähäisemmäksi,Euroopan ydinenergiayhteisön perustamissopimuksen 97 artiklassa on erityismääräys tieteellisten tai teollisten ydinlaitosten rakentamisesta; Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen 232 artiklan mukaisesti tällaiset tapaukset olisi jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle,edellä tarkoitettujen yleisten toimintaohjelmien antamisen jälkeen Euroopan talousyhteisö on laatinut oman teollisten toimialojen nimikkeistönsä, jonka nimi on "Euroopan yhteisöjen teollisuusnimikkeistö (NICE)"; tähän nimikkeistöön sisältyy viittauksia kansallisiin nimikkeistöihin ja se soveltuu jäsenvaltioiden tarpeisiin paremmin kuin ISIC-nimikkeistö ("kansainvälinen kaikkien taloudellisten toimialojen teollinen standardiluokitus"); NICE-nimikkeistöä tulisi sen vuoksi käyttää, jos se ei merkitse poikkeamista yleisissä toimintaohjelmissa asetetusta ISIC-nimikkeistön mukaisesta aikataulusta; NICE-nimikkeistön käyttäminen tätä direktiiviä sovellettaessa ei voi merkitä sellaista poikkeamista,julkisia rakennusurakoita koskevissa sopimuksissa viitataan usein teknisiin eritelmiin; yleisten toimintaohjelmien hyväksymisen yhteydessä antamassaan lausunnossa neuvosto on todennut, että teknisten eritelmien ei tulisi sisältää syrjiviä kohtia; sen vuoksi on tarpeen ottaa tähän direktiiviin tätä asiaa koskevia säännöksiä, jaitsenäisten ammatinharjoittajien kaikkea toimintaa sekä sijoittautumisvapaudesta ja palvelujen tarjoamisen vapaudesta etua saavien henkilöiden liikkumista ja oleskelua koskevat säännökset on annettu tai annetaan eri direktiiveillä; palveluja tarjoavan henkilön kanssa tai hänen lukuunsa toimivia palkattuja työntekijöitä koskevista järjestelyistä säädetään perustamissopimuksen 48 ja 49 artiklan soveltamiseksi annetuissa säännöksissä,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla Jäsenvaltioiden on poistettava yleisten toimintaohjelmien I osastoissa tarkoitettuja palveluja tarjoavia taikka kauppaedustajien tai sivuliikkeiden välityksellä toimivia luonnollisia henkilöitä ja yhtiöitä tai liikkeitä, jäljempänä "edunsaajat", koskeva rajoitus, jota tarkoitetaan mainittujen yleisten toimintaohjelmien III osastossa ja joka koskee oikeutta tehdä sopimus rakennusurakasta, saada tai toteuttaa rakennusurakka taikka osallistua rakennusurakkaan, jonka teettäjänä on valtio, alueelliset tai paikalliset viranomaiset taikka julkishallinnon oikeushenkilöt.2 artikla 1. Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan sijoittautumisvapauden rajoitusten poistamiseksi annetun yleisen toimintaohjelman liitteessä I olevaan 40 pääluokkaan kuuluvien itsenäisten ammatin harjoittajien toimintaan. Vastaavaa toimintaa on Euroopan yhteisöjen teollisuusnimikkeistön (NICE) 40 pääluokkaan kuuluva toiminta; kyseinen pääluokka on tämän direktiivin liitteenä.2. Tätä direktiiviä ei sovelleta:a) mekaniikka-, sähkö- tai energiantuotantoalan teollisiin asennustöihin, lukuun ottamatta sitä osaa niistä, joka kuuluu rakennustuotantoon tai maanrakennukseen;b) tieteellisten tai teollisten ydinlaitosten rakentamiseen;c) maankaivuutyöhön, kuilunrakennukseen, ruoppaukseen ja kuonanpoistoon, jotka tehdään mineraalien käyttöön ottamiseksi (kaivos- ja louhintatyö).3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on erityisesti poistettava rajoitukset:a) jotka estävät edunsaajia tarjoamasta palveluja samoin edellytyksin ja oikeuksin kuin kyseisen valtion omat kansalaiset; poistettaviin rajoituksiin on kuuluttava erityisesti laissa, asetuksissa tai hallinnollisissa määräyksissä säädetyt rajoitukset sekä sellaiset hallinnolliset käytännöt, jotka edellyttävät tai sallivat, että ne luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joiden kanssa on tehty sopimus rakennustyön tekemisestä tai järjestämisestä taikka julkisten palvelujen järjestämisestä erityis- tai yksinoikeuksin, kohtelevat edunsaajia syrjivästi tehdessään sopimuksia edelleen velvoitteidensa hoitamiseksi;b) jotka johtuvat hallinnollisesta käytännöstä ja joiden seurauksena edunsaajia kohdellaan syrjivästi verrattuna oman valtion kansalaisiin;c) jotka johtuvat sellaisista määräyksistä tai käytännöistä, joita tosin sovelletaan kansallisuudesta riippumatta yhtäläisesti, mutta jotka kuitenkin joko kokonaan tai suurimmaksi osaksi estävät muista jäsenvaltioista peräisin olevia harjoittamasta ammatillista tai kaupallista toimintaa; syrjivät tekniset eritelmät kuuluvat erityisesti kumottaviin rajoituksiin; niitä ei ole kuitenkaan pidettävä syrjivinä, milloin ne ovat sopimuksen kohteen kannalta perusteltuja.2. Jäsenvaltioiden on erityisesti huolehdittava, että:a) edunsaajat saavat samoin ehdoin kuin oman valtion kansalaiset erilaisia luottoja, avustuksia ja tukia, joita viranomaiset myöntävät kyseisen valtion alueella toteutettaviin rakennusurakoihin;b) edunsaajalla on rajoittamaton ja joka tapauksessa samoilla ehdoilla kuin valtion omilla kansalaisilla toteutuva oikeus käyttää hyväkseen valtion valvomia hankintalähteitä, jotka ovat tarpeen rakennusurakan toteuttamiseksi.4 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet voimaan 12 kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 26 päivänä heinäkuuta 1971Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. MORO(1) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 36/62(2) EYVL N:o 2, 15.1.1962, s. 32/62(3) EYVL N:o 62, 12.4.1965, s. 883/65(4) EYVL N:o 13, 29.1.1965, s. 158/65(5) EYVL N:o 117, 23.7.1964, s. 1863/64 ja s. 1880/64LIITE AMMATTIMAISTEN ELINKEINOJEN LUETTELO >TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31982L0894

Neuvoston direktiivi 82/894/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1982, eläintaudeista ilmoittamisesta yhteisössä

Virallinen lehti nro L 378 , 31/12/1982 s. 0058 - 0062 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 15 s. 0215  Espanjank. erityispainos: Luku 03 Nide 26 s. 0227  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 15 s. 0215  Portugalink. erityispainos: Luku 03 Nide 26 s. 0227

NEUVOSTON DIREKTIIVI,annettu 21 päivänä joulukuuta 1982,eläintaudeista ilmoittamisesta yhteisössä (82/894/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 43 ja 100 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(),sekä katsoo, ettäyhteisö on säännellyt yhteisön sisäistä nautaeläinten ja sikojen, tuoreen lihan, tuoreen siipikarjanlihan sekä lihavalmisteiden kauppaa,tiettyjen tarttuvien eläintautien ilmaantuminen tai esiintyminen on vaaraksi yhteisön karjalle erityisesti sen vuoksi, että ne saattavat levitä yhteisön sisäisen kaupan yhteydessä; nopea ja täsmällinen tiedonkulku on välttämätöntä, jotta yhteisön asetuksissa säädettyjä erilaisia suojatoimenpiteitä voidaan soveltaa,jokaisen jäsenvaltion velvollisuus on ilmoittaa muille jäsenvaltioille ja komissiolle tiettyjen tautien puhkeamisesta tai häviämisestä alueellaan, noudattaen eläinten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä nautaeläinten ja sikojen kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin 64/432/ETY 9 artiklaa(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston direktiivillä 80/1274/ETY(), terveyttä koskevista ongelmista tuoreen siipikarjanlihan kaupassa 15 päivänä helmikuuta 1971 annetun neuvoston direktiivin 71/118/ETY 11 artiklaa(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston direktiivillä 80/216/ETY(); eläinten terveyttä koskevista seikoista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa 12 päivänä joulukuuta 1972 annetun neuvoston direktiivin 72/461/ETY 7 artiklaa(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston direktiivillä 80/1099/ETY(), ja eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa 22 päivänä tammikuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/215/ETY 7 artiklaa() sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston direktiivillä 80/1100/ETY(),ilmoittamistavasta ja ilmoitettavista taudeista on säädettävä erikseen; erityisesti tautitilanteesta on tarpeen tehdä määräajoin selvitys kussakin jäsenvaltiossa, jaottaen huomioon edellä mainitusta ilmoittamisesta saatu kokemus, mukauttaminen teknisiin tarpeisiin tapahtuu noudattaen menettelyä, jolla saadaan aikaan jäsenvaltioiden ja komission välinen tiivis yhteistyö,ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:1 artikla1. Tämä direktiivi koskee seuraavista seikoista ilmoittamista:- jonkin liitteessä I luetellun taudin ilmaantuminen,- jonkin liitteessä I luetellun taudin ilmaantumiseen liittyvien rajoitusten poistaminen sen jälkeen, kun viimeisin tautipesäke on hävitetty.2. Tätä direktiiviä sovelletaan noudattaen erityisiä ilmoittamista koskevia säännöksiä, jotka koskevat eläintautien hävittämisen ja/tai ennaltaehkäisyn yhdenmukaistamista.2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan:a) "tilalla" maatalous- tai muuta laitosta, joka sijaitsee jonkin jäsenvaltion alueella ja jossa pidetään tai kasvatetaan eläimiä,b) "tapauksella" jonkin liitteessä I luetellun taudin virallista toteamista missä tahansa eläimessä tai sen ruhossa,c) "tautipesäkkeellä" yhteisön alueella sijaitsevaa tilaa tai paikkaa, jonne on koottu eläimiä ja jossa yksi tai useampi tapaus on virallisesti todettu,d) "primääritautipesäkkeellä" tautipesäkettä, joka ei ole epitsoottisesti yhteydessä aikaisempaan tautipesäkkeeseen samalla jäsenvaltion alueella, siten kuin se on määritelty direktiivin 64/432/ETY 2 artiklassa, tai ensimmäistä tautipesäkettä saman jäsenvaltion eri alueella.3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 24 tunnin kuluessa suoraan sekä komissiolle että muille jäsenvaltioille:- liitteessä I luetellun taudin primääritautipesäkkeen havaitsemisesta sen alueella;- liitteessä I luetellun taudin ilmaantumiseen liittyvien rajoitusten poistamisesta sen jälkeen, kun viimeinen tautipesäke on hävitetty,2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen ilmoitusten on sisällettävä liitteessä II esitetyt tiedot ja ne on toimitettava teleksillä.3. Klassisen sikaruton osalta pidetään riittävinä tietoja, joista on säädetty yhteisön toimenpiteistä klassisen sikaruton torjumiseksi 22 päivänä tammikuuta 1980 annetussa neuvoston direktiivissä 80/217/ETY(), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 80/1274/ETY().4 artikla 1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava suoraan komissiolle vähintään jokaisen viikon ensimmäisenä työpäivänä sen alueella havaitun liitteessä I luetellun taudin sekundääripesäkkeestä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 artiklan 2 kohdan soveltamista.Mainittu ilmoitus käsittää viikon, joka päättyy keskiyöllä ilmoitusta edeltävänä sunnuntaina.Komissio saattaa toisiaan vastaaviksi eri tiedot, jotka se toimittaa kunkin jäsenvaltion eläinlääkintähallinnolle.2. Se, ettei komissio saa tietoja, merkitsee, että sekundääritautipesäkettä ei ole esiintynyt 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuna ajanjaksona.3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen ilmoitusten on sisällettävä liitteessä II esitetyt tiedot ja ne on toimitettava teleksillä.5 artikla 1. Kooditettu muoto, joilla liitteessä II esitetyt tiedot toimitetaan, on laadittava 6 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti ja ennen tämän direktiivin täytäntöönpanoa.2. Jäljempänä 6 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti voidaan päättää:- liitteiden täydentämisestä tai muuttamisesta,- että ilmoittamisen laajuutta, sisältöä ja lukumäärää voidaan tilapäisesti muuttaa ottaen huomioon asianomainen tauti ja sille ominainen epitsoottinen kehitys, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 artiklan soveltamista.6 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa neuvoston 15 päivänä lokakuuta 1968 tekemällä päätöksellä perustetulle pysyvälle eläinlääkintäkomitealle, jäljempänä "komitea", komitean puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion pyynnöstä viipymättä.2. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden äänet painotetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.3. Komission edustaja tekee ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa näistä toimenpiteistä määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunnot annetaan 45 äänen enemmistöllä.4. Komissio päättää toimenpiteistä ja panee ne välittömästi täytäntöön, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset. Jos ne eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Neuvosto tekee päätöksen toimenpiteistä määräenemmistöllä.Jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä toimenpiteistä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa, komissio tekee päätöksen ehdotetuista toimenpiteistä ja panee ne viipymättä täytäntöön, jollei neuvosto ole yksinkertaisella enemmistöllä hylännyt mainittuja toimenpiteitä.7 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1984 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.8 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1982.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaO. MØLLER() Lausunto on annettu 12/13 päivänä huhtikuuta 1982.() EYVL N:o C 112, 3.5.1982, s. 4() EYVL N:o 121, 29.7.1964, s. 1977/64() EYVL N:o L 375, 31.12.1980, s. 75() EYVL N:o L 55, 8.3.1971, s. 23() EYVL N:o L 47, 21.2.1980, s. 8() EYVL N:o L 302, 31.12.1972, s. 24() EYVL N:o L 325, 1.12.1980, s. 14() EYVL N:o L 47, 21.2.1980, s. 4() EYVL N:o L 325, 1.12.1980, s. 16() EYVL N:o L 47, 21.2.1980, s. 11() EYVL N:o L 375, 31.12.1980, s. 75LIITE I Taudit, joista on ilmoitettava Suu- ja sorkkatautiKarjaruttoTarttuva naudan keuhkoruttoBluetongue -tautiSwine vesicular -tautiKlassinen sikaruttoAfrikkalainen sikaruttoTeschenin tauti (tarttuva sikahalvaus)LinturuttoNewcastlen tautiLIITE II Ilmoituksessa annettavat tiedot 1. Tiedot, jotka 3 artiklan mukaisesti vaaditaan liitteessä I lueteltujen tautien primääritautipesäkkeistä:1. Lähetyksen päivämäärä2. Lähetyksen aika3. Jäsenvaltion nimi4. a) Taudin nimib) Virustyyppi, tarvittaessa5. Päivämäärä, jona tauti todetaan6. Tilan maantieteellinen sijainti7. Taudeille alttiiden eläinten määrä tilalla a) naudat, b) siat, c) lampaat, d) vuohet, e) siipikarja8. Teurastetun karjan määrä a) naudat, b) siat, c) lampaat, d) vuohet, e) siipikarja9. Hävitettyjen ruhojen määrä a) naudat, b) siat, c) lampaat, d) vuohet, e) siipikarja.2. Tiedot, jotka 4 artiklan mukaisesti vaaditaan liitteessä I lueteltujen tautien sekundääripesäkkeistä:1. Lähetyksen päivämäärä2. Lähetyksen aika3. Jäsenvaltion nimi4. Jokaisesta ilmoitetusta taudista on ilmoitettava:a) Taudin nimib) Tautipesäkkeiden lukumäärä3. Tiedot, jotka 3 artiklan mukaisesti vaaditaan jäsenvaltiolle asetettujen rajoitusten poistamisesta jonkin liitteessä I luetellun taudin viimeisen tautipesäkkeen hävittämisen jälkeen.1. Lähetyksen päivämäärä2. Lähetyksen aika3. Jäsenvaltion nimi4. Taudin nimi5. Päivämäärä, jona rajoitukset poistettiin