title: Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 859/2011, 25. august 2011 , millega muudetakse määrust (EL) nr 185/2010 (millega nähakse ette üksikasjalikud meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks) seoses lennukauba ja -postiga  EMPs kohaldatav tekst

text:
               26.8.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 220/9

         KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 859/2011,
   25. august 2011,
   millega muudetakse määrust (EL) nr 185/2010 (millega nähakse ette üksikasjalikud meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks) seoses lennukauba ja -postiga
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2008. aasta määrust (EÜ) nr 300/2008 (mis käsitleb tsiviillennundusjulgestuse ühiseeskirju ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2320/2002), (1) eriti selle artikli 4 lõiget 3,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Komisjoni 4. märtsi 2010. aasta määrus (EL) nr 185/2010, (2) millega nähakse ette üksikasjalikud meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks, ei sisalda kolmandatest riikidest ELi lennuväljadele veetavat lennukaupa ega -posti käsitlevaid eeskirju. Sellised eeskirjad on vaja kehtestada selleks, et kaitsta kõnealust kaupa vedavat tsiviillennundust ebaseadusliku sekkumise eest.

               (2)

               Seepärast tuleks määrust (EL) nr 185/2010 vastavalt muuta.

               (3)

               Kolmandate riikide lennundusjulgestustaseme hindamisel tuleks arvesse võtta ELi või üksikute liikmesriikide ja kolmandate riikide vahel sõlmitud koostöö- ja partnerluslepinguid, millega tagatakse lennundusjulgestusstandardite nõuetekohane rakendamine.

               (4)

               Lennutranspordilepingute sõlmimisel kolmandate riikidega peaksid komisjon ja liikmesriigid püüdma teha tihedat lennundusjulgestusalast koostööd, et toetada selliste standardite ja põhimõtete rakendamist ja kohaldamist kolmandates riikides, mis on ELis kohaldatavate standardite ja põhimõtetega samaväärsed ja mis aitavad võidelda ülemaailmsete ohtude ja riskide vastu.

               (5)

               2013. aasta juuliks peaks komisjon koostöös liikmesriikide ja sidusrühmadega tutvuma sellega, missugune on sõltumatu valideerimise rakendamise tegelik mõju kolmandate riikide lennuväljadelt kaupa ELi vedavatele lennuettevõtjatele ning nendele kokkuleppelistele esindajatele ja tuntud saatjatele, kellelt kõnealused lennuettevõtjad saadetised otse vastu võtavad, ning kas sõltumatu valideerimise rakendamine on teostatav, ning vajaduse korral süsteemi kohandama, mis muu hulgas hõlmab käesoleva määruse muutmist.

               (6)

               Lähtuvalt Rahvusvahelise Tsiviillennunduse Organisatsiooni (ICAO) osalisriikide kohustusest järgida vähemalt ICAO lennukauba julgestusstandardeid, peaksid komisjon ja liikmesriigid kutsuma kolmandate riikide ametiasutusi üles koostööle ELi veetava kauba ja posti suhtes kohaldatavate nõuete rakendamiseks ning osutama võimaluse ja vajaduse korral abi vastava suutlikkuse suurendamiseks.

               (7)

               Komisjon koordineerib meetmeid, mida võetakse kolmandate riikide lennuväljadelt ELi suunduvate lendude suhtes kohaldatavate lennundusjulgestusnõuete rakendamise hõlbustamiseks ja osaleb neis aktiivselt ning tagab ELi-välistele organitele juurdepääsu asjakohasele teabele, lähtudes põhjendatud teadmisvajadusest ning tingimusel, et on piisavad garantiid sellise teabe kaitse tagamiseks.

               (8)

               Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas määruse (EÜ) nr 300/2008 artikli 19 lõike 1 kohaselt loodud tsiviillennundusjulgestuse komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
   Artikkel 1
   Määruse (EL) nr 185/2010 lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.
   Artikkel 2
   Komisjon annab hinnangu käesolevas määruses sätestatud meetmete kohaldamisele ja hindab neid ning teeb vajaduse korral ettepaneku hiljemalt 1. juuliks 2015.
   Komisjon annab hiljemalt 31. detsembriks 2012 hinnangu käesolevas määruses sätestatud nõuete tõenäolisele mõjule, eelkõige sõltumatu valideerimisega seotud nõuete mõjule. Hinnangu tulemused esitatakse tsiviillennundusjulgestuse komiteele. Vajaduse korral teeb komisjon hiljemalt 1. juuliks 2013 ettepanekud nõuete kohandamiseks.
   Artikkel 3
   Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
   Seda kohaldatakse alates 1. veebruarist 2012.

      Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
      Brüssel, 25. august 2011

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  ELT L 97, 9.4.2008, lk 72.

      (2)  ELT L 55, 5.4.2010, lk 1.

      LISA
      Määruse (EL) nr 185/2010 lisa muudetakse järgmiselt.

                  A.

                  Punkt 6.1.2 asendatakse järgmisega:

                              „6.1.2.

                              Kui on põhjust uskuda, et saadetis, mille suhtes on kohaldatud julgestuskontrolli meetmeid, on rikutud või et seda ei ole pärast julgestuskontrolli meetmete kohaldamist kaitstud loata juurdepääsu eest, vaatab kokkuleppeline esindaja selle enne õhusõidukisse laadimist uuesti läbi. Saadetisi, millel on selgeid märkimisväärseid märke rikkumisest või mis on muud moodi kahtlased, käideldakse kõrge ohutasemega kauba või postina vastavalt punktile 6.7.”

                  B.

                  Punkti 6.3.2.6 alapunkt d asendatakse järgmisega:

                              „d)

                              saadetise julgestusstaatus, milles on märgitud:
                              „SPX”– turvaline reisi-, kauba- ja postilennukite jaoks või
                              „SCO”– turvaline üksnes kauba- ja postilennukite jaoks või
                              „SHR”– turvaline reisi-, kauba- ja postilennukite jaoks, järgides kõrge ohutaseme suhtes kehtestatud nõudeid.”

                  C.

                  6. peatükile lisatakse järgmised punktid:
                  „6.7.   KÕRGE OHUTASEMEGA KAUP JA POST (HRCM)
                  Kõrge ohutasemega kauba ja posti suhtes on nõuded kehtestatud komisjoni eraldi otsuses.
                  6.8.   KOLMANDATEST RIIKIDEST ELI VEETAVA KAUBA JA POSTI KAITSE
                  6.8.1.   Lennuettevõtjate määramine

                              6.8.1.1.

                              30. juunini 2014 kehtivad nõuded

                                          (a)

                                          Lennuettevõtja, kes veab kaupa või posti liites 6-F loetlemata kolmanda riigi lennuväljalt, et anda kõnealune kaup või post üle mõnel määruse (EÜ) nr 300/2008 reguleerimisalasse kuuluval lennuväljal või kõnealuselt lennuväljalt selline kaup või post läbi vedada või seal maha laadida, määratakse kolmanda riigi lennuväljalt lennukaupa või posti ELi vedavaks lennuettevõtjaks (Air Cargo or Mail Carrier operating into the Union from a Third Country Airport, edaspidi „ACC3”) järgmise asutuse poolt:

                                                      —

                                                      komisjoni määruse (EÜ) nr 394/2011 (1) (millega muudetakse määrust (EÜ) nr 748/2009 (2) (nimekirja kohta õhusõiduki käitajatest, kes teostasid Euroopa Parllamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ (3) I lisas loetletud lennutegevust)) lisas loetletud liikmesriigi pädev asutus;

                                                      —

                                                      määruse (EL) nr 394/2011 lisas loetlemata lennuettevõtjate puhul selle liikmesriigi pädev asutus, mis on neile välja andnud lennuettevõtja sertifikaadi;

                                                      —

                                                      määruse (EL) nr 394/2011 lisas loetlemata ja liikmesriigi väljaantud lennuettevõtja sertifikaadita lennuettevõtjate puhul selle liikmesriigi pädev asutus, kus on tema põhiline tegevuskoht ELis, või kõnealuse pädeva asutusega sõlmitud kokkuleppe kohaselt ELi mis tahes muu pädev asutus.

                                          (b)

                                          ACC3 staatuse saamiseks peab lennuettevõtja tegema järgmist:

                                                      —

                                                      tagama, et tema julgestusprogramm hõlmab kõiki liites 6-G loetletud punkte seoses kauba ja posti laadimisega tema õhusõidukile mis tahes kolmanda riigi lennuväljal veoks ELi; ja

                                                      —

                                                      esitama asjaomasele pädevale asutusele liites 6-H sätestatud dokumendi „Kohustuste deklaratsioon – ACC3”. Sellele deklaratsioonile kirjutab alla kas lennuettevõtja seaduslik esindaja või julgestuse eest vastutav isik; ja

                                                      —

                                                      nimetama isiku, kes üldiselt vastutab tema nimel kauba või posti julgestamist käsitlevate sätete rakendamise eest kolmandates riikides ning esitama asjaomasele pädevale asutusele kõnealuse isiku andmed.

                                          (c)

                                          Dokumendi „Kohustuste deklaratsioon – ACC3” originaal või koopia jääb asjaomasele pädevale asutusele. Kui deklaratsiooni originaal jääb lennuettevõtjale, peab see olema kontrollimiseks kättesaadav vähemalt selle kehtivusaja jooksul.

                                          (d)

                                          Asjaomane pädev asutus edastab vajalikud andmed lennuettevõtja kohta komisjonile, kes teeb need kättesaadavaks kõikidele liikmesriikidele.

                                          (e)

                                          ACC3, kellest on komisjonile teatatud kooskõlas alapunktiga d, tunnustatakse kõikides liikmesriikides kolmanda riigi kindlaksmääratud lennuväljalt ELi suunatud kogu tegevuse puhul.

                              6.8.1.2.

                              1. juuliks 2014 täidetavad nõuded

                                          (a)

                                          Lisaks punkti 6.8.1.1 alapunktis b sätestatud nõuetele tagab lennuettevõtja hiljemalt 1. juuliks 2014, et sõltumatu valideerija on asjaomase kolmanda riigi lennuväljal kohapeal kontrollinud kõnealuse lennuettevõtja kauba ja posti käitlemist.

                                          (b)

                                          Sõltumatu valideerija kontrollib lennuettevõtja julgestusprogrammi ja teeb kindlaks, et see hõlmab kõiki liites 6-G sätestatud punkte, samuti kontrollib ta liites 6-C3 toodud kontrollkaardi abil kõnealuse programmi järgimist kolmanda riigi lennuväljal ja esitab aruande järgmisele asutusele:

                                                      —

                                                      määruse (EÜ) nr 394/2011 (millega muudetakse määrust (EÜ) nr 748/2009 (nimekirja kohta õhusõiduki käitajatest, kes teostasid direktiivi 2003/87/EÜ I lisas loetletud lennutegevust)) lisas loetletud liikmesriigi pädev asutus;

                                                      —

                                                      määruse (EL) nr 394/2011 lisas loetlemata lennuettevõtjate puhul selle liikmesriigi pädev asutus, mis on neile välja andnud lennuettevõtja sertifikaadi;

                                                      —

                                                      määruse (EL) nr 394/2011 lisas loetlemata ja liikmesriigi väljaantud lennuettevõtja sertifikaadita lennuettevõtjate puhul selle liikmesriigi pädev asutus, kus on tema põhiline tegevuskoht ELis, või kõnealuse pädeva asutusega sõlmitud kokkuleppe kohaselt ELi mis tahes muu pädev asutus.

                                          (c)

                                          Kui asjaomane pädev asutus on rahul sõltumatu valideerija aruandega, tagab ta, et vajalikud andmed kolmandast riigist kaupa või posti vedava lennuettevõtja kohta kantakse ELi kokkuleppeliste esindajate ja tuntud saatjate andmebaasi.

                                          (d)

                                          Andmebaasi kannet tehes omistab asjaomane pädev asutus lennuettevõtjale kordumatu tähtnumbrilise standardses vormingus tunnuse, millega identifitseeritakse kõnealune lennuettevõtja ja selle kolmanda riigi lennuväli, kust ta kaupa ELi veab. Kõnealune kordumatu tähtnumbriline tunnus märgitakse veetava saadetise saatedokumentidesse kas elektrooniliselt või kirjalikult.

                                          (e)

                                          Kui asjaomane pädev asutus ei ole rahul lennuettevõtja esitatud teabe või sõltumatu valideerija aruandega, teatatakse selle põhjused kohe ACC3 staatust taotlevale lennuettevõtjale.

                                          (f)

                                          ACC3, kes on kantud ELi kokkuleppeliste esindajate ja tuntud saatjate andmebaasi vastavalt käesolevale punktile 6.8.1.2, tunnustatakse kõikides liikmesriikides kolmanda riigi lennuväljalt ELi suunatud kogu tegevuse puhul.

                                          (g)

                                          Sellise ACC3 suhtes, kes on kantud ELi kokkuleppeliste esindajate ja tuntud saatjate andmebaasi, tehakse korduv kontrollimine kuni viieaastaste ajavahemike järel sellisel kolmanda riigi lennuväljal, millel ta on määratud, ning iga korduva kontrollimise ajal peab kõnealune lennuettevõtja esitama kohustuste deklaratsiooni.

                        6.8.2.   Kolmandast riigist saabuva kauba ja posti julgestuskontroll

                              6.8.2.1.

                              ACC3 tagab ELi lennuväljale üleandmiseks, sealt läbivedamiseks või seal mahalaadimiseks toimetatud kogu kauba ja posti läbivaatamise, v.a järgmistel juhtudel:

                                          (a)

                                          kokkuleppeline esindaja on kohaldanud saadetise suhtes nõutavaid julgestuskontrolli meetmeid ja saadetis on pärast kõnealuste julgestuskontrolli meetmete kohaldamist kuni pealelaadimiseni olnud kaitstud loata juurdepääsu eest või

                                          (b)

                                          tuntud saatja on kohaldanud saadetise suhtes nõutavaid julgestuskontrolli meetmeid ja saadetis on pärast kõnealuste julgestuskontrolli meetmete kohaldamist kuni pealelaadimiseni olnud kaitstud loata juurdepääsu eest või

                                          (c)

                                          kõnealuse saadetise suhtes on nõutavaid julgestuskontrolli meetmeid kohaldanud esindaja teenuseid kasutav kaubasaatja ning saadetis on olnud loata juurdepääsu eest kaitstud alates kõnealuste julgestuskontrolli meetmete kohaldamisest kuni pealelaadimiseni ja seda ei veeta reisilennukil või

                                          (d)

                                          saadetis vabastatakse läbivaatusest punkti 6.1.1 alapunkti d kohaselt ning see on loata juurdepääsu eest kaitstud alates hetkest, kui sellest sai identifitseeritav lennukaup või identifitseeritav lennupost, kuni pealelaadimiseni.

                              6.8.2.2.

                              Kuni 30. juunini 2014 vastavad punktis 6.8.2.1 esitatud nõuded vähemalt ICAO standarditele. Pärast seda käideldakse ELi veetavat kaupa ja posti järgmiselt:

                                          (a)

                                          saadetis vaadatakse läbi punktis 6.2.1 loetletud vahendite või meetoditega piisaval tasemel, millega tagatakse mõistlikkuse piires, et kaup ega post ei sisalda keelatud esemeid, või

                                          (b)

                                          saadetise suhtes teostab julgestuskontrolli punkti 6.8.3 kohaselt määratud kokkuleppeline esindaja, tuntud saatja või esindaja teenuseid kasutav kaubasaatja, või

                                          (c)

                                          saadetis vabastatakse läbivaatusest punkti 6.1.1 alapunkti d kohaselt ning see on loata juurdepääsu eest kaitstud alates hetkest, kui sellest sai identifitseeritav lennukaup või identifitseeritav lennupost, kuni pealelaadimiseni.

                              6.8.2.3.

                              Saadetise julgestusstaatus märgitakse kas elektrooniliselt või kirjalikult saatedokumentidesse, milleks on kas lennusaateleht, samaväärne postidokument või eraldi deklaratsioon.

                        6.8.3.   Kolmanda riigi kokkuleppeline esindajate, tuntud saatjate ja esindaja teenuseid kasutavate kaubasaatjate määramine.

                              6.8.3.1.

                              Kuni 30. juunini 2014 kehtestab ACC3 sellise julgestuskontrolli üksikasjad, mida rakendavad sellised kokkuleppeline esindajad, tuntud saatjad ja esindaja teenuseid kasutavad kaubasaatjad, kellelt ta võtab saadetisi otse vastu oma julgestusprogrammi raames. Pärast seda teeb ACC3 lisaks veel järgmist:

                                          (a)

                                          tagab selliste kolmanda riigi kokkulepitud esindajate ja tuntud saatjate sõltumatu valideerimise kooskõlas vastavalt liidete 6-C2 ja 6-C kontrollkardiga kuni viieaastaste ajavahemike järel;

                                          (b)

                                          tagab, et täidetud kontrollkaardid on pädevale asutusele või komisjonile kontrollimiseks kättesaadavad;

                                          (c)

                                          säilitab andmebaasi, mis sisaldab iga kokkuleppeline esindaja, tuntud saatja ja esindaja teenuseid kasutava kaubasaatja kohta järgmist teavet:

                                                      —

                                                      ettevõtja andmed, sh tegevuskoha aadress (bona fide);

                                                      —

                                                      äritegevuse laad, v.a ärisaladust puudutav teave,

                                                      —

                                                      kontaktandmed, sh julgestuse eest vastutava(te) isiku(te) kontaktandmed,

                                                      —

                                                      ettevõtja registreerimisnumber, kui see on olemas.

                                                Andmebaas on kontrollimiseks kättesaadav.

                              6.8.3.2.

                              ACC3 tagab, et sellised esindaja teenuseid kasutavad kolmanda riigi kaubasaatjad, kellelt kõnealune lennuettevõtja võtab saadetised otse vastu, vastavad punktides 6.5.2–6.5.6 esitatud nõuetele. Tunnustada võib üksnes sellistes kolmandates riikides välja antud volitatud ettevõtja (AEO) sertifikaate, kellega EL on sõlminud volitatud ettevõtjate vastastikuse tunnustamise lepingu.

                        6.8.4.   Nõuetele mittevastavus

                              6.8.4.1.

                              Kui komisjon või pädev asutus tuvastab sellise tõsise puuduse ACC3 tegevuses, millel arvatakse olevat märkimisväärne mõju kogu lennundusjulgestusele ELis, toimitakse järgmiselt:

                                          (a)

                                          teavitatakse kohe asjaomast ACC3 ja palutakse tal esitada märkused;

                                          (b)

                                          teavitatakse kohe komisjoni ja vastavalt vajadusele teisi liikmesriike.

                              6.8.4.2.

                              Komisjon võib seejärel vastavalt määruse (EÜ) nr 300/2008 artikli 19 lõike 2 kohasele regulatiivkomitee menetlusele otsustada, et kõnealust lennuettevõtjat ei tunnustata enam ACC3na kas mõnel konkreetsel kolmandast riigist ELi suunduval lennuliinil või kõikidel sellistel liinidel. Sel juhul kõrvaldatakse kõnealuse ACC3 andmed ELi kokkuleppeliste esindajate ja tuntud saatjate andmebaasist.

                              6.8.4.3.

                              Lennuettevõtjat, kellelt on võetud ACC3 staatus vastavalt punktile 6.8.4.2, ei ennistata ega lisata ELi kokkuleppeliste esindajate ja tuntud saatjate andmebaasi seni, kuni sõltumatu valideerija on kinnitanud, et tõsine puudus on kõrvaldatud, ja asjakohane pädev asutus on sellest teatanud tsiviillennundusjulgestuse komiteele.

                  D.

                  Liide 6-F asendatakse järgmisega:
                  „LIIDE 6-F

                  KAUP JA POST
                  6-Fi

                     KOLMANDAD RIIGID, KUS KOHALDATAKSE ÜHISTE PÕHISTANDARDITEGA SAMAVÄÄRSEID JULGESTUSSTANDARDEID

                  6-Fii

                     KOLMANDAD RIIGID, MILLE PUHUL EI PEA MÄÄRAMA ACC3

                  Kolmandad riigid, mille puhul ei pea määrama ACC3, on loetletud komisjoni eraldi otsuses.”

                  E.

                  Lisatakse järgmised liited:
                  „LIIDE 6-G

                  KOLMANDAST RIIGIST PÄRIT KAUPA JA POSTI KÄSITLEVAD SÄTTED
                  ACC3 julgestusprogramm peab sisaldama allpool loetletud üksikasju vastavalt vajadusele kas kolmandate riikide iga üksiku lennuvälja kohta eraldi või ülddokumendina, milles täpsustatakse kolmandate riikide konkreetsetel lennuväljadel kehtivad erinevused:

                              (a)

                              kauba ja posti suhtes kohaldatavate meetmete kirjeldus,

                              (b)

                              saadetiste vastuvõtmise kord,

                              (c)

                              kokkuleppelise esindaja süsteem ja kriteeriumid,

                              (d)

                              tuntud saatja süsteem ja kriteeriumid,

                              (e)

                              esindaja teenuseid kasutava kaubasaatja süsteem ja kriteeriumid,

                              (f)

                              läbivaatuse ja füüsilise kontrolli nõuded,

                              (g)

                              läbivaatuse ja füüsilise kontrolli teostamise koht,

                              (h)

                              läbivaatusseadmete üksikasjad,

                              (i)

                              üksikasjalik teave käitaja või teenuseosutaja kohta,

                              (j)

                              läbivaatusest või füüsilisest kontrollist vabastamise juhud,

                              (k)

                              kõrge ohutasemega lennukauba ja -posti käitlemine.

                     LIIDE 6-H

                  KOHUSTUSTE DEKLARATSIOON – ACC3
                  Kinnitan, et

                              —

                              mulle teadaolevalt on teave, mis ettevõtja julgestusprogrammis sisaldub kolmandatest riikidest Euroopa Liitu veetavate saadetiste kohta, tõene ja täpne,

                              —

                              ettevõtte julgestusprogrammis sätestatud tegevust ja menetlusi, mis on seotud kolmandatest riikidest Euroopa Liitu veetavate saadetistega, rakendatakse ja järgitakse kõigis programmiga hõlmatud tegevuskohtades,

                              —

                              julgestusprogrammi muudetakse ja kohandatakse nii, et see oleks kooskõlas kolmandatest riikidest Euroopa Liitu veetava lennukauba/-posti suhtes kehtivaid nõudeid käsitlevatesse Euroopa Liidu õigusaktidesse tulevikus tehtavate kõigi oluliste muudatustega, v.a juhul, kui [lennuettevõtja nimi] teatab [pädeva asutuse nimi], et ei soovi enam vedada saadetisi kolmandast riigist ELi,

                              —

                              [lennuettevõtja nimi] teatab [pädeva asutuse nimi] kirjalikult kõikidest tema julgestusprogrammi asjakohastesse osadesse tehtavatest muudatustest kümne päeva jooksul;

                              —

                              ettevõtja on nimetanud [vastutava üksikisiku nimi], kes vastutab üldiselt tema nimel lennukauba/-posti suhtes kohaldatavate julgestusmeetmete kohaldamise eest [kolmandate riikide lennuväljade nimed];

                              —

                              alates 1. juulist 2014 peab [lennuettevõtja nimi] kolmandate riikide kokkuleppeliste esindajate, tuntud saatjate ja esindaja teenuseid kasutavate kaubasaatjate andmebaasi ning teeb selle kontrollimiseks kättesaadavaks;

                              —

                              [lennuettevõtja nimi] teeb vajaduse korral igakülgset koostööd kõikide kontrollide puhul ning võimaldab inspektorite nõudmise korral juurdepääsu kõikidele dokumentidele ja eespool nimetatud andmebaasile;

                              —

                              [lennuettevõtja nimi] teatab [pädeva asutuse nimi] kõigist tõsistest julgestusalastest rikkumistest ja kõikidest kahtlastest asjaoludest, mis võivad olla olulised seoses kauba/posti julgestusega kolmandas riigis, eelkõige katsetest peita saadetistesse keelatud esemeid;

                              —

                              [lennuettevõtja nimi] teatab [pädeva asutuse nimi], kui ta:

                                          (a)

                                          lõpetab tegevuse või vahetab nime;

                                          (b)

                                          ei tegele enam lennukauba/lennupostiga või

                                          (c)

                                          ei suuda enam täita nende Euroopa Liidu õigusaktide nõudeid, mis käsitlevad kolmandatest riikidest Euroopa Liitu veetavat lennukaupa/-posti.

                        Võtan käesoleva deklaratsiooni eest täieliku vastutuse.
                  Nimi:
                  Ametikoht ettevõttes:
                  Kuupäev:
                  Allkiri:

                     LIIDE 6-I

                  Kõrge ohutasemega kaupa puudutav on sätestatud komisjoni eraldi otsuses.

                     LIIDE 6-J

                  Läbivaatusseadmete kasutamist puudutav on sätestatud komisjoni eraldi otsuses.”

                  F.

                  11. peatükki lisatakse järgmine punkt:
                  11.0.5.   Käesoleva määruse kohaldamisel võivad sõltumatu valideerijana tegutseda järgmised isikud:

                              —

                              ELi liikmesriigi ametiasutuse esindaja;

                              —

                              mis tahes füüsiline või juriidiline isik, keda liikmesriik või komisjon on selle ülesande täitjana tunnustanud.”

         (1)  ELT L 107, 27.4.2011, lk 1.

         (2)  ELT L 219, 22.8.2009, lk 1.

         (3)  ELT L 275, 25.10.2003, lk 32, mida on muudetud direktiiviga 2008/101/EÜ (ELT L 8, 13.1.2009, lk 3).”


title: Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 1035/2011, 17. oktoober 2011 , milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded ja millega muudetakse määrusi (EÜ) nr 482/2008 ja (EL) nr 691/2010 EMPs kohaldatav tekst

text:
               18.10.2011

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 271/23

         KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 1035/2011,
   17. oktoober 2011,
   milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded ja millega muudetakse määrusi (EÜ) nr 482/2008 ja (EL) nr 691/2010
   (EMPs kohaldatav tekst)
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrust (EÜ) nr 550/2004 aeronavigatsiooniteenuste osutamise kohta ühtses Euroopa taevas (teenuse osutamise määrus), (1) eriti selle artikleid 4, 6 ja 7,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. veebruari 2008. aasta määrust (EÜ) nr 216/2008, mis käsitleb tsiviillennunduse valdkonna ühiseeskirju ja millega luuakse Euroopa Lennundusohutusamet ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 91/670/EMÜ, määrus (EÜ) nr 1592/2002 ning direktiiv 2004/36/EÜ, (2) eriti selle artikli 8b lõiget 6,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruse (EÜ) nr 216/2008 kohaselt peab komisjon, keda abistab Euroopa Lennundusohutusamet („amet”), võtma vastu rakenduseeskirjad lennuliikluse korraldamise ja aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks kogu Liidus. Kõnealuse määruse artikli 8b lõikes 6 nõutakse, et need rakenduseeskirjad põhineksid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 549/2004 (millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks) (raammäärus)) (3) artikli 5 lõike 3 kohaselt vastu võetud määrustel.

               (2)

               Aeronavigatsiooniteenuste osutamine kogu ELis peaks toimuma liikmesriikide või ameti sertifitseerimise alusel. Ühistele nõuetele vastavatele aeronavigatsiooniteenuste osutajatele peaks antama sertifikaat vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklile 7 ja määruse (EÜ) nr 216/2008 artikli 8b lõikele 2.

               (3)

               Ühiseid nõudeid, mis on sätestatud vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklile 6 ja määruse (EÜ) nr 216/2008 artiklile 8b, tuleks kohaldada, ilma et see piiraks liikmesriikide suveräänseid õigusi nende õhuruumi üle või liikmesriikide nõudeid avaliku korra, julgeoleku ja riigikaitsega seotud küsimustes, nagu on ette nähtud määruse (EÜ) nr 549/2004 artikliga 13. Ühised nõuded ei peaks hõlmama määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 1 lõikes 2 ja määruse (EÜ) nr 216/2008 artikli 1 lõikes 2 sätestatud sõjalisi operatsioone ega sõjalist väljaõpet.

               (4)

               Aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühiste nõuete määratluse puhul tuleks arvesse võtta aeronavigatsiooniteenuste osutajate õiguslikku seisundit liikmesriikides. Kui organisatsioon lisaks aeronavigatsiooniteenuste osutamisele tegeleb millegi muuga ja kui ei ole ette nähtud teisiti, ei tuleks ühiseid nõudeid kohaldada niisuguste muude tegevuste ega vahendite suhtes, mida aeronavigatsiooniteenuste osutamisel ei kasutata.

               (5)

               Ühiste nõuete kohaldamine aeronavigatsiooniteenuste osutajate suhtes peaks olema vastavuses riski suurusega, mis on seotud iga teenuse iseärasustega, nagu näiteks teostatud liikumiste arv ja/või laad ning nende iseärasused. Kui teatavate aeronavigatsiooniteenuste osutajad peaksid otsustama mitte kasutada võimalust piiriüleste teenuste pakkumiseks ühtses Euroopa taevas, peaks pädeval asutusel olema õigus lubada kohaldada vastavalt aeronavigatsiooniteenuste osutamise suhtes teatavaid üldnõudeid ja lennuliiklusteenuste osutamise suhtes teatavaid erinõudeid. Seepärast peaksid sertifikaadile lisatud tingimused näitama erandi laadi ja ulatust.

               (6)

               Sertifitseerimissüsteemi nõuetekohase funktsioneerimise tagamiseks peaksid liikmesriigid oma aastaaruannetes esitama oma pädevate asutuste poolt lubatud erandite kohta komisjonile ja ametile kogu asjakohase teabe.

               (7)

               Aeronavigatsiooniteenuste eri liikide suhtes ei kohaldata tingimata samu nõudeid. Seepärast on ühised nõuded vaja kohandada vastavaks iga teenuseliigi eripärale.

               (8)

               Aeronavigatsiooniteenuste osutajatel peaks lasuma kohustus tõendada kohaldatavatele ühistele nõuetele vastavust sertifikaadi kehtivusajal ja kõigi hõlmatud teenuste suhtes.

               (9)

               Ühiste nõuete tõhusa kohaldamise tagamiseks tuleks kehtestada süsteem, mille abil saaks teostada korrapärast järelevalvet ja kontrolli kõnealuste ühiste nõuete suhtes ning sertifikaadis määratletud tingimustele vastavuse kohta. Pädev asutus peaks kontrollima teenuseosutaja sobilikkust enne sertifikaadi väljaandmist ning kord aastas hindama juba sertifitseeritud aeronavigatsiooniteenuste osutajate jätkuvat nõuetele vastavust. Seepärast tuleks kehtestada igal aastal ajakohastatav, riskide hindamisel põhinev soovituslik kontrolliprogramm, mis hõlmaks kõiki sertifitseeritud teenuseosutajaid. Kõnealune programm peaks võimaldama kontrollida aeronavigatsiooniteenuste osutajate kõiki asjakohaseid osi mõistliku ajavahemiku jooksul. Kui pädevad asutused hindavad määratud lennuliiklus- ja meteoroloogiateenuste osutajate nõuetele vastavust, peaks neil olema õigus kontrollida ka liikmesriigi rahvusvahelistest kohustustest tulenevate asjakohaste nõuete täitmist.

               (10)

               Riiklike järelevalveasutuste vastastikused eksperdihinnangud võivad edendada ühist lähenemisviisi järelevalvele aeronavigatsiooniteenuste osutajate üle kogu ELis. Komisjon võib koostöös liikmesriikide ja ametiga korraldada selliseid vastastikuseid eksperdihinnanguid, mida tuleks kooskõlastada määruse (EÜ) nr 216/2008 artiklite 24 ja 54 raames toimuva tegevusega ning mis tahes muu rahvusvahelise seire- ja järelevalveprogrammiga. Sellega välditaks töö kattumist. Selleks et võimaldada vastastikuse eksperdihinnangu käigus kogemuste ja heade tavade vahetust, peaksid eksperdid olema pädeva asutuse personali hulgast.

               (11)

               Eurocontrol on välja töötanud ohutusnõuded (ESARR), millel on olnud eriti suur tähtsus lennuliiklusteenuste osutamise ohutuse suhtes. Vastavalt määrusele (EÜ) nr 550/2004 peaks komisjon kindlaks määrama ja ELi määrustega vastu võtma asjakohased ESARRi sätted. Komisjoni 20. detsembri 2005. aasta määrusesse (EÜ) nr 2096/2005 (milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded) (4) inkorporeeritud ESARR on olnud käesolevate rakenduseeskirjade alus.

               (12)

               Kui komisjon võttis vastu määruse (EÜ) nr 2096/2005, otsustas ta, et ei ole otstarbekas korrata ESARR 2 sätteid lennuliikluse korraldamise ohutusega seotud vahejuhtumitest teatamise ja nende hindamise kohta, mis on hõlmatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta määrusega (EL) nr 996/2010 tsiviillennunduses toimuvate lennuõnnetuste ja intsidentide uurimise ja ennetamise kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 94/56/EÜ (5) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuni 2003. aasta direktiiviga 2003/42/EÜ vahejuhtumitest teatamise kohta tsiviillennunduses (6). Ohutusega seotud vahejuhtumeid käsitlevate uute sätetena tuleks siiski ette näha, et käesoleva määruse kohaselt määratletud pädevad asutused peavad kontrollima, kas lennuliiklusteenuste osutajad, samuti side-, navigeerimis- või seireteenuse osutajad järgivad ohutusega seotud vahejuhtumitest teatamisel ja nende hindamisel nõutavat korda.

               (13)

               Eelkõige tuleks tunnistada, et esiteks on ohutusjuhtimine aeronavigatsiooniteenuste pakkumisel niisugune ülesanne, millega tagatakse kõigi ohutusriskide tuvastamine, hindamine ja rahuldav vähendamine, ning teiseks, et ametlik ja süstemaatiline lähenemine ohutusjuhtimisele ja juhtimissüsteemidele, eesmärgiga saavutada terviklik süsteemne lähenemisviis, võib ohutusele tekkivat kasu märgatavalt ja hõlpsasti jälgitavalt suurendada. Amet peaks täiendavalt hindama käesoleva määruse ohutusnõudeid ja integreerima need tsiviillennundusohutuse ühtsesse regulatiivraamistikku.

               (14)

               Seni kuni amet kavandab rakendusmeetmeid asjakohaste Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni (ICAO) standardite ülevõtmiseks ELi rakendusmeetmetesse, nõuete täitmise vastuvõetavaid viise, sertifitseerimistingimusi ja juhismaterjali, peaksid aeronavigatsiooniteenuse osutajad tegutsema vastavalt asjakohastele ICAO standarditele. Piiriüleste aeronavigatsiooniteenuste osutamise hõlbustamiseks ning kuni ameti ICAO standardite ülevõtmiseks vastavate meetmete väljatöötamise lõpuleviimiseni peaksid liikmesriigid, komisjon ja amet, tehes vajaduse korral tihedat koostööd Eurocontroliga, püüdlema nende erinevuste vähendamise poole, millest liikmesriigid teatasid seoses ICAO standardite kohaldamisega aeronavigatsiooniteenuste valdkonnas, et saavutada ühine liikmesriikide vaheline standardite kogum ühtse Euroopa taeva piires.

               (15)

               Liikmesriikide erinev kord seoses vastutusega ei tohiks takistada aeronavigatsiooniteenuste osutajatel piiriüleste teenuste lepingute sõlmimist, kui aeronavigatsiooniteenuste osutajad on võtnud meetmed kohaldatavatest õigusaktidest tuleneva kahjuvastutuse katmiseks. Kasutatav meetod peaks vastama siseriiklikele õigusnormidele. Liikmesriigid, kes lubavad aeronavigatsiooniteenuste osutamist oma vastutusalas olevas õhuruumis või selle osas ilma määrusega (EÜ) nr 550/2004 ettenähtud sertifikaadita, peaksid katma kõnealuste teenuseosutajate vastutuse.

               (16)

               Amet peaks täiendavalt hindama käesoleva määruse sätteid, eelkõige neid, mis on seotud sertifitseeritud organisatsiooni pakutavaid aeronavigatsiooniteenuseid ning insener-tehnilist personali käsitlevate muudatuste ohutuse hindamisega, ning esitama arvamuse, kuidas kohandada neid tervikliku süsteemse lähenemisviisiga, pidades silmas nende sätete integreerimist tulevasse tsiviillennundusohutuse ühtsesse regulatiivraamistikku ning sidusrühmade ja pädevate asutuste kogemusi ohutusjärelevalve alal.

               (17)

               Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määruses (EÜ) nr 551/2004 õhuruumi korraldamise ja kasutamise kohta ühtses Euroopa taevas (õhuruumi määrus) (7) nõutakse, et loodaks võrgustiku funktsioonideks nimetatud erifunktsioonid, mis võimaldaks õhuruumi ja nappide ressursside optimaalset kasutamist, et kasutajad saaksid maksimaalse juurdepääsu õhuruumile ja opereerida eelistatud lennuliinidel. Vastavalt määruses (EÜ) nr 551/2004 toodule sätestab komisjoni 7. juuli 2011. aasta määrus (EL) nr 677/2011 (millega kehtestatakse lennuliikluse korraldamise (ATM) võrgustiku funktsioonide üksikasjalikud rakenduseeskirjad ja muudetakse määrust (EL) nr 691/2010) (8) kõnealuste funktsioonide täitmisega seotud üksuse õigused, kohustused ja vastutuse.

               (18)

               Teatud võrgustiku funktsioonide ohutuks täitmiseks peab asjaomane üksus vastama teatavatele nõuetele. Nende nõuetega püütakse tagada, et üksus või organisatsioon tegutseb ohutult ning need nõuded on sätestatud määruse (EL) nr 677/2011 VI lisas. Need on organisatsiooni ohutusnõuded, mis on väga sarnased käesoleva määruse I lisas sätestatud aeronavigatsiooniteenuste osutamise üldnõuetega, kuid neid on kohandatud võrgustiku funktsioonide ohutusalaste kohustustega.

               (19)

               Seetõttu tuleb määrus (EÜ) nr 2096/2005 tunnistada kehtetuks.

               (20)

               Komisjoni 30. mai 2008. aasta määrust (EÜ) nr 482/2008, millega luuakse aeronavigatsiooniteenuste osutajate rakendatav tarkvara turvalisuse tagamise süsteem ja muudetakse määruse (EÜ) nr 2096/2005 II lisa, (9) ja komisjoni 29. juuli 2010. aasta määrust (EL) 691/2010, millega kehtestatakse aeronavigatsiooniteenuste ja võrgufunktsioonide tulemuslikkuse kava ning muudetakse määrust (EÜ) nr 2096/2005, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded, (10) tuleks käesoleva määrusega kohandamiseks muuta.

               (21)

               Käesolevas määruses sätestatud meetmed on kooskõlas määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 5 kohaselt asutatud ühtse taeva komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
   Artikkel 1
   Reguleerimisese ja reguleerimisala
   Käesolevas määruses sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded.
   Juhul kui I või II lisas ei ole sätestatud teisiti, ei kohaldata ühiseid nõudeid siiski:

               a)

               teenuseosutaja muule tegevusele kui aeronavigatsiooniteenuste osutamine;

               b)

               muuks kui aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks eraldatud vahenditele.

         Artikkel 2
   Mõisted
   Käesolevas määruses kohaldatakse määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 2 ning määruse (EÜ) nr 216/2008 artiklis 3 sätestatud mõisteid. Määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 2 lõikes 15 esitatud mõistet „sertifikaat” ei kasutata.
   Lisaks kohaldatakse järgmisi mõisteid:
   1)   „lennutööd”– õhusõiduki käitamine, mille käigus õhusõidukit kasutatakse eriteenusteks, nagu näiteks põllumajanduse, ehituse, fotograafia, uuringute, vaatluse ja patrulli, otsingu- ja päästetööde või õhureklaami vallas;
   2)   „äriline lennutransport”– õhusõiduki käitamine reisijate, lasti või posti vedamiseks tasu või rendi eest;
   3)   „funktsionaalne süsteem”– süsteemide, menetluste ja inimressursside ühendamine lennuliikluse korraldamiseks;
   4)   „üldlennundus”– tsiviilõhusõidukite mis tahes käitamine, välja arvatud lennutööd või äriline lennutransport;
   5)   „riiklik järelevalveasutus”– liikmesriikide poolt vastavalt määruse (EÜ) nr 549/2004 artikli 4 lõikele 1 riiklikuks järelevalveasutuseks nimetatud või sellena loodud organ või organid;
   6)   „ohutegur”– mis tahes olukord, juhtum või asjaolu, mis võib põhjustada õnnetusjuhtumi;
   7)   „organisatsioon”– aeronavigatsiooniteenuseid pakkuv üksus;
   8)   „teenusepakkuja”– organisatsioon, kes vastutab lennuliiklus-, side-, navigatsiooni- või seireteenuseid toetavate insener-tehniliste teenuste pakkumise eest;
   9)   „risk”– ohutegurite põhjustatud kahjuliku mõju üldise tõenäosuse või esinemissageduse ja selle mõju tõsiduse kombinatsioon;
   10)   „ohutuse tagamine”– kõik kavandatud ja süstemaatilised meetmed, mida on vaja andmaks piisavat kindlustunnet, et toode, teenus, organisatsioon või funktsionaalne süsteem on rahuldava või vastuvõetava ohutustasemega;
   11)   „ohutuseesmärk”– kvalitatiivne või kvantitatiivne avaldus, milles määratletakse ohutegurite ilmnemise maksimaalne eeldatav sagedus või tõenäosus;
   12)   „ohutusnõue”– riski vähendamise meetmed, mis tulenevad teatava ohutuseesmärgi saavutamiseks ettenähtud riskide vähendamise strateegiast ning milleks võivad olla korraldus-, tegevus-, menetlus-, funktsiooni-, toimivus- ja koostalitlusvõimega seotud nõuded või keskkonnatingimused;
   13)   „teenused”– aeronavigatsiooniteenused või selliste teenuste rühm;
   14)   „üleeuroopaline aeronavigatsiooniteenus”– enamiku või kõigi liikmesriikide kasutajate jaoks kavandatud ja loodud aeronavigatsiooniteenus, mis võib ulatuda ka kaugemale kui selle territooriumi õhuruum, kus aluslepingut kohaldatakse;
   15)   „aeronavigatsiooniteenuste osutaja”– mis tahes avalik-õiguslik või eraõiguslik isik, kes osutab aeronavigatsiooniteenust üldlennunduse jaoks, sh organisatsioon, kes taotleb sertifikaadi aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks.
   Artikkel 3
   Pädev sertifitseerimisasutus
   1.   Käesoleva määruse tähenduses on pädev aeronavigatsiooniteenuste osutajate sertifitseerimisasutus

               a)

               organisatsioonide jaoks, kelle põhitegevuskoht ja olemasolu korral ka registrijärgne asukoht asub mõnes liikmesriigis: riiklik järelevalveasutus, kelle kõnealune liikmesriik on selleks nimetanud või sellena loonud;

               b)

               organisatsioonide jaoks, kes osutavad aeronavigatsiooniteenuseid selle territooriumi õhuruumis, mille suhtes asutamislepingut kohaldatakse, ja kelle põhitegevuskoht ja olemasolu korral ka registrijärgne asukoht asub väljaspool kõnealust territooriumi: amet;

               c)

               organisatsioonide jaoks, kes osutavad üleeuroopalisi aeronavigatsiooniteenuseid selle territooriumi õhuruumis, mille suhtes asutamislepingut kohaldatakse: amet.

         2.   Ohutusjärelevalve pädev asutus määratakse kooskõlas komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 1034/2011 (11) artikliga 3.
   Artikkel 4
   Sertifikaatide andmine
   1.   Aeronavigatsiooniteenuste osutamiseks vajaliku sertifikaadi saamiseks peavad organisatsioonid, ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõike 5 kohaldamist, vastama

               a)

               käesoleva määruse I lisas sätestatud aeronavigatsiooniteenuste osutamise üldnõuetele;

               b)

               II–V lisas sätestatud täiendavatele erinõuetele vastavalt nende poolt pakutava teenuse liigile.

         2.   Pädev asutus teeb enne teenuseosutajale sertifikaadi andmist kindlaks, kas organisatsioon vastab ühistele nõuetele.
   3.   Organisatsioon peab vastama ühistele nõuetele hiljemalt sertifikaadi väljaandmise ajaks, mis on välja antud vastavalt:

               a)

               määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklile 7;

               b)

               määruse (EÜ) nr 216/2008 artikli 8b lõikele 2 ja artikli 22a punktidele b ja c.

         Artikkel 5
   Erandid
   1.   Erandina artikli 4 lõikest 1 võivad teatavate aeronavigatsiooniteenuste osutajad otsustada mitte kasutada võimalust piiriüleste teenuste pakkumiseks ning loobuda vastastikuse tunnustamise õigusest ühtses Euroopa taevas.
   Sel juhul võivad nad taotleda määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikes 2 osutatud sertifikaati, mis on piiratud liikmesriigi vastutusalas oleva õhuruumiga.
   2.   Esimeses lõikes osutatud taotluse esitamiseks peab lennuliiklusteenuste osutaja pakkuma või kavatsema pakkuda üksnes üht või mitut järgmise kategooria teenust:

               a)

               lennutöö;

               b)

               üldlennundus;

               c)

               äriline lennutransport, mis toimub üksnes õhusõidukitega, mille suurim stardimass on kuni 10 tonni või milles on kuni 20 istekohta;

               d)

               äriline lennutransport, mille veomaht on alla 10 000 reisi aastas; olenemata suurimast stardimassist ja istekohtade arvust; reise arvutatakse õhkutõusmiste ja maandumiste summana ning see on arvestatud viimase kolme aasta keskmisena.

         Sellise taotluse esitamiseks peab muude aeronavigatsiooniteenuste kui lennuliiklusteenuste osutaja aastane käive olema teenuste puhul, mida ta pakub või kavatseb pakkuda, kuni 1 000 000 eurot.
   Kui aeronavigatsiooniteenuse osutaja ei saa objektiivsetel praktilistel põhjustel esitada tõendeid nendele kvalifitseerumiskriteeriumidele vastavuse kohta, võib pädev asutus arvestada samalaadseid näitajaid või prognoose seoses esimeses ja teises lõigus esitatud ülemmääradega.
   Sellise taotluse esitamisega samal ajal esitab aeronavigatsiooniteenuse osutaja pädevale asutusele asjakohased tõendid kvalifitseerumiskriteeriumide kohta.
   3.   Pädev asutus võib lubada konkreetseid erandeid taotlejatele, kes täidavad lõike 1 kvalifitseerumiskriteeriumeid, vastavalt nende panusele asjaomase liikmesriigi vastutusalasse kuuluva õhuruumi lennuliikluse korraldamisel.
   Kõnealuseid erandeid võib kohaldada üksnes I lisas toodud nõuete suhtes.
   Erandeid ei tehta siiski järgmiste nõuete suhtes:

               a)

               tehniline ning operatiivne pädevus ja tegutsemisvõime (punkt 1);

               b)

               ohutusjuhtimine (punkt 3.1);

               c)

               inimressursid (punkt 5);

               d)

               avatud ja läbipaistev aeronavigatsiooniteenuste pakkumine (punkt 8.1).

         4.   Lisaks lõikes 3 nimetatud eranditele võib pädev asutus teha erandeid taotlejatele, kes osutavad lennuvälja lennuinfo teenuseid, teenindades korrapäraselt mitte üle ühe tööpaiga mis tahes ühel lennuväljal. Pädev asutus teeb seda vastavalt taotlejate panusele asjaomase liikmesriigi vastutusalasse kuuluva õhuruumi lennuliikluse korraldamisel
   Kõnealuseid erandeid võib kohaldada üksnes II lisa punktis 3 toodud järgmiste nõuete suhtes:

               a)

               ohutusjuhtimise vastutusala ning välisteenused ja -tarned (punkt 3.1.2 alapunktid b ja e);

               b)

               ohutuse ülevaatused (punkt 3.1.3 alapunkt a);

               c)

               ohutusnõuded riski hindamiseks ja vähendamiseks seoses muudatustega (punkt 3.2).

         5.   III, IV ja V lisas esitatud nõuete puhul erandeid ei lubata.
   6.   Vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 II lisale peab pädev asutus:

               a)

               määratlema erandi laadi ja ulatuse sertifikaadile lisatud tingimustes, näidates selle õigusliku aluse;

               b)

               piiritlema sertifikaadi kehtivusaja, kui seda peetakse järelevalve eesmärgil vajalikuks;

               c)

               jälgima, kas aeronavigatsiooniteenuste osutaja vastab jätkuvalt erandi saamise nõuetele.

         Artikkel 6
   Nõuetele vastavuse tõendamine
   1.   Pädeva asutuse taotlusel esitab organisatsioon kõik asjakohased tõendid, et tõestada oma vastavust kehtivatele ühistele nõuetele. Organisatsioonid võivad täielikult kasutada olemasolevaid andmeid.
   2.   Sertifitseeritud organisatsioon teavitab pädevat asutust kavandatud muudatustest oma aeronavigatsiooniteenuste osutamisel, mis võivad mõjutada tema vastavust kehtivatele ühistele nõuetele või sertifikaadile lisatud tingimustele (vajaduse korral).
   3.   Kui sertifitseeritud organisatsioon ei vasta enam kehtivatele ühistele nõuetele või vajaduse korral sertifikaadile lisatud tingimustele, nõuab pädev asutus organisatsioonilt ühe kuu jooksul alates nõuetele mittevastavuse tuvastamisest parandusmeetmete võtmist.
   Otsusest tuleb viivitamata teatada asjaomasele organisatsioonile.
   Pädev asutus kontrollib parandusmeetmete rakendamist enne asjaomasele organisatsioonile oma heakskiidust teatamist.
   Kui pädev asutus leiab, et parandusmeetmeid ei ole organisatsiooniga kokkulepitud tähtajaks korralikult rakendatud, võtab ta aeronavigatsiooniteenuste järjepidevuse tagamise vajadust silmas pidades asjakohased jõustamismeetmed vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikele 7 ning määruse (EÜ) nr 216/2008 artiklile 10, artikli 22a punktile d, artiklile 25 ja artiklile 68.
   Artikkel 7
   Nõuetele vastavuse järelevalve hõlbustamine
   Organisatsioonid hõlbustavad pädeva asutuse või viimase nimel tegutseva pädeva üksuse tehtavaid kontrolle ja ülevaatusi, mille hulka kuuluvad ka kohapealsed kontrollid ja etteteatamata kontrollid.
   Volitatud isikutel on õigus teha järgmisi toiminguid:

               a)

               kontrollida asjaomaseid dokumente, andmeid, menetluseeskirju ja kõiki muid aeronavigatsiooniteenuste osutamisega seonduvaid materjale;

               b)

               teha nendest dokumentidest, andmetest, menetluseeskirjadest ja muudest materjalidest koopiaid või väljavõtteid;

               c)

               küsida kohapeal suulisi selgitusi;

               d)

               siseneda vajalikesse ruumidesse, territooriumidele või transpordivahenditesse.

         Sellised pädeva asutuse või tema nimel tegutseva pädeva üksuse tehtavad kontrollid ja ülevaatused toimuvad selle liikmesriigi õigusaktide kohaselt, kus neid tuleb läbi viia.
   Artikkel 8
   Jätkuv nõuetele vastavus
   Pädev asutus kontrollib tema käsutuses olevate tõendite põhjal igal aastal, kas organisatsioonid, kelle ta on sertifitseerinud, vastavad jätkuvalt nõuetele.
   Selleks kehtestab pädev asutus soovitusliku kontrolliprogrammi, mida ta igal aastal ajakohastab ja mis hõlmab kõiki tema poolt sertifitseeritud teenuseosutajaid ning põhineb pakutavaid aeronavigatsiooniteenuseid moodustavate eri toimingute riskihindamisel. Enne kõnealuse programmi kehtestamist konsulteerib ta asjaomaste organisatsioonidega ja kõigi muude asjaomaste pädevate asutustega.
   Programmis on märgitud eri kohtade kontrollimise ajavahemikud.
   Artikkel 9
   Insener-tehnilise personali ohutuseeskirjad
   Seoses lennuliiklus-, side-, navigatsiooni- või seireteenustega tegeleb pädev asutus või liikmesriigi poolt selleks otstarbeks määratud mis tahes muu asutus järgmiste ülesannetega:

               a)

               asjakohaste ohutuseeskirjade koostamine insener-tehnilisele personalile, kes teostab käitamisohutusega seotud ülesandeid;

               b)

               piisava ja asjakohase ohutusjärelevalve tagamine insener-tehnilise personali üle, kes on mis tahes tegutsevate organisatsioonide poolt määratud teostama käitamisohutusega seotud ülesandeid;

               c)

               asjakohaste meetmete võtmine põhjendatud arvamuse alusel ja pärast asjakohast uurimist seoses tegutsevate organisatsioonidega ja/või nende insener-tehnilise personaliga, kes ei vasta II lisa punktis 3.3 toodud nõuetele;

               d)

               kontrollimine, et asjakohased meetodid võimaldavad tagada käitamisohutusega seotud ülesandeid täitma määratud kolmandate osapoolte vastavuse II lisa punktis 3.3 toodud nõuetele.

         Artikkel 10
   Vastastikused eksperdihinnangud
   1.   Komisjon võib koostöös liikmesriikide ja ametiga korraldada riiklike järelevalveasutuste vastastikused eksperdihinnangud vastavalt lõigetele 2–6.
   2.   Vastastikused eksperdihinnangud viib läbi riiklikest ekspertidest ja vajaduse korral ameti vaatlejatest koosnev rühm.
   Rühm koostatakse vähemalt kolme eri liikmesriigi ja ameti ekspertidest.
   Eksperdid ei võta osa vastastikustest eksperdihinnangutest liikmesriigis, kus nad töötavad.
   Komisjon koostab ja säilitab liikmesriikide poolt nimetatud riiklike ekspertide loetelu, mis hõlmab ühiste nõuete kõiki aspekte, nagu on loetletud määruse (EÜ) nr 550/2004 artiklis 6.
   3.   Vähemalt kolm kuud enne vastastikust eksperdihinnangut teatab komisjon asjaomasele liikmesriigile ja riiklikule järelevalveasutusele eksperdihinnangu toimumise, selle läbiviimise kavandatud kuupäeva ning osavõtvate ekspertide nimed.
   Liikmesriik, mille riiklikule järelevalveasutusele hinnang antakse, kiidab hinnangut andva ekspertide rühma heaks enne eksperdihinnangu toimumist.
   4.   Kolme kuu jooksul pärast eksperdihinnangu toimumist koostab hinnangu andnud ekspertide rühm konsensuse alusel aruande, mis võib sisaldada soovitusi.
   Komisjon kutsub aruande arutamiseks kokku istungi ameti esindajate, ekspertide ja riikliku järelevalveasutusega.
   5.   Komisjon edastab aruande asjaomasele liikmesriigile.
   Liikmesriik võib kolme kuu jooksul pärast aruande kättesaamist esitada oma märkused.
   Need märkused hõlmavad vajaduse korral meetmeid, mida liikmesriik on võtnud või mida ta kavatseb määratud tähtajaks võtta.
   Aruannet ja selle tagajärgi ei avalikustata, kui asjaomase liikmesriigiga ei ole kokku lepitud teisiti.
   6.   Komisjon teavitab igal aastal liikmesriike ühtse õhuruumi komitee kaudu nende hinnangute peamistest tulemustest.
   Artikkel 11
   Üleminekusätted
   1.   Aeronavigatsiooniteenuse osutajaid, kellel on käesoleva määruse jõustumise päeval määruse (EÜ) nr 2096/2005 kohane sertifikaat, loetakse käesoleva määruse kohaselt väljaantud sertifikaadi omanikeks.
   2.   Aeronavigatsiooniteenuse osutaja sertifikaadi taotlejaid, kes esitasid oma taotlused enne käesoleva määruse jõustumist ja kellele sertifikaati ei ole veel välja antud, peavad enne sertifikaadi väljaandmist tõendama, et nad vastavad käesoleva määruse nõuetele.
   3.   Kui organisatsioonid, kelle jaoks pädev asutus on vastavalt artiklile 3 amet, on enne käesoleva määruse jõustumist esitanud liikmesriigi riiklikule järelevalveasutusele taotluse sertifikaadi väljaandmiseks, viib riiklik järelevalveasutus koostöös ametiga sertifitseerimisprotsessi lõpule ning sertifikaadi väljastamisel edastab toimiku ametile.
   Artikkel 12
   Kehtetuks tunnistamine
   Määrus (EÜ) nr 2096/2005 tunnistatakse kehtetuks.
   Artikkel 13
   Määruse (EÜ) nr 482/2008 muutmine
   Määrust (EÜ) nr 482/2008 muudetakse järgmiselt.

               1)

               Artikli 4 lõike 5 viide „määruse (EÜ) nr 2096/2005” asendatakse viitega „komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 1035/2011 (12).

               2)

               Artikkel 6 jäetakse välja.

               3)

               I lisa punktide 1 ja 2 viide „määruse (EÜ) nr 2096/2005” asendatakse viitega „rakendusmääruse (EL) nr 1035/2011”.

         Artikkel 14
   Määruse (EL) nr 691/2010 muutmine
   Määruse (EL) nr 691/2010 artikkel 25 jäetakse välja.
   Artikkel 15
   Jõustumine
   Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

      Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
      Brüssel, 17. oktoober 2011

            Komisjoni nimel

            president

         José Manuel BARROSO

      (1)  ELT L 96, 31.3.2004, lk 10.

      (2)  ELT L 79, 19.3.2008, lk 1.

      (3)  ELT L 96, 31.3.2004, lk 1.

      (4)  ELT L 335, 21.12.2005, lk 13.

      (5)  ELT L 295, 12.11.2010, lk 35.

      (6)  ELT L 167, 4.7.2003, lk 23.

      (7)  ELT L 96, 31.3.2004, lk 20.

      (8)  ELT L 185, 15.7.2011, lk 1.

      (9)  ELT L 141, 31.5.2008, lk 5.

      (10)  ELT L 201, 3.8.2010, lk 1.

      (11)  Vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 15.

      (12)  ELT L 271, 18.10.2011, lk 23.”

      I LISA

         Aeronavigatsiooniteenuste osutamise üldnõuded

      1.   TEHNILINE NING OPERATIIVNE PÄDEVUS JA TEGUTSEMISVÕIME
      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad on suutelised osutama oma teenuseid ohutul, tõhusal, järjepideval ja säästlikul moel vastavalt asjaomase õhuruumi üldise nõudluse mõistlikule tasemele. Sel eesmärgil säilitavad nad piisavat tehnilist ning operatiivset suutlikkust ja asjatundlikkust.
      2.   ORGANISATSIOONILINE STRUKTUUR JA JUHTIMINE
      2.1.   Organisatsiooniline struktuur

      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad asutavad ja juhivad oma organisatsiooni struktuuri kohaselt, mis soodustab aeronavigatsiooniteenuste ohutut, tõhusat ja järjepidevat osutamist.
      Organisatsioonilises struktuuris määratakse kindlaks:

                  a)

                  ametisse nimetatud vastutavate isikute volitused, kohustused ja vastutusala, eriti ohutuse, kvaliteedi, turvalisuse, finantside ja inimressurssidega seotud ülesannete eest vastutava juhtkonna osas;

                  b)

                  organisatsiooni eri osade ja protsesside vahelised alluvus- ja aruandlussuhted.

            2.2.   Organisatsiooniline juhtimine

      2.2.1.   Äriplaan

      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad koostavad vähemalt viit aastat hõlmava äriplaani. Kõnealuses äriplaanis:

                  a)

                  sätestatakse aeronavigatsiooniteenuse osutaja üldised eesmärgid ja nende saavutamise strateegia vastavuses teenuseosutaja mis tahes üldise pikaajalise plaaniga ning asjaomaste infrastruktuuri või muude tehnoloogia arengut käsitlevate oluliste ELi nõuetega;

                  b)

                  esitatakse asjakohased tulemuseesmärgid, mida kohaldatakse seoses ohutuse, läbilaskevõime, keskkonnaküsimuste ja kulutõhususega.

            Punktides a ja b esitatud teave on kooskõlas määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 11 osutatud riigi või funktsionaalse õhuruumiosa tasandi tulemuslikkuse kavaga ning ohutusega seotud andmete puhul on see kooskõlas Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni konventsiooni 11. lisa standardis 2.27.1 (muudetud 20. juuli 2009. aasta muudatusega 47B) osutatud riikliku ohutusprogrammiga.
      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad edastavad suurte investeerimisprojektide kohta ohutuse ja ettevõtlusega seotud põhjendused, lisades vajaduse korral teabe eeldatava mõju kohta punktis b osutatud asjaomastele tulemuseesmärkidele, ja määravad kindlaks SESARi (ühtse Euroopa taeva Euroopa lennuliikluse uue põlvkonna juhtimissüsteemi) rakendamisega seotud õigusaktide nõuetest tulenevad investeeringud.
      2.2.2.   Aastaplaan

      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad koostavad igal aastal järgmise aasta kohta plaani, milles täpsustatakse äriplaani üksikasjad ja kõik sellesse tehtavad muudatused.
      Aastaplaan hõlmab järgmisi tegureid, mida kohaldatakse seoses teenuste taseme ja kvaliteediga, näiteks läbilaskevõime eeldatava taseme, ohutuse, keskkonna ja kulutõhususega:

                  a)

                  teave uue infrastruktuuri või muu arendustegevuse kohta ning selgitus, milline on nende osa aeronavigatsiooniteenuste osutaja tulemuslikkuse, sealhulgas teenuste taseme ja kvaliteedi parandamisel;

                  b)

                  tulemusnäitajad, mis on kooskõlas määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 11 osutatud riigi või funktsionaalse õhuruumiosa tulemuslikkuse kavaga, mille abil on võimalik teenuste taset ja kvaliteeti põhjendatult hinnata;

                  c)

                  teave meetmete kohta, mille eesmärk on leevendada aeronavigatsiooniteenuste osutaja ohutuskavas kindlaksmääratud ohutusalaseid riske, sealhulgas teave ohutuse jälgimisel kasutatavate ohutusnäitajate kohta ning vajaduse korral leevendusmeetmete eeldatav maksumus;

                  d)

                  aeronavigatsiooniteenuse osutaja eeldatav lühiajaline finantsseisund, samuti äriplaani mis tahes muudatused või seda mõjutavad tegurid.

            2.2.3.   Plaani tulemuslikkuseosa

      Aeronavigatsiooniteenuste osutaja teeb oma äriplaani ja aastaplaani tulemuslikkuseosa sisu komisjonile taotluse korral kättesaadavaks vastavalt pädeva asutuse poolt kooskõlas siseriikliku õigusega sätestatud tingimustele.
      3.   OHUTUS- JA KVALITEEDIJUHTIMINE
      3.1.   Ohutusjuhtimine

      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad korraldavad kõigi oma teenuste ohutusjuhtimist. Seda tehes kehtestavad nad ametlikud sidemed kõigi huvirühmadega, kes võivad tema teenuste ohutust otseselt mõjutada.
      Teenuseosutajad töötavad välja ohutusjuhtimise protseduurid juhuks, kui kehtestatakse uusi või muudetakse olemasolevaid funktsionaalseid süsteeme.
      3.2.   Kvaliteedijuhtimissüsteem

      Aeronavigatsiooniteenuste osutajatel peab olema järgmistele põhimõtetele vastav kvaliteedijuhtimissüsteem, mis hõlmab kõiki nende pakutavaid aeronavigatsiooniteenuseid.
      Kvaliteedijuhtimissüsteemis:

                  a)

                  määratletakse kvaliteedijuhtimise põhimõtted viisil, mis arvestaks eri tarbijate vajadusi nii suurel määral kui võimalik;

                  b)

                  koostatakse kvaliteedikontrolli programm, mille menetluskorraga tagatakse, et kõik toimingud viiakse läbi vastavalt kehtivatele nõuetele, standarditele ja menetlustele;

                  c)

                  esitatakse käsiraamatute ja seiredokumentide abil tõendusmaterjali kvaliteedijuhtimissüsteemi toimimise kohta;

                  d)

                  määratakse juhtkonna esindajad, kelle ülesanne on kontrollida protseduuride asjakohasust ja piisavust ohutu ja tõhusa operatiivtegevuse tagamiseks;

                  e)

                  kontrollitakse olemasolevat kvaliteedijuhtimissüsteemi ning võetakse vajaduse korral heastavad meetmed.

            Asjakohaselt akrediteeritud organisatsiooni poolt väljaantud EN ISO 9001 sertifikaati, mis hõlmab teenuseosutaja pakutavaid aeronavigatsiooniteenuseid, loetakse piisavaks tõendiks nõuetele vastavuse kohta. Aeronavigatsiooniteenuste osutaja nõustub sertifitseerimisega seotud dokumendid pädeva asutuse nõudel viimasele kättesaadavaks tegema.
      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad võivad integreerida ohutus-, julgeoleku- ja kvaliteedijuhtimissüsteemid oma juhtimissüsteemi.
      3.3.   Tegevusjuhendid

      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad koostavad enda poolt pakutavate teenuste kohta operatiivtöötajatele kasutamiseks ja juhindumiseks ettenähtud tegevusjuhendid ja ajakohastavad neid.
      Nad tagavad, et:

                  a)

                  tegevusjuhendid sisaldavad juhendeid ja teavet, mis on operatiivtöötajatele vajalikud nende ülesannete täitmiseks;

                  b)

                  tegevusjuhendite vajalikud osad on asjaomastele töötajatele kättesaadavad;

                  c)

                  operatiivtöötajaid teavitatakse kiiresti kõikidest tegevusjuhendite muudatustest, mida nende ülesannete suhtes kohaldatakse, ning ka muudatuste jõustumise ajast.

            4.   JULGEOLEK
      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad kehtestavad julgeolekujuhtimissüsteemi, et tagada:

                  a)

                  oma ruumide ja töötajate julgeolek, vältides aeronavigatsiooniteenuste osutamisele suunatud õigusvastaseid tegusid;

                  b)

                  saadud, enda poolt loodud või muul viisil kasutatavate jooksvate andmete julgeolek, piirates nende kättesaadavust üksnes selleks volitatud isikutega.

            Julgeolekujuhtimissüsteemis määratletakse:

                  a)

                  menetlused, mis on seotud riski hindamise ja vähendamisega, julgeoleku jälgimise ja parandamisega, julgeoleku ümberhindamise ja kogemuste levitamisega;

                  b)

                  vahendid, mis on kavandatud julgeolekuga seonduvate puuduste avastamiseks ja töötajate teavitamiseks asjakohastest hoiatustest;

                  c)

                  vahendid julgeolekuga seotud puuduste kõrvaldamiseks ning parandus- ja leevendusmeetmete kindlaksmääramiseks, millega ära hoida puuduste taastekkimine.

            Aeronavigatsiooniteenuste osutajad korraldavad vajaduse korral oma töötajate julgeolekukontrolli ning teevad koostööd asjakohaste tsiviil- ja sõjaväevõimudega, et tagada oma ruumide, töötajate ja andmete julgeolek.
      Ohutus-, kvaliteedi- ja julgeolekujuhtimissüsteeme võib kavandada ja käitada integreeritud juhtimissüsteemina.
      5.   INIMRESSURSID
      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad palkavad asjakohaste oskustega töötajad, et tagada aeronavigatsiooniteenuste osutamine ohutul, tõhusal, järjepideval ja säästlikul moel. Sel otstarbel kehtestavad nad personali palkamise ja koolitamise põhimõtted.
      6.   MAJANDUSLIK TUGEVUS
      6.1.   Majanduslik- ja finantsseisund

      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad on suutelised täitma oma rahalisi kohustusi, näiteks kandma tegevuse püsi- ja muutuvkulusid või kapitaliinvesteeringute kulusid. Nad kasutavad asjakohast raamatupidamissüsteemi. Nad tõendavad oma suutlikkust punktis 2.2.2 osutatud aastaplaaniga, samuti oma põhikirja alusel peetava bilansiarvestuse ja raamatupidamiskontodega.
      6.2.   Finantsaudit

      Vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 12 lõikele 2 tõendavad aeronavigatsiooniteenuste osutajad, et nende raamatupidamist auditeeritakse regulaarselt ja sõltumatult.
      7.   VASTUTUS JA KINDLUSTUSKAITSE
      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad peavad võtma kindlustusmeetmed, mis hõlmavad nende suhtes kohaldatavatel õigusaktidel põhinevaid kohustusi.
      Kindlustuse tagamiseks kasutatav meetod peaks olema asjakohane võimaliku konkreetse kahjumi ja kahju katmiseks, võttes arvesse organisatsiooni õiguslikku seisundit ja olemasoleva ärikindlustuse taset.
      Aeronavigatsiooniteenuste osutaja, kes kasutab mõne teise aeronavigatsiooniteenuste osutaja teenuseid, peab tagama, et kindlustusmeetmed katavad nende mõlema vahel jaotuva vastutuse.
      8.   TEENUSTE KVALITEET
      8.1.   Aeronavigatsiooniteenuste osutamise avatus ja läbipaistvus

      Aeronavigatsiooniteenuste osutajad pakuvad aeronavigatsiooniteenuseid avatud ja läbipaistval viisil. Nad avaldavad oma teenuste kasutustingimused ning kehtestavad aeronavigatsiooniteenuste kasutajatele regulaarse ametliku konsultatsiooniprotsessi, mis võib olla nii individuaalne kui kollektiivne ja toimub vähemalt kord aastas.
      Vastavalt kohaldatavatele ELi õigusaktidele ei tohi aeronavigatsiooniteenuste osutajad rahvuse või identiteedi alusel diskrimineerida ühtki kasutajat või kasutajarühma.
      8.2.   Situatsioonikavad

      Aeronavigatsiooniteenuste osutajatel peavad olema situatsioonikavad kõigi nende pakutavate aeronavigatsiooniteenuste kohta niisuguste juhtumite puhuks, mille tulemusel tema tegevus võiks oluliselt halveneda või katkeda.
      9.   ARUANDEKOHUSTUS
      Aeronavigatsiooniteenuse osutajad on suutelised esitama pädevale asutusele aastaaruande oma tegevuse kohta.
      Ilma et see piiraks määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 12 kohaldamist, peab kõnealune aastaaruanne sisaldama teenuseosutajate majandustulemusi, samuti tegevuse tulemusi ning mis tahes märkimisväärseid meetmeid ja arenguid, eriti ohutuse valdkonnas.
      Aastaaruanne peab sisaldama vähemalt järgmist:

                  a)

                  hinnang osutatud aeronavigatsiooniteenuste tulemuslikkusele;

                  b)

                  aeronavigatsiooniteenuse osutaja tulemuste võrdlemine punktis 2.2.1 osutatud äriplaanis kehtestatud tulemuseesmärkidega, kõrvutades tegelikke tulemusi aastaplaaniga ning kasutades selleks aastaplaanis kehtestatud tulemusnäitajaid;

                  c)

                  selgitus eesmärkidest erinevuste kohta ja kindlaksmääratud meetmed puudujääkide kõrvaldamiseks määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 11 osutatud võrdlusperioodi jooksul;

                  d)

                  tegevuse ja infrastruktuuriga seotud arengusuunad;

                  e)

                  majandustulemused, kui need ei ole eraldi avaldatud vastavalt määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 12 lõikele 1;

                  f)

                  teave teenuste kasutajate regulaarse ametliku konsultatsiooniprotsessi kohta,

                  g)

                  teave inimressursside poliitika kohta.

            Aeronavigatsiooniteenuste osutajad teevad iga-aastase aruande sisu komisjonile ja ametile kättesaadavaks taotluse korral ning avalikkusele vastavalt pädeva asutuse poolt vastavalt siseriikliku õigusega sätestatud tingimustele.

      II LISA

         Lennuliiklusteenuste osutamise erinõuded

      1.   OMAND
      Lennuliiklusteenuste osutajad teavitavad määruse (EÜ) nr 550/2004 artikli 7 lõikes 2 osutatud pädevat asutust sõnaselgelt:

                  a)

                  oma õigusliku seisundi, omandistruktuuri ja mis tahes korraldused, millel on oluline mõju nende varade juhtimisele;

                  b)

                  kõik seosed organisatsioonidega, mis ei osuta aeronavigatsiooniteenuseid, sealhulgas äritegevus, milles teenusepakkuja osaleb otse või sidusettevõtjate kaudu vähemalt 1 % ulatuses tema eeldatavatest tuludest. Lisaks teatavad nad igast muudatusest iga üksiku aktsiapaki puhul, mis moodustab 10 % või enam nende kogu aktsiapakist.

            Lennuliiklusteenuste osutajad võtavad kõik vajalikud meetmed vältimaks mis tahes huvide konflikti olukorda, mis võiks kahjustada objektiivset ja erapooletut teenuste osutamist.
      2.   TEENUSTE OSUTAMISE AVATUS JA LÄBIPAISTVUS
      Lisaks I lisa punktile 8.1 ning kui liikmesriik otsustab korraldada konkreetsete lennuliiklusteenistuse teenuste pakkumise konkurentsitingimustele vastavas keskkonnas, võib asjaomane riik võtta kõik asjakohased meetmed tagamaks, et nende konkreetsete lennuliiklusteenuste osutajad ei osaleks tegevustes, mille eesmärk või tagajärg on konkurentsi takistamine, piiramine või kahjustamine, ega tegevustes, millega vastavalt kohaldatavale ühenduse õigusele kaasneks valitseva seisundi kuritarvitamine.
      3.   TEENUSTE OHUTUS
      3.1.   Ohutusjuhtimise süsteem

      3.1.1.   Üldised ohutusnõuded

      Lennuliiklusteenuste osutajad kehtestavad oma teenuste korraldamise lahutamatu osana ohutusjuhtimise süsteemi, millega:

                  a)

                  tagatakse nende teenuste osutamise ohutuskohustuse täitmisel ametlik, selgesõnaline ja ennetav lähenemine süstemaatilisele ohutusjuhtimisele, mida nad kasutavad kõigi oma teenuste ja juhtimiskontrolli all olevate abiteenuste osutamisel ning mis oma alusena hõlmab ohutuse tegutsemisstrateegia, millega määratletakse organisatsiooni põhiline lähenemisviis ohutuse haldamisele (ohutusjuhtimine);

                  b)

                  tagatakse, et kõik lennuliiklusteenuste pakkumise ohutusjuhtimises osalejad vastutavad isiklikult oma tegevuse ohutuse eest, et juhid on vastutavad ohutusnäitajate eest oma osakonnas või üksuses ning et teenusepakkuja kõrgem juhtkond kannab üldist vastutust ohutuse eest (ohutusvastutus);

                  c)

                  tagatakse, et lennuliiklusteenuste piisav ohutus saab esmatähtsaks (ohutuse esmatähtsus);

                  d)

                  tagatakse, et lennuliiklusteenuste osutamise ajal on peamiseks ohutuseesmärgiks vähendada nende teenuste osa lennuõnnetuste riski nii palju kui võimalik (ohutuseesmärk).

            3.1.2.   Ohutuse saavutamise nõuded

      Ohutusjuhtimise süsteemi toimingute raames lennuliiklusteenuste osutajad:

                  a)

                  tagavad, et töötajad on saanud piisava koolituse ja on pädevad oma töökohustuste täitmiseks, lisaks on nad nõuetekohaselt litsentseeritud, kui see on vajalik, ning vastavad kehtivatele tervisenõuetele (pädevus);

                  b)

                  tagavad, et on määratletud ohutusjuhtimise ülesanne, mille vastutusala hõlmab organisatsiooni ohutussüsteemi arendamist ja haldamist; tagavad, et kõnealune vastutusüksus on liinijuhtimisest sõltumatu ning allub otseselt kõrgeimale juhtimistasandile. Kui tegemist on väikeste organisatsioonidega, mille puhul vastutusalade kogusumma võib takistada piisavat sõltumatust, tuleb ohutuskinnituse korda siiski täiendada sõltumatute lisavahenditega; ning tagavad, et teenust osutava ettevõtte tippjuhtkond on aktiivselt kaasatud ohutusjuhtimise tagamisse (ohutusjuhtimisega seotud vastutus);

                  c)

                  tagavad, et kõikide funktsionaalsete süsteemide jaoks luuakse ja säilitatakse alati kui võimalik kvantitatiivsed ohutustasemed (kvantitatiivsed ohutustasemed);

                  d)

                  tagavad, et ohutusjuhtimise süsteem dokumenteeritakse süstemaatiliselt viisil, mis osutab selgelt organisatsiooni ohutuspoliitikale (ohutusjuhtimise süsteemi dokumenteerimine);

                  e)

                  tagavad, et väljastpoolt osutatavate teenuste ja tarnete ohutus on asjakohaselt põhjendatud, võttes arvesse nende ohutuse tähtsust teenuste osutamise raames (väljastpoolt osutatavad teenused ja tarned);

                  f)

                  tagavad, et riskihindamine ja -vähendamine viiakse läbi asjakohasel tasemel tagamaks, et võetakse arvesse kõiki lennuliikluse korraldamise aspekte (riskihindamine ja -vähendamine). Lennuliikluse korraldamise funktsionaalse süsteemi muudatuste suhtes kohaldatakse punkti 3.2;

                  g)

                  tagavad, et lennuliikluse korraldamise kasutuslikke või tehnilisi vahejuhtumeid, mis loetakse ohutust oluliselt mõjutavateks, uuritakse viivitamata ning võetakse kõik vajalikud parandusmeetmed (ohutusega seotud vahejuhtumid). Samuti peavad nad tõendama, et on täitnud kõik ohutusega seotud vahejuhtumitest teatamise ja nende hindamise nõuded vastavalt kehtivale siseriiklikule ja ELi õigusele.

            3.1.3.   Ohutuskinnituse nõuded

      Ohutusjuhtimise süsteemi toimingute raames tagavad lennuliiklusteenuste osutajad, et:

                  a)

                  viiakse läbi regulaarseid ohutuse ülevaatusi, mille põhjal soovitatakse vajalikke parandusi, esitatakse juhtidele ohutushinnanguid nende vastutusalas olevate toimingute kohta ning kinnitatakse vastavust asjakohastele osadele (ohutuse ülevaatused);

                  b)

                  on kehtestatud meetodid funktsionaalsete süsteemide või toimingute niisuguste muutuste tuvastamiseks, mis võivad näidata, et mõni element on jõudnud staadiumi, kus ta ei vasta enam nõuetekohastele ohutusstandarditele, ning et parandusmeetmed on võetud (ohutuse järelevalve);

                  c)

                  ohutuse kohta säilitatakse andmed, mis hõlmavad kõiki ohutusjuhtimise toiminguid ja mille põhjal saab anda ohutuskinnituse kõigile, kes on osutatavates teenustes osalised, nende eest vastutavad või neist sõltuvad, samuti pädevale asutusele (ohutusandmed).

            3.1.4.   Ohutuse edendamise nõuded

      Ohutusjuhtimise süsteemi toimingute raames tagavad lennuliiklusteenuste osutajad, et:

                  a)

                  kõik töötajad on teadlikud oma kohustustega seotud võimalikest ohutusalastest ohuteguritest (ohutusalane teadlikkus);

                  b)

                  ohutusega seotud vahejuhtumite uuringutest ja muudest ohutusega seotud toimingutest saadud kogemusi levitatakse organisatsioonisiseselt haldus- ja toimimistasandil (kogemuste levitamine);

                  c)

                  kõiki töötajaid innustatakse tegema ettepanekuid kindlakstehtud ohutegurite kõrvaldamiseks ning et vajaduse korral tehakse ohutustingimusi parandavaid muudatusi (ohutustingimuste parandamine).

            3.2.   Ohutusnõuded riski hindamiseks ja vähendamiseks seoses muudatustega

      3.2.1.   1. jagu

      Ohutusjuhtimise süsteemi toimingute raames tagavad lennuliiklusteenuste osutajad, et nende haldusalas olevate lennuliikluse korraldamise funktsionaalse süsteemi osade ja abiteenuste mis tahes muudatuste suhtes toimub regulaarne ohutegurite kindlakstegemine ning riskihindamine ja -vähendamine, võttes arvesse:

                  a)

                  lennuliikluse korraldamise funktsionaalse süsteemi kõnealuse osa täielikku töötsüklit, alates eelplaneerimisest ja määratlemisest kuni teostusjärgsete toimingute, tehnohoolduse ja kasutusest kõrvaldamiseni;

                  b)

                  lennuliikluse korraldamise funktsionaalse süsteemi õhus, maapinnal ja vajaduse korral kosmoses olevaid komponente ning koostööd nende eest vastutavate osalistega;

                  c)

                  lennuliikluse korraldamise funktsionaalse süsteemi varustust, korda ja inimressursse, nende tegurite omavahelist mõju ning kõnealuste tegurite ja lennuliikluse korraldamise funktsionaalse süsteemi muude osade vahelist mõju.

            3.2.2.   2. jagu

      Ohutegurite kindlakstegemise, riski hindamise ja vähendamise protsessi hulka kuulub:

                  a)

                  kõnealuse koostisosa ulatuse, piiride ja liideste määratlemine, samuti kõnealuse osa poolt täidetavate ülesannete ning kavandatud töökeskkonna kindlaksmääramine;

                  b)

                  kõnealuse osaga seotud ohutusalaste eesmärkide määratlemine, sealhulgas:

                              i)

                              lennuliikluse korraldamisega seotud arvestatavate ohutegurite ja rikete ning nende koosmõjude kindlakstegemine,

                              ii)

                              hinnang mõjudele, mida need tegurid võivad õhusõiduki ohutusele avaldada, samuti hinnang nende mõjude tõsidusele, kasutades 4. jaos esitatud klassifitseerimissüsteemi,

                              iii)

                              ohutegurite taluvuse kindlaksmääramine väljendatuna ohuteguri suurima esinemistõenäosusena, mis saadakse, arvestades ohuteguri mõju tõsidust ja suurimat tõenäosust vastavalt 4. jaole;

                  c)

                  vajaduse korral riski vähendamisstrateegia tuletamine, millega:

                              i)

                              määratletakse vastuabinõud, mida saab rakendada kaitseks riske sisaldavate ohutegurite eest;

                              ii)

                              töötatakse vajaduse korral välja ohutusnõuded, mis võivad olla seotud kõnealuse osaga või lennuliikluse korraldamise funktsionaalse süsteemi muude osadega või töökeskkonnaga;

                              iii)

                              antakse kinnitus strateegia teostatavusele ja tõhususele;

                  d)

                  kontroll, et kõik kindlakstehtud ohutuseesmärgid ja -nõuded on täidetud

                              i)

                              enne muutuse rakendamist;

                              ii)

                              kasutuselevõtuga seotud üleminekuaja jooksul;

                              iii)

                              tööea jooksul;

                              iv)

                              kasutusest kõrvaldamisega seotud üleminekuaja jooksul.

            3.2.3.   3. jagu

      Riskihindamise ja -vähendamise protsessi, sealhulgas ohutegurite kindlakstegemise tulemused, nende põhjendused ning tõendusmaterjal tuleb kõrvutada ja dokumenteerida viisil, millega tagatakse, et:

                  a)

                  on esitatud täielikud põhjendused tõendamaks, et kõnealune osa ning lennuliikluse korraldamise funktsionaalne süsteem tervikuna on piisavalt ohutu ja jääb selliseks ka tulevikus, olles vastavuses ettenähtud ohutuseesmärkide ja -nõuetega. Vajaduse korral hõlmavad need kõigi kasutatud ennetus-, järelevalve- või vaatlustehnikate spetsifikatsioone,

                  b)

                  kõik muutuse rakendamisega seotud ohutusnõuded on jälgitavad kuni kavandatud toimingute/ülesanneteni.

            3.2.4.   4. jagu

      Ohutegurite kindlakstegemine ja nende tõsiduse hindamine
      Ohutegurite kindlakstegemine on süsteemne tegevus. Ohutegurite mõju tõsidus teatavas töökeskkonnas määratakse kindlaks, kasutades järgmises tabelis esitatud klassifitseerimissüsteemi, kusjuures tõsidusastmed põhinevad eri põhjendustel, mis näitavad ohutegurite kõige tõenäolisemat mõju kõige halvema võimaliku olukorra puhul.

                  Tõsidusaste

                  Mõju tegevusele

                  1
                  (Kõige tõsisem)

                  Õnnetus, nagu on määratletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 996/2010 (1) artiklis 2

                  2

                  Tõsine vahejuhtum, nagu on määratletud määruse (EL) nr 996/2010 artiklis 2

                  3

                  Õhusõiduki tegevusega seotud märkimisväärne vahejuhtum, mis oleks võinud kahjustada õhusõiduki ohutust ning põhjustada kokkupõrke teise õhusõiduki, maapinna või muu takistusega

                  4

                  Oluline vahejuhtum, millega kaasneva olukorra põhjal saab otsustada, et oleks võinud toimuda lennuõnnetus, tõsine või märkimisväärne vahejuhtum, kui riski ei oleks suudetud ohutuse piirides hoida või kui läheduses oleks olnud mõni muu õhusõiduk

                  5
                  (Kõige vähem tõsine)

                  Vahetut mõju ohutusele ei esine

            Selleks et vähendada ohuteguri mõju toimingutele ning kindlaks määrata selle tõsidus, peaks süstemaatiline lähenemisviis/menetlus sisaldama ohutegurite mõju lennuliikluse korraldamise funktsionaalse süsteemi eri elementidele, nagu näiteks õhusõiduki meeskond, lennujuhid, õhusõiduki töövõime, lennuliikluse korraldamise funktsionaalse süsteemi maapealse osa töövõime ning ohutute lennuliiklusteenuste osutamise suutlikkus.
      Riski klassifitseerimise süsteem
      Ohutuseesmärgid põhinevad riskil ning need määratletakse ohuteguri suurima esinemistõenäosusena, mis saadakse, arvestades nii ohuteguri mõju tõsidust kui selle suurimat esinemistõenäosust.
      Tõendamaks, et kehtestatud kvantitatiivsed eesmärgid on saavutatud, kohaldatakse täiendavaid ohutusjuhtimise põhimõtteid nõnda, et lennuliikluse korraldamise süsteemile lisatakse täiendavat ohutust alati, kui see on põhjendatult vajalik.
      3.2.5.   5. jagu

      Tarkvara turvalisuse tagamise süsteem
      Lennuliiklusteenuste osutaja peab ohutusjuhtimissüsteemi raames rakendama tarkvara turvalisuse tagamise süsteemi vastavalt määrusele (EÜ) nr 482/2008.
      3.3.   Ohutusnõuded käitamisohutusega seotud ülesandeid täitvale insener-tehnilisele personalile

      Lennuliiklusteenuste osutajad tagavad, et insener-tehniline personal, sealhulgas allhankelepinguga hõlmatud organisatsioonide personal, kes kasutab ja hooldab tööks heakskiidetud lennuliikluse korraldamise seadmeid, on omandanud ja evib jätkuvalt piisavalt teadmisi ja mõistmist teenuste kohta, mida nende töö toetab, selle töö tegelikust ja võimalikust mõjust kõnealuste teenuste ohutusele ning asjakohastest piirangutest, mida nende tööle tuleb kohaldada.
      Lennuliiklusteenuste osutajatel on olemas dokumendid tõendamaks, et käitamisohutusega seotud ülesandeid täitev personal, sealhulgas allhankelepinguga hõlmatud organisatsioonide personal on piisavalt pädev; et töögraafikutega tagatakse teenuse piisav maht ja pidevus; et on olemas personali kvalifikatsiooni tõstmise kavad ja vastav poliitika, personali koolituspoliitika, koolituskavad ja -protokollid, samuti on korraldatud järelevalve kvalifitseerimata personali üle. Teenuseosutajatel on valmis menetlused juhtudeks, mil mõne töötaja füüsiline või vaimne olukord seatakse kahtluse alla.
      Lennuliiklusteenuste osutajad peavad registrit, mis sisaldab teavet ohutusega seotud ülesandeid täitva personali arvu, ametikohtade ja töökohustuste kohta.
      Registrisse märgitakse:

                  a)

                  ohutusega seotud ülesannete täitmise eest vastutavad juhatajad;

                  b)

                  andmed tehnilise ja operatiivpersonali ametialase kvalifikatsiooni kohta, võttes arvesse vajalikke oskusi ja pädevusnõudeid;

                  c)

                  täpne asukoht ja ülesanded, mis on tehnilisele ja operatiivpersonalile määratud, sealhulgas kõik töögraafikute koostamise meetodid.

            4.   TÖÖMEETODID JA TÖÖKORD
      Lennuliiklusteenuste osutajad peavad suutma tõendada, et nende töömeetodid ja -kord vastavad rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni järgmistes lisades esitatud standarditele, niivõrd kui need on asjakohased kõnealuses õhuruumis osutatavate lennuliiklusteenuste puhul:

                  a)

                  2. lisa õhusõidueeskirjade kohta (10. trükk, juuli 2005, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 42);

                  b)

                  10. lisa lennunduse sidevahendite kohta; II osa: sidepidamiskord, sealhulgas aeronavigatsiooniteeninduse protseduuride (PANS) staatusega sidepidamiskord (6. trükk, oktoober 2001, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 85);

                  c)

                  11. lisa lennuliiklusteenuste kohta (13. trükk, juuli 2001, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 47-B).

         (1)  ELT L 295, 12.11.2010, lk 35.

      III LISA

         Meteoroloogiateenuste osutamise erinõuded

      1.   TEHNILINE NING OPERATIIVNE PÄDEVUS JA TEGUTSEMISVÕIME
      Meteoroloogiateenuste osutajad tagavad, et kasutajate vastavate ülesannete täitmiseks vajalik meteoroloogiline teave tehakse kasutajatele sobival kujul kättesaadavaks:

                  a)

                  lennujuhtidele ja lennumeeskonna liikmetele lennueelseks ja lennu ajal toimuvaks planeerimiseks;

                  b)

                  lennuliiklusteenuste ja lennuinfoteenuste osutajatele;

                  c)

                  otsingu- ja päästeteenistuse meeskondadele;

                  d)

                  lennuväljadele.

            Meteoroloogiateenuste osutajad määravad kindlaks täpsusastme, mida tuleb järgida eri toiminguteks edastatava teabe puhul, näidates ühtlasi ära kõnealuse teabe allika, samuti tagavad nad kõnealuse teabe õigeaegse edastamise ning vajaliku ajakohastamise.
      2.   TÖÖMEETODID JA TÖÖKORD
      Meteoroloogiateenuste osutajad peavad suutma tõendada, et nende töömeetodid ja -kord vastavad rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni järgmistes lisades esitatud standarditele, niivõrd kui need on asjakohased kõnealuses õhuruumis osutatavate meteoroloogiateenuste puhul:

                  a)

                  3. lisa meteoroloogiateenuste kohta rahvusvahelisele aeronavigatsioonile (17. trükk, juuli 2010, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 75);

                  b)

                  11. lisa lennuliiklusteenuste kohta (13. trükk, juuli 2001, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 47-B);

                  c)

                  14. lisa lennuväljade kohta järgmistes versioonides:

                              i)

                              I osa lennuväljade konstruktsiooni ja töö kohta (5. trükk, juuli 2009, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 10-B);

                              ii)

                              II osa helikopteriväljakute kohta (3. trükk, juuli 2009, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 4).

      IV LISA

         Lennundusteabeteenuste osutamise erinõuded

      1.   TEHNILINE NING OPERATIIVNE PÄDEVUS JA TEGUTSEMISVÕIME
      Lennundusteabeteenuste osutajad tagavad, et teave ja andmed on kasutamiseks kättesaadavad kujul, mis sobib:

                  a)

                  lendu teenindavale personalile, sealhulgas lennumeeskonnale, samuti lennuplaneerimis- ja lennujuhtimissüsteemidele ja lennusimulaatoritele;

                  b)

                  lennuliiklusteenuste osutajatele, kes vastutavad lennuinfo teenuste, lennujaamade lennuinfo teenuste ja lennueelse info teenuste osutamise eest.

            Lennundusteabeteenuste osutajad tagavad enne teabe edastamist andmete terviklikkuse ning määravad kindlaks täpsusastme, mida tuleb järgida eri toiminguteks edastatava teabe puhul, näidates ühtlasi ära kõnealuse teabe allika.
      2.   TÖÖMEETODID JA TÖÖKORD
      Lennundusteabeteenuste osutajad peavad suutma tõendada, et nende töömeetodid ja -kord vastavad standarditele, mis on toodud:

                  a)

                  komisjoni määruses (EL) nr 73/2010 (1);

                  b)

                  rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni järgmistes lisades, niivõrd kui need on asjakohased kõnealuses õhuruumis osutatavate lennundusteabeteenuste puhul:

                              i)

                              3. lisa meteoroloogiateenuste kohta rahvusvahelisele aeronavigatsioonile (17. trükk, juuli 2010, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 75);

                              ii)

                              4. lisa lennunduskaartide kohta (11. trükk, juuli 2009, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 56);

                              iii)

                              15. lisa lennundusteabeteenuste kohta (13. trükk, juuli 2010, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 36), ilma et see piiraks määruse (EL) nr 73/2010 kohaldamist.

         (1)  ELT L 23, 27.1.2010, lk 6.

      V LISA

         Side-, navigeerimis- ja seireteenuste osutamise erinõuded

      1.   TEHNILINE NING OPERATIIVNE PÄDEVUS JA TEGUTSEMISVÕIME
      Side-, navigeerimis- ja seireteenuste osutajad tagavad oma teenuste kättesaadavuse, pidevuse, täpsuse ja terviklikkuse.
      Side-, navigeerimis- ja seireteenuste osutajad määravad kindlaks pakutavate teenuste kvaliteeditaseme ning tõendavad, et nende seadmeid korrapäraselt hooldatakse ja vajaduse korral kalibreeritakse.
      2.   TEENUSTE OHUTUS
      Side-, navigeerimis- ja seireteenuste osutajad peavad vastama II lisa punkti 3 nõuetele teenuste ohutuse kohta.
      3.   TÖÖMEETODID JA TÖÖKORD
      Side-, navigeerimis- ja seireteenuste osutajad peavad suutma tõendada, et nende töömeetodid ja -kord vastavad rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni 10. lisas (lennunduse sidevahendite kohta) esitatud standarditele, niivõrd kui need on asjakohased kõnealuses õhuruumis osutatavate side-, navigeerimis- ja seireteenuste puhul:

                  a)

                  I osa raadionavigatsiooniseadmete kohta (6. trükk, juuli 2006, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 85);

                  b)

                  II osa sidepidamiskorra kohta, sealhulgas aeronavigatsiooniteeninduse protseduuride (PANS) staatusega sidepidamiskord (6. trükk, oktoober 2001, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 85);

                  c)

                  III osa sidesüsteemide kohta (2. trükk, juuli 2007, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 85);

                  d)

                  IV osa seireradarite ja kokkupõrke vältimise süsteemide kohta (4. trükk, juuli 2007, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 85);

                  e)

                  V osa aeronavigatsioonialase raadiosagedusspektri kasutamise kohta (2. trükk, juuli 2001, sealhulgas kõik muudatused kuni muudatuseni nr 85).


title: Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 408/2012, 11. mai 2012 , millega kehtestatakse kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril

text:
               12.5.2012

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 125/31

         KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) nr 408/2012,
   11. mai 2012,
   millega kehtestatakse kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrust (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (1),
   võttes arvesse komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmäärust (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga, (2) eriti selle artikli 136 lõiget 1,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Määruses (EL) nr 543/2011 on sätestatud vastavalt mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay vooru tulemustele kriteeriumid, mille alusel kehtestab komisjon kolmandatest riikidest importimisel kõnealuse määruse XVI lisa A osas sätestatud toodete ja ajavahemike kohta kindlad impordiväärtused.

               (2)

               Iga turustuspäeva kindel impordiväärtus on arvutatud rakendusmääruses (EL) nr 543/2011 artikli 136 lõike 1 kohaselt, võttes arvesse päevaandmete erinevust. Seetõttu peaks käesolev määrus jõustuma selle Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäeval,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
   Artikkel 1
   Käesoleva määruse lisas määratakse kindlaks rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikliga 136 ette nähtud kindlad impordiväärtused.
   Artikkel 2
   Käesolev määrus jõustub Euroopa Liidu Teatajas avaldamise päeval.

      Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
      Brüssel, 11. mai 2012

            Komisjoni nimel presidendi eest

            põllumajanduse ja maaelu arengu peadirektor

         José Manuel SILVA RODRÍGUEZ

      (1)  ELT L 299, 16.11.2007, lk 1.

      (2)  ELT L 157, 15.6.2011, lk 1.

      LISA
      Kindlad impordiväärtused, et määrata kindlaks teatava puu- ja köögivilja hind piiril

                  (eurot 100 kg kohta)

                  CN-kood

                  Kolmanda riigi kood (1)

                  Kindel impordiväärtus

                  0702 00 00

                  AL

                  143,3

                  MA

                  74,3

                  TR

                  116,2

                  ZZ

                  111,3

                  0707 00 05

                  JO

                  200,0

                  TR

                  128,9

                  ZZ

                  164,5

                  0709 93 10

                  JO

                  225,1

                  TR

                  119,8

                  ZZ

                  172,5

                  0805 10 20

                  EG

                  46,2

                  IL

                  61,3

                  MA

                  44,3

                  TR

                  44,3

                  ZZ

                  49,0

                  0805 50 10

                  TR

                  78,3

                  ZZ

                  78,3

                  0808 10 80

                  AR

                  111,2

                  BR

                  86,9

                  CL

                  96,5

                  CN

                  95,4

                  MA

                  85,1

                  MK

                  29,3

                  NZ

                  133,4

                  US

                  148,7

                  UY

                  85,3

                  ZA

                  92,4

                  ZZ

                  96,4

         (1)  Riikide nomenklatuur on sätestatud komisjoni määruses (EÜ) nr 1833/2006 (ELT L 354, 14.12.2006, lk 19). Kood „ZZ” tähistab „muud päritolu”.


title: Komisjoni rakendusmäärus (EL) 2017/1552, 5. september 2017, millega registreeritakse kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registris nimetus [Porc noir de Bigorre (KPN)]

text:
               15.9.2017

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 237/61

         KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) 2017/1552,
   5. september 2017,
   millega registreeritakse kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registris nimetus [Porc noir de Bigorre (KPN)]
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määrust (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta, (1) eriti selle artikli 52 lõiget 2,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Vastavalt määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 50 lõike 2 punktile a avaldati Euroopa Liidu Teatajas Prantsusmaa taotlus registreerida nimetus „Porc noir de Bigorre“ (2).

               (2)

               Kuna komisjon ei ole saanud ühtegi määruse (EL) nr 1151/2012 artikli 51 kohast vastuväidet, tuleks nimetus „Porc noir de Bigorre“ registreerida,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
   Artikkel 1
   Nimetus „Porc noir de Bigorre“ (KPN) registreeritakse.
   Esimeses lõigus osutatud nimetus määratletakse komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 668/2014 (3) XI lisas esitatud klassi 1.1 „värske liha (ja rups)“ kuuluva tootena.
   Artikkel 2
   Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

      Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
      Brüssel, 5. september 2017

            Komisjoni nimel

            presidendi eest

            komisjoni liige

         Phil HOGAN

      (1)  ELT L 343, 14.12.2012, lk 1.

      (2)  ELT C 150, 13.5.2017, lk 8.

      (3)  Komisjoni 13. juuni 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 668/2014, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1151/2012 (põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta) rakenduseeskirjad (ELT L 179, 19.6.2014, lk 36).