title: Komisjoni rakendusmäärus (EL) 2018/252, 19. veebruar 2018, seoses erakorraliste turutoetusmeetmetega kodulinnukasvatussektoris Prantsusmaal

text:
               20.2.2018

               ET

               Euroopa Liidu Teataja

               L 46/1

         KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) 2018/252,
   19. veebruar 2018,
   seoses erakorraliste turutoetusmeetmetega kodulinnukasvatussektoris Prantsusmaal
   EUROOPA KOMISJON,
   võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
   võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007, (1) eriti selle artikli 220 lõike 1 punkti a,
   ning arvestades järgmist:

               (1)

               Ajavahemikul 1. detsembrist 2016 kuni 30. juunini 2017 kinnitas Prantsusmaa arvukate alatüüpi H5 kuuluva viiruse põhjustatud kõrge patogeensusega linnugripi puhangute esinemist ja teatas neist. Prantsusmaal kinnitati kokku 486 puhangut. Tabandunud liigid on pardid, haned, kalkunid, pärlkanad, vutid ning liiki Gallus domesticus kuuluvad tibud, kanad, noorkuked, kohikuked, nuumkanad, noored kanad ja munakanad.

               (2)

               Prantsusmaa võttis viivitamatult ja tulemuslikult kõik nõukogu direktiivi 2005/94/EÜ (2) kohaselt nõutavad loomatervise ja veterinaarmeetmed.

               (3)

               Eelkõige võttis Prantsusmaa tõrje-, järelevalve- ja ennetusmeetmed ning kehtestas kaitse- ja järelevalvetsoonid (edaspidi „reguleeritud tsoonid“) vastavalt komisjoni rakendusotsustele (EL) 2017/247, (3) (EL) 2017/417, (4) (EL) 2017/554, (5) (EL) 2017/696, (6) (EL) 2017/780 (7) ja (EL) 2017/1139 (8). Taudi tõrjeks ja selle leviku ennetamiseks võttis Prantsusmaa vastu kaks meetmete paketti: esimesega neist kehtestati piirangud lindude liikumisele, keelati kodulindude paigutamine kodulinde kasvatavatesse põllumajandusettevõtetesse, mis asuvad alatüüpi H5 kuuluva viiruse põhjustatud kõrge patogeensusega linnugripi puhangu järel kehtestatud reguleeritud tsoonides, ja pikendati nende ettevõtete ajutise sulgemise perioodi, teisega pikendati selliste pardi- ja hanekasvatusega tegelevate põllumajandusettevõtete puhul, mis asusid 31. märtsil 2017 reguleeritud tsoonides, nende ajutise sulgemise perioodi ja keeldu kodulinde sinna paigutada 28. maini 2017.

               (4)

               Nende meetmete rakendamisega õnnestus Prantsusmaal taudi levikut ohjeldada ja tõkestada. Liidu ja riiklikke loomatervise ja veterinaarmeetmeid kohaldati 29. septembrini 2017 kõigi asjaomaste põllumajandusettevõtete suhtes.

               (5)

               Prantsusmaa teatas komisjonile, et taudi leviku ohjeldamiseks ja tõkestamiseks võetud vajalikud tervise- ja veterinaarmeetmed kahjustasid väga paljusid ettevõtjaid ning et kõnealustel ettevõtjatel jäi saamata tulu, mis ei ole rahastamiskõlblik Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 652/2014 (9) alusel.

               (6)

               12. aprillil, 3. augustil ja 13. novembril 2017 sai komisjon Prantsusmaalt ametlikud taotlused teatavate määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 220 lõike 3 kohaste erakorraliste meetmete osaliseks rahastamiseks.

               (7)

               Loomatervise ja veterinaarmeetmete kohaldamise tulemusena pikendati sulgemisperioode alatüüpi H5 kuuluva viiruse põhjustatud kõrge patogeensusega linnugripi puhangu järel kehtestatud reguleeritud tsoonides asuvates kodulindude kasvatusega tegelevates põllumajandusettevõtetes sõltumata nende liigist ning kehtestati nende suhtes lindude paigutamise keeld ja liikumispiirangud. Meetmed olid seotud järgmiste liikidega: pardid, haned, kalkunid, pärlkanad, vutid ning liiki Gallus domesticus kuuluvad tibud, kanad, noorkuked, kohikuked, nuumkanad, noored kanad ja munakanad. See tingis kõnealustes põllumajandusettevõtetes kodulindude tootmiskao. Seepärast on asjakohane hüvitada tootmiskaost tingitud kahju.

               (8)

               Loomatervise ja veterinaarmeetmete kohaldamise tulemusena keelati kodulindude paigutamine kõikidesse reguleeritud tsoonides asuvatesse pardi- ja hanekasvatusega tegelevatesse põllumajandusettevõtetesse kuni 28. maini 2017. Meetmete kohaldamine tingis pardi- ja hanekasvatusega tegelevates põllumajandusettevõtetes kodulinnuliha toomiskao. Seepärast on asjakohane hüvitada tootmiskaost tingitud kahju.

               (9)

               Vastavalt määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 220 lõikele 5 rahastab liit meetmeid osaliselt, hüvitades kuni 50 % Prantsusmaa kantud erakorraliste turutoetusmeetmetega seotud kuludest. Komisjon peaks pärast Prantsusmaalt saadud taotluse kontrollimist kehtestama maksimaalsed rahastamiskõlblikud kogused iga erakorralise turutoetusmeetme puhul.

               (10)

               Ülemäärase hüvitamise ohu vältimiseks peaks osalise rahastamise kindel summa põhinema tehnilistel ja majanduslikel uuringutel või raamatupidamisdokumentidel ning iga linnu ja iga toote puhul tuleks kindlaks määrata selle summa asjakohane suurus vastavalt toodetavate lindude kategooriatele, nagu liik, aga ka tootmismeetod (st standardtootmine, vabapidamistootmine, riikliku kava kohaselt sertifitseeritud tootmine, looma heaolu märgise „Label Rouge“ kohaselt sertifitseeritud tootmine, kaitstud geograafilise tähisega (edaspidi „KGT“) hõlmatud tootmine) ja tarneahela pikkus, st pikk tarneahel selliste kodulinnutootjate puhul, kes tegelevad üksnes eluslindude tootmisega, ning lühike tarneahel selliste kodulinnutootjate puhul, kes kasvatavad eluslinde neist töödeldud toodete saamiseks.

               (11)

               Topeltrahastamise ohu vältimiseks ei tohiks kahjusid hüvitada riigiabi teel või kindlustuse kaudu ning käesoleva määruse kohast liidu osalist rahastamist tuleks piirata rahastamiskõlblike lindude ja toodetega, mille puhul ei ole saadud liidu rahalist toetust määruse (EL) nr 652/2014 alusel.

               (12)

               Käesolevas määruses sätestatud erakorraliste turutoetusmeetmete ulatus ja kestus peaks piirduma sellega, mis on turu toetamiseks rangelt vajalik. Eelkõige tuleks erakorralisi turutoetusmeetmeid kohaldada üksnes reguleeritud tsoonides asuvate põllumajandusettevõtete kodulinnutootmise suhtes selliste loomatervise ja veterinaarmeetmete kehtimisaja vältel, mis on sätestatud sellistes liidu ja Prantsusmaa õigusaktides, mis käsitlevad ajavahemikul 1. detsembrist 2016 kuni 30. juunini 2017 kinnitatud kõrge patogeensusega linnugripi 486 puhangut, ning 31. märtsil 2017 reguleeritud tsoonides.

               (13)

               Et tagada paindlikkus juhul, kui tootmata jäävate ja hüvituskõlblike lindude arv on teistsugune kui käesolevas määruses sätestatud ja hinnangutel põhinev maksimaalne arv, võidakse hüvitist teatavates piirides kohandada, tingimusel et liidu osaliselt rahastatavate kulude maksimumsummast peetakse kinni.

               (14)

               Kõnealuste erakorraliste turutoetusmeetmete eelarve mõistliku haldamise huvides peaks liidupoolse osalise rahastamise jaoks kõlblikud olema üksnes need maksed, mille Prantsusmaa on abisaajatele teinud hiljemalt 30. septembriks 2018. Komisjoni delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 (10) artikli 5 lõiget 2 ei tuleks kohaldada.

               (15)

               Väljamaksete rahastamiskõlblikkuse ja õigsuse tagamiseks peaks Prantsusmaa tegema eelkontrolli.

               (16)

               Selleks et liit saaks teha finantskontrolli, peaks Prantsusmaa edastama komisjonile väljamaksete kontrolli ja heakskiitmise tulemused.

               (17)

               Selle tagamiseks, et Prantsusmaa rakendab käesolevas määruses sätestatud meetmeid viivitamata, peaks määrus jõustuma järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               (18)

               Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas põllumajandusturgude ühise korralduse komitee arvamusega,

         ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
   Artikkel 1
   Liit rahastab toetusmeetmeid osaliselt, hüvitades kuni 50 % kuludest, mida Prantsusmaa on kandnud seoses toetusega kodulinnuturule, mida on tõsiselt kahjustanud alatüüpi H5 kuuluva viiruse põhjustatud kõrge patogeensusega linnugripi 486 puhangut, mida Prantsusmaa kinnitas ja millest ta teatas ajavahemikul 1. detsembrist 2016 kuni 30. juunini 2017.
   Artikkel 2
   Prantsusmaa kantud kulud on liidu osalise rahastamise jaoks kõlblikud üksnes

               a)

               lisas loetletud liidu ja Prantsusmaa õigusaktides osutatud loomatervise ja veterinaarmeetmete kohaldamisaja vältel ning

               b)

               selliste kodulinnukasvatusega tegelevate põllumajandusettevõtete puhul, mille suhtes kohaldatakse loomatervise ja veterinaarmeetmeid ning mis asuvad lisas loetletud liidu ja Prantsusmaa õigusaktides osutatud tsoonides (edaspidi „reguleeritud tsoonid“), ning

               c)

               juhul, kui Prantsusmaa on toetuse selle saajatele välja maksnud hiljemalt 30. septembril 2018. Delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014 artikli 5 lõiget 2 ei kohaldata ning

               d)

               kui looma või tootega seoses ei ole punktis a osutatud ajavahemikul makstud hüvitist riigiabi raames või kindlustuse alusel ja selle eest ei ole saadud liidu rahalist toetust määruse (EL) nr 652/2014 alusel.

         Artikkel 3
   1.   Liidupoolse osalise rahastamise maksimumsumma on 32 500 000 eurot ja see jaguneb järgmiselt:

               a)

               reguleeritud tsoonides asuvate põllumajandusettevõtete partide ja hanedega seotud tootmiskao eest kohaldatakse linnu kohta järgmisi kindlaid summasid:

                           i)

                           lühikese tootmisahelaga tootjate puhul:

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad mullarditibud:
                                       0,24 eurot linnu kohta kuni 420 877 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad nuummullardid:
                                       1,13 eurot linnu kohta kuni 469 483 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad tapaküpsed mullardid:
                                       4,41 eurot linnu kohta kuni 596 122 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad mullardid, täisrümbad:
                                       2,20 eurot linnu kohta kuni 624 494 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad mullardid, tükkidena:
                                       4,275 eurot linnu kohta kuni 434 960 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad mullardid, töödeldud:
                                       19,055 eurot linnu kohta kuni 152 038 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 20 alla kuuluvad hanetibud:
                                       2,455 eurot linnu kohta kuni 5 625 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 20 alla kuuluvad haned, täisrümbad:
                                       10,595 eurot linnu kohta kuni 9 832 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 20 alla kuuluvad haned, töödeldud:
                                       23,33 eurot linnu kohta kuni 3 004 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad pardid, küpsetamiseks:
                                       5,16 eurot linnu kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 20 alla kuuluvad haned, küpsetamiseks:
                                       11,505 eurot linnu kohta kuni 215 linnu eest;

                           ii)

                           pika tootmisahelaga tootjate puhul:

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad mullardi standardtibud, KGT ja loomade heaolu märgisega „Label Rouge“ hõlmatud tibud:
                                       0,24 eurot linnu kohta kuni 7 681 851 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad nuumatud standardmullardid:
                                       0,515 eurot linnu kohta kuni 456 754 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad KGT-ga hõlmatud nuummullardid:
                                       0,68 eurot linnu kohta kuni 6 464 618 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad loomade heaolu märgisega „Label Rouge“ hõlmatud nuummullardid:
                                       0,81 eurot linnu kohta kuni 724 618 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad tapaküpsed standardmullardid:
                                       1,48 eurot linnu kohta kuni 776 279 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad KGT-ga hõlmatud tapaküpsed mullardid:
                                       1,645 eurot linnu kohta kuni 5 929 395 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad loomade heaolu märgisega „Label Rouge“ hõlmatud tapaküpsed mullardid:
                                       2,63 eurot linnu kohta kuni 633 228 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad standardmuskuspardid:
                                       0,48 eurot linnu kohta kuni 104 958 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad serditud muskuspardid:
                                       0,585 eurot linnu kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad loomade heaolu märgisega „Label Rouge“ hõlmatud muskuspardid:
                                       0,625 eurot linnu kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 10 alla kuuluvad sinikaelpardid:
                                       1,1325 eurot linnu kohta kuni 2 000 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 20 alla kuuluvad nuumhaned:
                                       2,855 eurot linnu kohta kuni 26 572 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 20 alla kuuluvad tapaküpsed haned:
                                       5,54 eurot linnu kohta kuni 19 082 linnu eest;

               b)

               reguleeritud tsoonides asuvate põllumajandusettevõtete muude kodulindude kui partide ja hanedega seotud tootmiskao eest kohaldatakse linnu ja päeva kohta järgmisi kindlaid summasid:

                           i)

                           lühikese tootmisahelaga tootjate puhul:

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad kanad, täisrümbad:
                                       0,02459 eurot linnu ja päeva kohta kuni 178 319 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad kanad, tükkidena:
                                       0,03776 eurot linnu ja päeva kohta kuni 2 097 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad kanad, töödeldud:
                                       0,086 eurot linnu ja päeva kohta kuni 705 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 50 alla kuuluvad pärlkanad, täisrümbad:
                                       0,021335 eurot linnu ja päeva kohta kuni 4 181 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 50 alla kuuluvad pärlkanad, tükkidena:
                                       0,032765 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 30 alla kuuluvad kalkunid, täisrümbad:
                                       0,045895 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 30 alla kuuluvad kalkunid, tükkidena:
                                       0,070485 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad kohikuked, täisrümbad:
                                       0,038595 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad nuumkanad, täisrümbad:
                                       0,045085 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                           ii)

                           pika tootmisahelaga tootjate puhul:

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad standardkanad ja noored kuked:
                                       0,00191 eurot linnu ja päeva kohta kuni 2 235 243 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad loomade heaolu märgisega „Label Rouge“ kanad või vabalt peetavad kanad:
                                       0,004165 eurot linnu ja päeva kohta kuni 5 904 353 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad mahekanad:
                                       0,00505 eurot linnu ja päeva kohta kuni 295 130 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 50 alla kuuluvad standardpärlkanad:
                                       0,002325 eurot linnu ja päeva kohta kuni 25 166 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 50 alla kuuluvad loomade heaolu märgisega „Label Rouge“ ja vabalt peetavad pärlkanad:
                                       0,003655 eurot linnu ja päeva kohta kuni 484 740 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 30 alla kuuluvad standardkalkunid:
                                       0,005195 eurot linnu ja päeva kohta kuni 66 237 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 30 alla kuuluvad loomade heaolu märgisega „Label Rouge“ ja vabalt peetavad kalkunid:
                                       0,00654 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0106 39 80 alla kuuluvad standardvutid:
                                       0,000605 eurot linnu ja päeva kohta kuni 2 407 761 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0106 39 80 alla kuuluvad loomade heaolu märgisega „Label Rouge“ ja vabalt peetavad vutid:
                                       0,00107 eurot linnu ja päeva kohta kuni 922 861 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad kohikuked:
                                       0,009475 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad nuumkanad:
                                       0,006575 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                           iii)

                           tibude tootjate puhul:

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad kanatibud:
                                       0,013135 eurot linnu ja päeva kohta kuni 135 489 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 50 alla kuuluvad pärlkanatibud:
                                       0,00812 eurot linnu ja päeva kohta kuni 5 004 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 99 30 alla kuuluvad kalkunitibud:
                                       0,01261 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                           iv)

                           munakanade tootjate puhul:

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad noored standardmunakanad:
                                       0,00182 eurot linnu ja päeva kohta kuni 127 001 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad noored lindlas peetavad munakanad:
                                       0,002545 eurot linnu ja päeva kohta kuni 25 460 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad noored mahemunakanad:
                                       0,00197 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad puuris peetavad munakanad:
                                       0,004275 eurot linnu ja päeva kohta kuni 118 675 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad lindlas peetavad munakanad:
                                       0,00575 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad vabalt peetavad munakanad:
                                       0,00867 eurot linnu ja päeva kohta kuni 33 273 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad loomade heaolu märgisega „Label Rouge“ munakanad:
                                       0,009585 eurot linnu ja päeva kohta kuni 215 linnu eest;

                                       —

                                       CN-koodi 0105 94 00 alla kuuluvad mahemunakanad:
                                       0,01306 eurot linnu ja päeva kohta kuni 46 887 linnu eest.

         2.   Kui tootmata jäävate hüvituskõlblike lindude arv ületab lõikes 1 sätestatud maksimaalse arvu kirje kohta, võidakse liidu osaliseks rahastamiseks kõlblikke kulusid kirje kaupa kohandada ja need võivad ületada summad, mis saadakse maksimaalse arvu lindude puhul kirje kohta, tingimusel et kohanduse kogusumma jääb alla 10 % liidu osaliselt rahastatavate kulude artikli 3 lõikes 1 osutatud maksimumsummast.
   Artikkel 4
   Prantsusmaa teeb haldus- ja füüsilisi kontrolle vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 (11) artiklitele 58 ja 59.
   Ennekõike peab Prantsusmaa kontrollima järgmist:

               a)

               abitaotluse esitanud taotleja abikõlblikkust;

               b)

               iga abikõlbliku taotleja puhul: tegeliku tootmiskao rahastamiskõlblikkust, mahtu ja väärtust;

               c)

               seda, et ükski abikõlblik taotleja ei oleks saanud artiklis 2 osutatud kahjude hüvitamiseks toetust mis tahes muudest allikatest.

         Rahastamiskõlblikele taotlejatele, kelle suhtes halduskontrollid on lõpetatud, võib abi välja maksta, ilma et oodataks kõikide, nimelt kohapealsete kontrollide jaoks valitud taotlejate suhtes tehtavate kontrollide lõpetamist.
   Juhul kui taotleja kõlblikkust ei kinnitatud, tuleb abi tagasi nõuda ja kohaldada sanktsioone.
   Artikkel 5
   Prantsusmaa esitab komisjonile väljamaksete kontrolli ja heakskiitmise tulemused.
   Artikkel 6
   Käesolev määrus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

      Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
      Brüssel, 19. veebruar 2018

            Komisjoni nimel

            president

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  ELT L 347, 20.12.2013, lk 671.

      (2)  Nõukogu 20. detsembri 2005. aasta direktiiv 2005/94/EÜ linnugripi tõrjet käsitlevate ühenduse meetmete ning direktiivi 92/40/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 10, 14.1.2006, lk 16).

      (3)  Komisjoni 9. veebruari 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/247, milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides (ELT L 36, 11.2.2017, lk 62).

      (4)  Komisjoni 7. märtsi 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/417, millega muudetakse rakendusotsuse (EL) 2017/247 (milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides) lisa (ELT L 63, 9.3.2017, lk 177).

      (5)  Komisjoni 23. märtsi 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/554, millega muudetakse rakendusotsuse (EL) 2017/247 (milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides) lisa (ELT L 79, 24.3.2017, lk 15).

      (6)  Komisjoni 11. aprilli 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/696, millega muudetakse rakendusotsuse (EL) 2017/247 (milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides) lisa (ELT L 101, 13.4.2017, lk 80).

      (7)  Komisjoni 3. mai 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/780, millega muudetakse rakendusotsust (EL) 2017/247, milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides (ELT L 116, 5.5.2017, lk 30).

      (8)  Komisjoni 23. juuni 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/1139, millega muudetakse rakendusotsuse (EL) 2017/247 (milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides) lisa (ELT L 164, 27.6.2017, lk 59).

      (9)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määrus (EL) nr 652/2014, millega nähakse ette sätted toiduahela, loomade tervise ja heaolu ning taimetervise ja taimse paljundusmaterjaliga seotud kulude haldamise kohta ning muudetakse nõukogu direktiive 98/56/EÜ, 2000/29/EÜ ja 2008/90/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EÜ) nr 178/2002, (EÜ) nr 882/2004 ja (EÜ) nr 396/2005, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/128/EÜ ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 1107/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 66/399/EMÜ, 76/894/EMÜ ja 2009/470/EÜ (ELT L 189, 27.6.2014, lk 1).

      (10)  Komisjoni 11. märtsi 2014. aasta delegeeritud määrus (EL) nr 907/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 makse- ja muude asutuste finantsjuhtimise, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise, tagatiste ja euro kasutamise osas (ELT L 255, 28.8.2014, lk 18).

      (11)  Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 549).

      LISA

         Artikli 2 kohased reguleeritud tsoonid ja perioodid

      Direktiivi 2005/94/EÜ kohaselt määratud Prantsusmaa osad ja ajavahemikud, mis on määratletud järgmistes õigusaktides.

                  —

                  Komisjoni 9. veebruari 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/247, milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides (ELT L 36, 11.2.2017, lk 62).

                  —

                  Komisjoni 7. märtsi 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/417, millega muudetakse rakendusotsust (EL) 2017/247, milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides (ELT L 63, 9.3.2017, lk 177).

                  —

                  Komisjoni 23. märtsi 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/554, millega muudetakse rakendusotsust (EL) 2017/247, milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides (ELT L 79, 24.3.2017, lk 15).

                  —

                  Komisjoni 11. aprilli 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/696, millega muudetakse rakendusotsust (EL) 2017/247, milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides (ELT L 101, 13.4.2017, lk 80).

                  —

                  Komisjoni 3. mai 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/780, millega muudetakse rakendusotsust (EL) 2017/247, milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides (ELT L 116, 5.5.2017, lk 30).

                  —

                  Komisjoni 23. juuni 2017. aasta rakendusotsus (EL) 2017/1139, millega muudetakse rakendusotsuse (EL) 2017/247 (milles käsitletakse kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripi puhangutega teatavates liikmesriikides) lisa (ELT L 164, 27.6.2017, lk 59).

                  —

                  31. märtsi 2017. aasta otsus, millega kehtestatakse täiendavad ennetus-, järelevalve ja tõrjemeetmed seoses kõrge patogeensusega linnugripiga teatavates Prantsusmaa osades (Prantsuse Vabariigi teataja, 2.4.2017, tekst 24/71).

                  —

                  Prefekti määrused, millega kuulutatakse välja nakkusolukord kõrge patogeensusega linnugripi kolletes, mis kinnitati ajavahemikul 1. detsembrist 2016 kuni 30. juunini 2017.

                  —

                  Prefekti määrused, millega lõpetatakse nakkusolukord kõrge patogeensusega linnugripi kolletes, mis kinnitati ajavahemikul 1. detsembrist 2016 kuni 30. juunini 2017.


title: Komisjoni rakendusmäärus (EL) 2018/258, 21. veebruar 2018, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 725/2011, et viia see vastavusse regulatiivses katsemeetodis tehtud muudatusega ning lihtsustada taotluse esitamise ja sertifitseerimise halduskorda (EMPs kohaldatav tekst )

text:
                  22.2.2018

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 49/1

            KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) 2018/258,
      21. veebruar 2018,
      millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 725/2011, et viia see vastavusse regulatiivses katsemeetodis tehtud muudatusega ning lihtsustada taotluse esitamise ja sertifitseerimise halduskorda
      (EMPs kohaldatav tekst)
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta määrust (EÜ) nr 443/2009, millega kehtestatakse uute sõiduautode heitenormid väikesõidukite süsinikdioksiidiheite vähendamist käsitleva ühenduse tervikliku lähenemisviisi raames, (1) eriti selle artikli 12 lõiget 2,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 1. juunil 2017 vastu määruses (EL) 2017/1151 (2) sätestatud kergsõidukite ülemaailmse ühtlustatud katsemenetluse (edaspidi „WLTP“ (Worldwide Harmonized Light Vehicle Test Procedure)). WLPT asendab komisjoni määruse (EÜ) nr 692/2008 (3) XII lisas sätestatud uue Euroopa sõidutsükli (edaspidi „NEDC“ (New European Driving Cycle)). Alates 2021. aastast tuleb määruses (EÜ) nr 443/2009 sätestatud CO2-heite sihttasemeid kontrollida kooskõlas WLTPga määratud CO2-heite baasil. Kõnealusest aastast alates tuleb ka ökoinnovatsioonilahendusega saavutatud CO2-heite vähenemine kindlaks määrata lähtuvalt WLTP-st.

                  (2)

                  Regulatiivses katsemeetodis tehtud muudatuse kajastamiseks ja selleks, et võtta arvesse menetlust, millega viiakse WLTP-põhised CO2 väärtused vastavusse rakendusmääruses (EL) 2017/1153 (4) sätestatud NEDC-põhiste CO2 väärtustega, on vaja muuta komisjoni rakendusmäärust (EL) nr 725/2011 (5).

                  (3)

                  Et tagada sujuv üleminek NEDC-lt WLTP-le peaks olema võimalik esitada taotlust uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina 31. detsembrini 2019, kui lähtutakse NEDC-st, ning alates käesoleva määruse jõustumisest, kui lähtutakse WLTP-st.

                  (4)

                  Kuigi komisjon on andnud heakskiidu enam kui kahekümnele ökoinnovatsioonile, on tootjad selliseid tehnoloogialahendusi Euroopa Liidu sõidukipargi puhul kuni 2017. aastani väga vähe kasutusele võtnud. Selleks et edendada selliste tehnoloogialahenduste laialdasemat kasutusevõttu ja saavutada sõiduautode võimalikult suur CO2-heite vähenemine, tuleb lihtsustada heakskiitmise ja sertifitseerimise protsessi.

                  (5)

                  CO2-heite miinimummäära vähendamine 0,5 grammini/km edendab tõenäoliselt uuenduslike tehnoloogialahenduste laialdasemat kasutuselevõttu, mis võimaldaksid vähendada CO2-heidet. Selleks et tõepoolest tagada CO2-heite selline vähenemine, peab saama vähenemist väga täpselt määrata. Seepärast on vaja hinnata ja kvantifitseerida mõõtemääramatus, mis on seotud heite vähenemise tõendamiseks kasutatavate meetoditega, ning võtta seda mõõtemääramatust arvesse CO2-heite vähenemise sertifitseerimisel tüübikinnitusasutuse poolt. Heite miinimummäära on asjakohane muuta samal ajal WLTP kasutuselevõtmisega ja sellest tulenevalt tuleks WLTP-st lähtuvate taotluste puhul kohaldada uut miinimumtaset.

                  (6)

                  Juhul, kui heite vähenemine ei olene sõidukist, peaks CO2-heite vähenemise tõendamiseks olema võimalik teha katseid komponentidega, mis lihtsustaks heite vähenemise kindlakstegemist ja parandaks kindlakstegemise täpsust.

                  (7)

                  Selleks et lihtsustada CO2-heite vähenemise sertifitseerimist, peaks taotleja saama uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluses teha lisaks heite vähenemise kindlakstegemise üksikasjaliku katsemetoodika ettepanekule ka ettepaneku lihtsustatud hindamismeetodi või CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise kohta. Kui kasutatakse selliseid lihtsustatud meetodeid või CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise väärtusi, peaksid tüübikinnitusasutused saama CO2-heite vähenemist enne selle sertifitseerimist kindlaks määrata konservatiivsel viisil, mis kajastab tõendatava heite madalaimat taset.

                  (8)

                  Tehnoloogiat, mis on juba mõnda aega turul vabalt kättesaadav olnud, ei saa lugeda uuenduslikuks määruse (EÜ) nr 443/2009 artikli 12 tähenduses ja see ei tohiks olla vastuvõetav ökoinnovatsioonina. Õigete stiimulite loomiseks on asjakohane asendada kontrollaasta 2009 dünaamilise kontrollaastaga, mis oleks tehnoloogia uuenduslikkuse kindlakstegemisel aluseks. Uut dünaamilist kontrollaastat tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2020 esitatavate taotluste suhtes.

                  (9)

                  Kui komisjon leiab mitme samade omadustega uuenduslike tehnoloogialahenduste hindamisel saadud kogemuste alusel, et selliste tehnoloogialahenduste vastavus määruse (EÜ) nr 443/2009 artiklis 12 osutatud kriteeriumidele on rahuldavalt ja veenvalt tõendatud või, kui uuenduslik tehnoloogia ei sõltu konkreetse tootja sõiduki parameetritest, peaks olema võimalik uuenduslik tehnoloogia kiita ökoinnovatsioonina heaks otsusega, mis annaks kõigile tootjatele võimaluse sertifitseerida CO2-heite vähenemine kõnealuse otsuse alusel, tingimusel, et otsuses esitatud tingimused on täidetud.

                  (10)

                  Mõne uuendusliku tehnoloogia puhul on vaja kindlaid statistilisi tõendeid, et toetada uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluses esitatud eeldusi ja katsemetoodikas kasutatavaid parameetreid. Võimalikult ulatusliku andmekogumi saamiseks peaks tootjate või tarnijate rühm saama esitada ühise taotluse. Ühise taotluse esitamise korral peaks rühmal olema võimalus esitada taotlusega koos mitu kontrolliaruannet, kui see on konfidentsiaalsuse või konkurentsi huvides vajalik.

                  (11)

                  Tagamaks, et CO2-heite sertifitseeritud vähenemise tasemed, mida tootjad kasutavad nõuete täitmiseks, on õiged, peaks komisjon suutma kiiresti reageerida ja teavitada tootjaid, kui ta tuvastab katsemetoodikas või uuenduslikus tehnoloogias selliseid kõrvalekaldeid või lahknevusi (või antakse talle neist teada), mis võivad mõjutada sertifitseeritud vähenemise tasemeid.

                  (12)

                  Kogemused näitavad, et ökoinnovatsiooni heakskiitmise otsustes sätestatud metoodikaid võib olla vaja kohandada muu hulgas selleks, et võtta arvesse tehnika arengut või laiendada heakskiitva otsuse kohaldamisala suuremale hulgale sõidukitele. Seepärast peaksid nii taotluse esitaja kui ka komisjon saama algatada selliste otsuste muudatusi.

                  (13)

                  Seepärast tuleks rakendusmäärust (EL) nr 725/2011 vastavalt muuta.

                  (14)

                  Käesolevas määruses ettenähtud meetmed on kooskõlas kliimamuutuste komitee arvamusega,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
      Artikkel 1
      Rakendusmäärust (EL) nr 725/2011 muudetakse järgmiselt.

                  1)

                  Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõike 2 esimene lause asendatakse järgmisega:
                              „Tehnoloogia kohta võib käesoleva määruse kohaselt esitada taotluse uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina, kui on täidetud järgmised tingimused:“;

                              b)

                              lõike 2 punkt a asendatakse järgmisega:

                                          „a)

                                          31. detsembriks 2019 esitatud taotluste puhul on seda kasutatud 3 % või vähemal määral 2009. aastal registreeritud uute sõiduautode puhul või 1. jaanuariks 2020 esitatud taotluste puhul on seda kasutatud 3 % või vähemal määral aastal n – 4 registreeritud uute sõiduautode puhul, kusjuures n on taotlemise aasta;“

                              c)

                              lisatakse lõige 3:
                              „3.   Taotluse esitamisel uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina võib lähtuda järgmistest standardsetest katsemeetoditest vastavalt järgmisele:

                                          a)

                                          kuni 31. detsembrini 2019 uuest Euroopa sõidutsüklist (NEDC), mis on esitatud määruse (EÜ) nr 692/2008 XII lisas;

                                          b)

                                          alates 14. märtsist 2018 kergsõidukite ülemaailmsest ühtlustatud katsemenetlusest (WLTP), mis on esitatud komisjoni määruses (EL) 2017/1151 (*1).

                                 (*1)  Komisjoni 1. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1151, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite heitmetega (Euro 5 ja Euro 6) ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust, ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ ning komisjoni määrust (EÜ) nr 692/2008 ja komisjoni määrust (EL) nr 1230/2012 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 692/2008 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 1).“"

                  2)

                  Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

                              i)

                              punkt c asendatakse järgmisega:
                              „c)   „taotleja“– tootja või tarnija või tootjate või tarnijate rühm, kes esitab taotluse uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmiseks;“

                              ii)

                              lisatakse punkt f:
                              „f)   „nõude esitaja“– tootja või tarnija või tootjate või tarnijate rühm, kes esitab nõude muuta otsust uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise kohta.“

                  3)

                  Artiklit 4 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              pealkiri asendatakse järgmisega:
                              „Artikkel 4
                              Taotlus uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina“;

                              b)

                              lõiget 2 muudetakse järgmiselt:

                                          i)

                                          sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:
                                          „Uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotlusele tuleb lisada:“;

                                          ii)

                                          punkt e asendatakse järgmisega:

                                                      „e)

                                                      metoodika, millega tõendatakse uuendusliku tehnoloogia kasutamise tulemusena saavutatud CO2-heite vähenemist, ja koos sellega viide kohaldatavale standardsele katsemeetodile kooskõlas artikli 2 lõikega 3 või, kui komisjon on selle metoodika juba heaks kiitnud, viide heakskiidetud metoodikale;“

                                          iii)

                                          lisatakse punkt ea:

                                                      „ea)

                                                      vajaduse korral ja lisaks punktis e osutatud metoodikale lihtsustatud meetod CO2-heite sertifitseeritava vähenemise hindamiseks või CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise väärtused, mida tuleb kasutada kõigi kõnealuse uuendusliku tehnoloogiaga varustatud sõidukite sertifitseerimisel;“

                                          iv)

                                          punkti f alapunktid i ja ii asendatakse järgmisega:

                                                      „i)

                                                      uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud heite vähenemine, mis on kindlaks tehtud kooskõlas punktiga e või vajaduse korral punktiga ea, vastab artikli 9 lõikes 1 täpsustatud asjakohasele miinimummäärale, võttes arvesse tehnoloogia vananemist aja jooksul;

                                                      ii)

                                                      uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud CO2-heite vähenemine ei kuulu määruse (EÜ) nr 443/2009 artikli 12 lõike 2 punktis c osutatud CO2-mõõtmise standardsesse katsemeetodisse või kuulub sellesse ainult osaliselt, nagu on määratletud käesoleva määruse artikli 2 lõikes 3;“

                                          v)

                                          lisatakse punkt iv:

                                                      „iv)

                                                      sõidukile sertifitseerimisel omistatav CO2-heite vähenemise väärtus (mille hindamiseks kasutatakse punktis ea osutatud lihtsustatud hindamismeetodit või CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise väärtusi) on väiksem uuendusliku tehnoloogiaga saavutatud heitkoguste vähenemisest, mis on kindlaks tehtud punktis e osutatud katsemeetodi abil, või sellega võrdne, võttes arvesse võimalikku koostoimet muude heakskiidetud ökoinnovatsiooniliste lahendustega.“

                  4)

                  Artiklit 5 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              pealkiri asendatakse järgmisega:
                              „Artikkel 5
                              Kontrollalus ja ökoinnovatsioon“;

                              b)

                              lõike 1 punktid a ja b asendatakse järgmisega:

                                          „a)

                                          ökoinnovatiivse sõiduki, mille puhul kasutatakse uuenduslikku tehnoloogiat, või kui see on asjakohane, uuendusliku tehnoloogia eraldiseisva komponendina;

                                          b)

                                          kontrollsõiduki, mille puhul uuenduslikku tehnoloogiat ei kasutata, aga mis igas muus osas on identne ökoinnovatiivse sõidukiga, või kui see on asjakohane, kontrolltehnoloogia eraldiseisva komponendina.“;

                              c)

                              lõige 2 asendatakse järgmisega:
                              „2.   Kui taotleja arvab, et artiklites 8 ja 9 osutatud teavet saab esitada muude kui lõikes 1 osutatud vahenditega, tuleb uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluses esitada seda järeldust põhjendavad vajalikud andmed ja samaväärseid tulemusi andev metoodika.“;

                              d)

                              lisatakse lõige 3:
                              „3.   Kui uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluse esitamisel lähtutakse WLTP-st, nagu on osutatud artikli 2 lõike 3 punktis b, kuulub kontrollsõiduk interpolatsioonitüüpkonda, mis kujutab endast kõige raskemat juhtumit ökoinnovatsioonist tuleneva CO2-heite vähenemise näitamiseks.
                              Määruse (EL) 2017/1151 XXI lisa 6. all-lisa punkti 1.2.3.1 teises lõigus esitatud juhtudel on kontrollsõidukiks katsesõiduk H.
                              Kontrollsõiduki valikut tuleb toetada kindlate ja sõltumatute statistiliste tõenditega, mille alusel saab esitada kontrollitavaid eeldusi kontrollsõiduki asjakohasuse ja representatiivsuse kohta.“

                  5)

                  Artiklit 7 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lisatakse lõige 1a:
                              „1a.   Kui taotleja on tootjate või tarnijate rühm, kohaldatakse järgmisi tingimusi:

                                          a)

                                          sõltumatu ja sertifitseeritud asutus teeb lõike 2 punktides a–e osutatud tegevused iga taotlejate rühma liikme suhtes, kui see on asjakohane, olenevalt uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluse sisust.

                                          b)

                                          kui see on vajalik konfidentsiaalsuse või konkurentsi huvides, võivad taotlejate rühma liikmed esitada mitu kontrolliaruannet sama taotlust toetavate erinevate andmekogude kohta.“;

                              b)

                              lõiget 2 muudetakse järgmiselt:

                                          i)

                                          lisatakse punkt ca:

                                                      „ca)

                                                      kontrollima, et artikli 4 lõike 2 punktis ea osutatud lihtsustatud hindamismeetod või eelnevalt kindlaksmääratud CO2-heite vähenemise väärtused on asjakohased artikli 4 lõike 2 punktis d osutatud asjakohaste sõidukite CO2-heite vähenemise sertifitseerimiseks ja vastavad artikli 4 lõike 2 punkti f alapunktis iv esitatud nõuetele;“

                                          ii)

                                          lisatakse järgmine lõige:
                                          „Punktide c ja ca kohaldamisel esitab sõltumatu ja sertifitseeritud asutus kontrollimiseks koostatud katseprotokollid.“;

                              c)

                              lõike 3 esimene lõik asendatakse järgmisega:
                              „CO2-heite vähenemise sertifitseerimiseks vastavalt artiklile 11 peab sõltumatu ja sertifitseeritud asutus tootja nõudmisel koostama aruande ühe sõidukitüübi, -variandi või -mudeli puhul kasutatud mitme ökoinnovatsiooni vahelise koostoime kohta või vajaduse korral interpolatsioonitüüpkonna kohta.“

                  6)

                  Artiklit 8 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõike 1 punktid a ja b asendatakse järgmisega:

                                          „a)

                                          kontrollsõiduki CO2-heide ja töötava uuendusliku tehnoloogiaga ökoinnovatiivse sõiduki CO2-heide, kasutades artikli 4 lõike 2 punktis e osutatud metoodikat või vajaduse korral sama artikli punktis ea osutatud lihtsustatud metoodikat;

                                          b)

                                          kontrollsõiduki CO2-heide ja töötava uuendusliku tehnoloogiaga ökoinnovatiivse sõiduki CO2-heide, kasutades artikli 2 lõike 3 punktis a või b osutatud standardset katsemeetodit.“;

                              b)

                              lõikele 2 lisatakse järgmine lõik:
                              „Kui taotlus uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina on esitatud lähtudes artikli 2 lõike 3 punktist b, tuleb CO2-heite vähenemise kindlaksmääramiseks hinnata ja kvantifitseerida mõõtemääramatus. Kvantifitseeritud mõõtemääramatus lahutatakse kogu CO2-heite vähenemisest.“;

                              c)

                              lisatakse lõige 3:
                              „3.   Kui CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise väärtused esitatakse kooskõlas artikli 4 lõike 2 punktiga ea, tuleb need väärtused kehtestada madalamal tasemel kui on lõike 2 kohaselt kindlaks määratud kogu CO2-heite vähenemine, või sellega võrdsel tasemel.“

                  7)

                  Artiklit 9 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõige 1 asendatakse järgmisega:
                              „1.   Uuendusliku tehnoloogia abil kooskõlas artikli 8 lõikega 2 saavutatav vähenemise miinimummäär peab olema:

                                          a)

                                          1 g CO2/km, kui taotluse esitamisel lähtutakse artikli 2 lõike 3 punktist a;

                                          b)

                                          0,5 g CO2/km, kui taotluse esitamisel lähtutakse artikli 2 lõike 3 punktist b.“;

                              b)

                              lõikes 2 asendatakse tekst „standardne katsetsükkel“ tekstiga „standardne katsemeetod“.

                  8)

                  Artikli 10 pealkiri asendatakse järgmisega:
                  „Artikkel 10
                  Uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluse hindamine“.

                  9)

                  Artiklit 11 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõige 2 asendatakse järgmisega:
                              „2.   Ökoinnovatsiooni kasutamisega saavutatud CO2-heite sertifitseeritud vähenemist, mida on tõendatud kooskõlas vastava otsusega, millega uuenduslik tehnoloogia kiideti heaks ökoinnovatsioonina, tuleb eraldi täpsustada nii tüübikinnituse dokumentides kui ka direktiivi 2007/46/EÜ kohases vastavustunnistuses, lähtudes katsetest, mille tehnilised teenistused on sooritanud heakskiidetud katsemetoodika abil vastavalt nimetatud direktiivi artiklile 11.
                              Vastavalt heakskiitmise otsuse nõuetele lahutatakse artikli 8 lõikes 2 osutatud kvantifitseeritud mõõtemääramatus kogu sertifitseeritavast CO2-heite vähenemisest. Kui mingi kindla sõidukitüübi, -variandi, -mudeli või, kui see on asjakohane, interpolatsioonitüüpkonna ökoinnovatsiooni abil saavutatud CO2-heite vähenemine on väiksem kui artikli 9 lõikes 1 määratletud asjakohane miinimummäär, siis sellist vähenemist ei sertifitseerita.
                              Juhul kui artikli 4 lõike 2 punkti ea kohaselt kindlaks tehtud eelnevalt kindlaksmääratud CO2-heite vähenemise väärtused on heakskiitvas otsuses määratletud, võib asjakohase eelnevalt kindlaksmääratud CO2-heite vähenemise väärtuse kanda kohe tüübikinnituse dokumenti, tingimusel et tüübikinnitusasutus on pädev kinnitama, et sõiduk on varustatud sellise tehnoloogiaga, mis vastab heakskiitmise otsuse spetsifikatsioonidele.“;

                              b)

                              lõike 4 teises lõigus asendatakse väärtus „1 g CO2/km“ väärtusega „0,5 g CO2/km“.

                  10)

                  Artiklit 12 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõikes 1 lisatakse pärast teist lõiku järgmine lõik:
                              „Kui komisjon avastab katsemetoodikas või uuenduslikus tehnoloogias kõrvalekaldeid või lahknevusi (või antakse talle neist teada), mis erinevad teabest, mida ta oli saanud uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluse osana, võib ta sellest tootjat teavitada.“;

                              b)

                              lõige 3 asendatakse järgmisega:
                              „3.   Tootja, kelle CO2-heite sertifitseeritud vähenemist enam ei arvestata, võib asjaomastele sõidukitele taotleda uut sertifitseerimist vastavalt artiklis 11 sätestatud menetlusele või nõuda artikli 12a kohaselt heakskiitva otsuse muutmist, esitades vajalikud tõendavad dokumendid, mis kinnitavad katsemetoodika asjakohasust ja uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud CO2-heite vähenemise määra.“

                  11)

                  Lisatakse artikkel 12a:
                  „Artikkel 12a
                  Uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise otsuse muutmine
                  1.   Tootja või tarnija, kaasa arvatud esialgne taotleja võib esitada komisjonile nõude muuta kehtivat heakskiitmise otsust. Nõue ja kõik tõendavad dokumendid tuleb esitada ka elektronpostiga või elektroonilisel andmekandjal või laadida üles komisjoni hallatavasse serverisse. Kirjalikus nõudes tuleb esitada tõendavate dokumentide loetelu.
                  2.   Muudatusnõudega koos esitatakse järgmine teave ja tõendid:

                              a)

                              nõude esitaja kontaktandmed;

                              b)

                              viide muudetavale heakskiitmisotsusele;

                              c)

                              kavandatavate muudatuste kirjeldus koos kõnealuse kirjelduse kokkuvõttega;

                              d)

                              tõendid muudatuste vajalikkuse ja asjakohasuse kohta;

                              e)

                              tõendid selle kohta, et uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud heite vähenemine, mis on kindlaks tehtud muudetud katsemetoodikaga või, kui see on asjakohane, uue muudetud lihtsustatud katsemetoodikaga või eelnevalt kindlaks määratud CO2-heite vähenemisega, vastab artikli 9 lõikes 1 määratletud asjakohasele miinimummäärale, võttes arvesse tehnoloogia vananemist aja jooksul;

                              f)

                              sõltumatu ja sertifitseeritud asutuse koostatud spetsiaalne valideerimisaruanne, milles tõendatakse järgmist:

                                          i)

                                          muudetud katsemetoodika vastab artikli 6 lõike 1 nõuetele ja, kui see on kohaldatav, artikli 4 lõike 2 punkti f alapunktis iv sätestatud nõuetele;

                                          ii)

                                          uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud heite vähenemine, mis on kindlaks tehtud muudetud katsemetoodikaga või, kui see on asjakohane, uue muudetud lihtsustatud katsemetoodikaga või eelnevalt kindlaks määratud CO2-heite vähenemisega, vastab artikli 9 lõikes 1 määratletud asjakohasele miinimummäärale, võttes arvesse tehnoloogia vananemist aja jooksul.

                        3.   Muudatusnõude saades avaldab komisjon kavandatavate muudatuste kirjelduse kokkuvõtte, millele on osutatud lõike 2 punktis c.
                  4.   Komisjon hindab muudatusnõuet ja muudab üheksa kuu jooksul pärast täieliku nõude saamist heakskiitmisotsust, kui esitatud muudatusettepanekute asjakohasuse kohta ei esitata vastuväiteid.
                  Muudetud heakskiitmisotsuses määratletakse vajaduse korral selle kohaldamine ja käesoleva määruse artikli 11 kohaseks CO2-heite vähenemise sertifitseerimiseks vajalik teave, võttes arvesse dokumentidele juurdepääsu erandeid, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 1049/2001.
                  5.   Komisjon võib nõuda kavandatavate muudatuste kohandamist. Sellisel juhul konsulteerib komisjon kavandatavate muudatuste küsimuses nõude esitajaga ja teiste asjakohaste huvirühmadega, kaasa arvatud esialgse taotlejaga, kes esitas taotluse uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina, ning võtab arvesse saadud märkusi.
                  6.   Hindamisperioodi võib pikendada viie kuu võrra, kui komisjon leiab, et uuendusliku tehnoloogia ja selle juurde kuuluva muudetud katsemetoodika keerukuse või muudatusnõude ulatuse ja sisu tõttu ei ole nõuet võimalik üheksakuulise hindamisperioodi jooksul nõuetekohaselt hinnata.
                  Kui hindamisperioodi tuleb pikendada, teavitab komisjon nõude esitajat sellest 40 päeva jooksul pärast nõude kättesaamist.
                  7.   Komisjon võib igal ajal omal algatusel muuta heakskiitmisotsust, eelkõige tehnika arengu arvesse võtmiseks. Komisjon konsulteerib oma kavandatavate muudatuste küsimuses esialgse taotlejaga, kes esitas taotluse uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina, ja teiste asjakohaste huvirühmadega, ning võtab vajaduse korral arvesse saadud märkusi.“

                  12)

                  Artikkel 14 jäetakse välja.

            Artikkel 2
      Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

         Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
         Brüssel, 21. veebruar 2018

               Komisjoni nimel

               president

            Jean-Claude JUNCKER

         (1)  ELT L 140, 5.6.2009, lk 1.

         (2)  Komisjoni 1. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1151, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite heitmetega (Euro 5 ja Euro 6) ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust, ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ ning komisjoni määrust (EÜ) nr 692/2008 ja komisjoni määrust (EL) nr 1230/2012 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 692/2008 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 1).

         (3)  Komisjoni 18. juuli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 692/2008, millega rakendatakse ja muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust (ELT L 199, 28.7.2008, lk 1).

         (4)  Komisjoni 2. juuni 2017 rakendusmäärus (EL) 2017/1153, millega sätestatakse meetod, mille abil määratakse vastavusnäitajad, mis kajastavad regulatiivse katsemeetodi muudatusi, ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1014/2010 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 679).

         (5)  Komisjoni 26. juuli 2011. aasta rakendusmäärus (EL) nr 725/2011, millega kehtestatakse sõiduautode vähese CO2-heitega uuenduslike tehnoloogiate heakskiitmise ja sertifitseerimise kord vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 443/2009 (ELT L 194, 26.7.2011, lk 19).


title: Komisjoni rakendusmäärus (EL) 2018/259, 21. veebruar 2018, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 427/2014, et viia see vastavusse regulatiivses katsemeetodis tehtud muudatusega ning lihtsustada taotluse esitamise ja sertifitseerimise halduskorda (EMPs kohaldatav tekst )

text:
                  22.2.2018

                  ET

                  Euroopa Liidu Teataja

                  L 49/9

            KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) 2018/259,
      21. veebruar 2018,
      millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 427/2014, et viia see vastavusse regulatiivses katsemeetodis tehtud muudatusega ning lihtsustada taotluse esitamise ja sertifitseerimise halduskorda
      (EMPs kohaldatav tekst)
      EUROOPA KOMISJON,
      võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,
      võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2011. aasta määrust (EL) nr 510/2011, millega kehtestatakse uute väikeste tarbesõidukite heitenormid, lähtudes väikesõidukite CO2-heite vähendamist käsitlevast liidu terviklikust lähenemisviisist, (1) eriti selle artikli 12 lõiget 2,
      ning arvestades järgmist:

                  (1)

                  Komisjon võttis 1. juunil 2017 vastu määruses (EL) 2017/1151 (2) sätestatud kergsõidukite ülemaailmse ühtlustatud katsemenetluse (edaspidi „WLTP“ (Worldwide Harmonized Light Vehicle Test Procedure)). WLPT asendab komisjoni määruse (EÜ) nr 692/2008 (3) XII lisas sätestatud uue Euroopa sõidutsükli (edaspidi „NEDC“ (New European Driving Cycle)). Alates 2021. aastast tuleb määruses (EL) nr 510/2011 sätestatud CO2-heite sihttasemeid kontrollida kooskõlas WLTPga määratud CO2-heite baasil. Kõnealusest aastast alates tuleb ka ökoinnovatsioonilahendusega saavutatud CO2-heite vähenemine kindlaks määrata lähtuvalt WLTPst.

                  (2)

                  Regulatiivses katsemeetodis tehtud muudatuse kajastamiseks ja selleks, et võtta arvesse menetlust, millega viiakse WLTP-põhised CO2 väärtused vastavusse rakendusmääruses (EL) 2017/1153 (4) sätestatud NEDC-põhiste CO2 väärtustega, on vaja muuta komisjoni rakendusmäärust (EL) nr 427/2014 (5).

                  (3)

                  Et tagada sujuv üleminek NEDC-lt WLTP-le, peaks olema võimalik esitada taotlust uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina 31. detsembrini 2019, kui lähtutakse NEDCst, ning alates käesoleva määruse jõustumisest, kui lähtutakse WLTPst.

                  (4)

                  Kuigi komisjon on andnud heakskiidu enam kui kahekümnele ökoinnovatsioonile, on tootjad selliseid tehnoloogialahendusi Euroopa Liidu sõidukipargi puhul kuni 2017. aastani väga vähe kasutusele võtnud. Selleks et edendada selliste tehnoloogialahenduste laialdasemat kasutusevõttu ja saavutada väikeste tarbesõidukite puhul võimalikult suur CO2-heite vähenemine, tuleb lihtsustada heakskiitmise ja sertifitseerimise protsessi.

                  (5)

                  CO2-heite miinimummäära vähendamine 0,5 grammini/km edendab tõenäoliselt uuenduslike tehnoloogialahenduste laialdasemat kasutuselevõttu, mis võimaldaksid vähendada CO2-heidet. Selleks et tõepoolest tagada CO2-heite selline vähenemine, peab saama vähenemist väga täpselt määrata. Seepärast on vaja hinnata ja kvantifitseerida mõõtemääramatus, mis on seotud heite vähenemise tõendamiseks kasutatavate meetoditega, ning võtta seda mõõtemääramatust arvesse CO2-heite vähenemise sertifitseerimisel tüübikinnitusasutuse poolt. Heite miinimummäära on asjakohane muuta samal ajal WLTP kasutuselevõtmisega ja sellest tulenevalt tuleks WLTP-st lähtuvate taotluste puhul kohaldada uut miinimumtaset.

                  (6)

                  Juhul, kui heite vähenemine ei olene sõidukist, peaks CO2-heite vähenemise tõendamiseks olema võimalik teha katseid komponentidega, mis lihtsustaks heite vähenemise kindlakstegemist ja parandaks kindlakstegemise täpsust.

                  (7)

                  Selleks et lihtsustada CO2-heite vähenemise sertifitseerimist, peaks taotleja saama uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluses teha lisaks heite vähenemise kindlakstegemise üksikasjaliku katsemetoodika ettepanekule ka ettepaneku lihtsustatud hindamismeetodi või CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise kohta. Kui kasutatakse selliseid lihtsustatud meetodeid või CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise väärtusi, peaksid tüübikinnitusasutused saama heite vähenemist enne selle sertifitseerimist kindlaks määrata konservatiivsel viisil, mis kajastab tõendatava heite madalaimat taset.

                  (8)

                  Tehnoloogiat, mis on juba mõnda aega turul vabalt kättesaadav olnud, ei saa lugeda uuenduslikuks määruse (EL) nr 510/2011 artikli 12 tähenduses ja see ei tohiks olla vastuvõetav ökoinnovatsioonina. Õigete stiimulite loomiseks on asjakohane asendada kontrollaasta 2009 dünaamilise kontrollaastaga, mis oleks tehnoloogia uuenduslikkuse kindlakstegemisel aluseks. Uut dünaamilist kontrollaastat tuleks kohaldada alates 1. jaanuarist 2020 esitatavate taotluste suhtes.

                  (9)

                  Kui komisjon leiab mitme samade omadustega uuenduslike tehnoloogialahenduste hindamisel saadud kogemuste alusel, et selliste tehnoloogialahenduste vastavus määruse (EL) nr 510/2011 artiklis 12 osutatud kriteeriumidele on rahuldavalt ja veenvalt tõendatud või, kui uuenduslik tehnoloogia ei sõltu konkreetse tootja sõiduki parameetritest, peaks olema võimalik uuenduslik tehnoloogia kiita ökoinnovatsioonina heaks otsusega, mis annaks kõigile tootjatele võimaluse sertifitseerida CO2-heite vähenemine kõnealuse otsuse alusel, tingimusel, et otsuses esitatud tingimused on täidetud.

                  (10)

                  Mõne uuendusliku tehnoloogia puhul on vaja kindlaid statistilisi tõendeid, et toetada uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluses esitatud eeldusi ja katsemetoodikas kasutatavaid parameetreid. Võimalikult ulatusliku andmekogumi saamiseks peaks tootjate või tarnijate rühm saama esitada ühise taotluse. Ühise taotluse esitamise korral peaks rühmal olema võimalus esitada taotlusega koos mitu kontrolliaruannet, kui see on konfidentsiaalsuse või konkurentsi huvides vajalik.

                  (11)

                  Tagamaks, et CO2-heite sertifitseeritud vähenemise tasemed, mida tootjad kasutavad nõuete täitmiseks, on õiged, peaks komisjon suutma kiiresti reageerida ja teavitada tootjaid, kui ta tuvastab katsemetoodikas või uuenduslikus tehnoloogias selliseid kõrvalekaldeid või lahknevusi (või antakse talle neist teada), mis võivad mõjutada sertifitseeritud vähenemise tasemeid.

                  (12)

                  Kogemused näitavad, et ökoinnovatsiooni heakskiitmise otsustes sätestatud metoodikaid võib olla vaja kohandada muu hulgas selleks, et võtta arvesse tehnika arengut või laiendada heakskiitva otsuse kohaldamisala suuremale hulgale sõidukitele. Seepärast peaksid nii taotluse esitaja kui ka komisjon saama algatada selliste otsuste muudatusi.

                  (13)

                  Seepärast tuleks rakendusmäärust (EL) nr 427/2014 vastavalt muuta.

                  (14)

                  Käesolevas määruses ettenähtud meetmed on kooskõlas kliimamuutuste komitee arvamusega,

            ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:
      Artikkel 1
      Rakendusmäärust (EL) nr 427/2014 muudetakse järgmiselt.

                  1)

                  Artiklit 2 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõike 2 esimene lause asendatakse järgmisega:
                              „2.   Tehnoloogia kohta võib käesoleva määruse kohaselt esitada taotluse uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina, kui on täidetud järgmised tingimused:“;

                              b)

                              lõike 2 punkt a asendatakse järgmisega:

                                          „a)

                                          31. detsembriks 2019 esitatud taotluste puhul on seda kasutatud 3 % või vähemal määral 2009. aastal registreeritud uute väikeste tarbesõidukite puhul või 1. jaanuariks 2020 esitatud taotluste puhul on seda kasutatud 3 % või vähemal määral aastal n – 4 registreeritud uute väikeste tarbesõidukite puhul, kusjuures n on taotlemise aasta;“

                              c)

                              lisatakse lõige 4:
                              „4.   Taotluse esitamisel uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina võib lähtuda järgmistest standardsetest katsemeetoditest vastavalt järgmisele:

                                          a)

                                          kuni 31. detsembrini 2019 uuest Euroopa sõidutsüklist (NEDC), mis on esitatud määruse (EÜ) nr 692/2008 XII lisas;

                                          b)

                                          alates 14. märtsist 2018 kergsõidukite ülemaailmsest ühtlustatud katsemenetlusest (WLTP), mis on esitatud komisjoni määruses (EL) 2017/1151 (*1).

                                 (*1)  Komisjoni 1. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1151, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite heitmetega (Euro 5 ja Euro 6) ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust, ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ ning komisjoni määrust (EÜ) nr 692/2008 ja komisjoni määrust (EL) nr 1230/2012 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 692/2008 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 1).“"

                  2)

                  Artiklit 3 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              punkt 3 asendatakse järgmisega:
                              „3.   „taotleja“– tootja või tarnija või tootjate või tarnijate rühm, kes esitab taotluse uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmiseks;“

                              b)

                              punkt 6 asendatakse järgmisega:
                              „6.   „nõude esitaja“– tootja või tarnija või tootjate või tarnijate rühm, kes esitab nõude muuta otsust uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise kohta.“

                  3)

                  Artiklit 4 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              pealkiri asendatakse järgmisega:
                              „Artikkel 4
                              Taotlus uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina“;

                              b)

                              lõiget 2 muudetakse järgmiselt:

                                          i)

                                          sissejuhatav lause asendatakse järgmisega:
                                          „2.   Uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotlusele tuleb lisada:“;

                                          ii)

                                          punkt e asendatakse järgmisega:

                                                      „e)

                                                      metoodika, millega tõendatakse uuendusliku tehnoloogia kasutamise tulemusena saavutatud CO2-heite vähenemist, ja koos sellega viide kohaldatavale standardsele katsemeetodile kooskõlas artikli 2 lõikega 4 või, kui komisjon on selle metoodika juba heaks kiitnud, viide heakskiidetud metoodikale;“

                                          iii)

                                          lisatakse punkt ea:

                                                      „ea)

                                                      vajaduse korral ja lisaks punktis e osutatud metoodikale lihtsustatud meetod CO2-heite sertifitseeritava vähenemise hindamiseks või CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise väärtused, mida tuleb kasutada kõigi kõnealuse uuendusliku tehnoloogiaga varustatud sõidukite sertifitseerimisel;“

                                          iv)

                                          punkti f alapunktid i ja ii asendatakse järgmisega:

                                                      „i)

                                                      uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud heite vähenemine, mis on kindlaks tehtud kooskõlas punktiga e või vajaduse korral punktiga ea, vastab artikli 9 lõikes 1 täpsustatud asjakohasele miinimummäärale, võttes arvesse tehnoloogia vananemist aja jooksul;

                                                      ii)

                                                      uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud CO2-heite vähenemine ei kuulu määruse (EL) nr 510/2011 artikli 12 lõike 2 punktis c osutatud CO2-mõõtmise standardsesse katsemeetodisse või kuulub sellesse ainult osaliselt, nagu on määratletud käesoleva määruse artikli 2 lõikes 4;“

                                          v)

                                          punktile f lisatakse alapunkt iv:

                                                      „iv)

                                                      käesoleva artikli punkti ea puhul on sõidukile sertifitseerimisel omistatav CO2-heite vähenemise väärtus (mille hindamiseks kasutatakse punktis ea osutatud lihtsustatud hindamismeetodit või CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise väärtusi) väiksem uuendusliku tehnoloogiaga saavutatud heitkoguste vähenemisest, mis on kindlaks tehtud punktis e osutatud katsemeetodi abil, või sellega võrdne, võttes arvesse võimalikku koostoimet muude heakskiidetud ökoinnovatsiooniliste lahendustega.“

                  4)

                  Artiklit 5 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              pealkiri asendatakse järgmisega:
                              „Artikkel 5
                              Kontrollalus ja ökoinnovatsioon“;

                              b)

                              lõike 1 punktid a ja b asendatakse järgmisega:

                                          „a)

                                          ökoinnovatiivse sõiduki, mille puhul tuleb kasutada uuenduslikku tehnoloogiat, või kui see on asjakohane, uuendusliku tehnoloogia eraldiseisva komponendina;

                                          b)

                                          kontrollsõiduki, mille puhul uuenduslikku tehnoloogiat ei kasutata, aga mis igas muus osas on identne ökoinnovatiivse sõidukiga, või kui see on asjakohane, kontrolltehnoloogia eraldiseisva komponendina.“;

                              c)

                              lõige 3 asendatakse järgmisega:
                              „3.   Kui taotleja arvab, et artiklites 8 ja 9 osutatud teavet saab esitada muude kui käesoleva artikli lõikes 1 osutatud vahenditega, tuleb uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluses esitada seda järeldust põhjendavad vajalikud andmed ja samaväärseid tulemusi andev metoodika.“;

                              d)

                              lisatakse lõige 4:
                              „4.   Kui uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluse esitamisel lähtutakse WLTP-st, nagu on osutatud artikli 2 lõike 4 punktis b, kuulub kontrollsõiduk interpolatsioonitüüpkonda või sõidutakistusmaatriksi tüüpkonda, mis kujutab endast kõige raskemat juhtumit ökoinnovatsioonist tuleneva CO2-heite vähenemise näitamiseks.
                              Määruse (EL) 2017/1151 XXI lisa 6. all-lisa punkti 1.2.3.1 teises lõigus või 7. all-lisa punktis 3.2.3.1 esitatud juhtudel on kontrollsõidukiks katsesõiduk H.
                              Kontrollsõiduki valikut tuleb toetada kindlate ja sõltumatute statistiliste tõenditega, mille alusel saab esitada kontrollitavaid eeldusi kontrollsõiduki asjakohasuse ja representatiivsuse kohta.“

                  5)

                  Artiklit 7 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lisatakse lõige 1a:
                              „1a.   Kui taotleja on tootjate või tarnijate rühm, kohaldatakse järgmisi tingimusi:

                                          a)

                                          sõltumatu ja sertifitseeritud asutus teeb lõike 2 punktides a–e osutatud tegevused iga taotlejate rühma liikme suhtes, kui see on asjakohane, olenevalt uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluse sisust.

                                          b)

                                          kui see on vajalik konfidentsiaalsuse või konkurentsi huvides, võivad taotlejate rühma liikmed esitada mitu kontrolliaruannet sama taotlust toetavate erinevate andmekogude kohta.“;

                              b)

                              lõiget 2 muudetakse järgmiselt:

                                          i)

                                          esimesele lõigule lisatakse punkt ca:

                                                      „ca)

                                                      kontrollima, et artikli 4 lõike 2 punktis ea osutatud lihtsustatud hindamismeetod või eelnevalt kindlaksmääratud CO2-heite vähenemise väärtused on asjakohased artikli 4 lõike 2 punktis d osutatud asjakohaste sõidukite CO2-heite vähenemise sertifitseerimiseks ja vastavad artikli 4 lõike 2 punkti f alapunktis iv sätestatud nõuetele;“

                                          ii)

                                          viimane lõik asendatakse järgmisega:
                                          „Punktide c ja ca kohaldamisel esitab sõltumatu ja sertifitseeritud asutus kontrollimiseks koostatud katseprotokollid.“;

                              c)

                              lõike 3 esimene lõik asendatakse järgmisega:
                              „3.   CO2-heite vähenemise sertifitseerimiseks vastavalt artiklile 11 peab sõltumatu ja sertifitseeritud asutus tootja nõudmisel koostama aruande ühe sõidukitüübi, -variandi või -mudeli puhul kasutatud mitme ökoinnovatsiooni vahelise koostoime kohta ja vajaduse korral interpolatsioonitüüpkonna kohta.“;

                              d)

                              lõige 4 jäetakse välja.

                  6)

                  Artiklit 8 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõike 1 punktid a ja b asendatakse järgmisega:

                                          „a)

                                          kontrollsõiduki CO2-heide ja töötava uuendusliku tehnoloogiaga ökoinnovatiivse sõiduki CO2-heide, kasutades artikli 4 lõike 2 punktis e osutatud metoodikat või vajaduse korral sama artikli punktis ea osutatud lihtsustatud metoodikat;

                                          b)

                                          kontrollsõiduki CO2-heide ja töötava uuendusliku tehnoloogiaga ökoinnovatiivse sõiduki CO2-heide, kasutades artikli 2 lõike 4 punktis a või b osutatud standardset katsemeetodit.“;

                              b)

                              lõikele 2 lisatakse järgmine lõik:
                              „Kui taotlus uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina on esitatud lähtudes artikli 2 lõike 4 punktist b, tuleb CO2-heite vähenemise kindlaksmääramiseks hinnata ja kvantifitseerida mõõtemääramatus. Kvantifitseeritud mõõtemääramatus lahutatakse kogu CO2-heite vähenemisest.“;

                              c)

                              lisatakse lõige 3:
                              „3.   Kui CO2-heite eelnevalt kindlaksmääratud vähenemise väärtused esitatakse kooskõlas artikli 4 lõike 2 punktiga ea, tuleb need väärtused kehtestada madalamal tasemel kui on lõike 2 kohaselt kindlaks määratud kogu CO2-heite vähenemine, või sellega võrdsel tasemel.“

                  7)

                  Artiklit 9 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõige 1 asendatakse järgmisega:
                              „1.   Uuendusliku tehnoloogia abil kooskõlas artikli 8 lõikega 2 saavutatav vähenemise miinimummäär peab olema:

                                          a)

                                          1 g CO2/km, kui taotluse esitamisel lähtutakse artikli 2 lõike 4 punktist a;

                                          b)

                                          0,5 g CO2/km, kui taotluse esitamisel lähtutakse artikli 2 lõike 4 punktist b.“;

                              b)

                              lõikes 2 asendatakse tekst „standardne katsetsükkel“ tekstiga „standardne katsemeetod“.

                  8)

                  Artikli 10 pealkiri asendatakse järgmisega:
                  „Artikkel 10
                  Uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluse hindamine“.

                  9)

                  Artiklit 11 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõige 2 asendatakse järgmisega:
                              „2.   Ökoinnovatsiooni kasutamisega saavutatud CO2-heite sertifitseeritud vähenemist, mida on tõendatud kooskõlas vastava otsusega, millega uuenduslik tehnoloogia kiideti heaks ökoinnovatsioonina, tuleb eraldi täpsustada nii tüübikinnituse dokumentides kui ka direktiivi 2007/46/EÜ kohases vastavustunnistuses, lähtudes katsetest, mille tehnilised teenistused on sooritanud heakskiidetud katsemetoodika abil vastavalt nimetatud direktiivi artiklile 11.
                              Vastavalt heakskiitmise otsuse nõuetele lahutatakse artikli 8 lõikes 2 osutatud kvantifitseeritud mõõtemääramatus kogu sertifitseeritavast CO2-heite vähenemisest. Kui mingi kindla sõidukitüübi, -variandi, -mudeli või, kui see on asjakohane, interpolatsioonitüüpkonna ökoinnovatsiooni abil saavutatud CO2-heite vähenemine on väiksem kui artikli 9 lõikes 1 määratletud asjakohane miinimummäär, siis sellist vähenemist ei sertifitseerita.
                              Juhul kui artikli 4 lõike 2 punkti ea kohaselt kindlaks tehtud eelnevalt kindlaksmääratud CO2-heite vähenemise väärtused on heakskiitvas otsuses määratletud, võib asjakohase eelnevalt kindlaksmääratud CO2-heite vähenemise väärtuse kanda kohe tüübikinnituse dokumenti, tingimusel et tüübikinnitusasutus on pädev kinnitama, et sõiduk on varustatud sellise tehnoloogiaga, mis vastab heakskiitmise otsuse spetsifikatsioonidele.“;

                              b)

                              lõike 4 teises lõigus asendatakse väärtus „1 g CO2/km“ väärtusega „0,5 g CO2/km“.

                  10)

                  Artiklit 12 muudetakse järgmiselt:

                              a)

                              lõikes 1 lisatakse pärast teist lõiku järgmine lõik:
                              „Kui komisjon avastab katsemetoodikas või uuenduslikus tehnoloogias kõrvalekaldeid või lahknevusi (või antakse talle neist teada), mis erinevad teabest, mida ta oli saanud uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise taotluse osana, võib ta sellest tootjat teavitada.“;

                              b)

                              lõige 3 asendatakse järgmisega:
                              „3.   Tootja, kelle CO2-heite sertifitseeritud vähenemist enam ei arvestata, võib asjaomastele sõidukitele taotleda uut sertifitseerimist vastavalt artiklis 11 sätestatud menetlusele või nõuda artikli 12a kohaselt heakskiitva otsuse muutmist, esitades vajalikud tõendavad dokumendid, mis kinnitavad katsemetoodika asjakohasust ja uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud CO2-heite vähenemise määra.“

                  11)

                  Lisatakse artikkel 12a:
                  „Artikkel 12a
                  Uuendusliku tehnoloogia ökoinnovatsioonina heakskiitmise otsuse muutmine
                  1.   Tootja või tarnija, kaasa arvatud esialgne taotleja, võib esitada komisjonile nõude muuta kehtivat heakskiitmise otsust. Nõue ja kõik tõendavad dokumendid tuleb esitada ka elektronpostiga või elektroonilisel andmekandjal või laadida üles komisjoni hallatavasse serverisse. Kirjalikus nõudes tuleb esitada tõendavate dokumentide loetelu.
                  2.   Muudatusnõudega koos esitatakse järgmine teave ja tõendid:

                              a)

                              nõude esitaja kontaktandmed;

                              b)

                              viide muudetavale heakskiitmisotsusele;

                              c)

                              kavandatavate muudatuste kirjeldus koos kõnealuse kirjelduse kokkuvõttega;

                              d)

                              tõendid muudatuste vajalikkuse ja asjakohasuse kohta;

                              e)

                              tõendid selle kohta, et uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud heite vähenemine, mis on kindlaks tehtud muudetud katsemetoodikaga või, kui see on asjakohane, uue muudetud lihtsustatud katsemetoodikaga või eelnevalt kindlaks määratud CO2-heite vähenemisega, vastab artikli 9 lõikes 1 määratletud asjakohasele miinimummäärale, võttes arvesse tehnoloogia vananemist aja jooksul;

                              f)

                              sõltumatu ja sertifitseeritud asutuse koostatud spetsiaalne valideerimisaruanne, milles tõendatakse järgmist:

                                          —

                                          muudetud katsemetoodika vastab artikli 6 lõike 1 nõuetele ja, kui see on kohaldatav, artikli 4 lõike 2 punkti f alapunktis iv sätestatud nõuetele;

                                          —

                                          uuendusliku tehnoloogia abil saavutatud heite vähenemine, mis on kindlaks tehtud muudetud katsemetoodikaga või, kui see on asjakohane, uue muudetud lihtsustatud katsemetoodikaga või eelnevalt kindlaks määratud CO2-heite vähenemisega, vastab artikli 9 lõikes 1 määratletud asjakohasele miinimummäärale, võttes arvesse tehnoloogia vananemist aja jooksul.

                        3.   Muudatusnõude saades avaldab komisjon kavandatavate muudatuste kirjelduse kokkuvõtte, millele on osutatud lõike 2 punktis c.
                  4.   Komisjon hindab muudatusnõuet ja muudab üheksa kuu jooksul pärast täieliku nõude saamist heakskiitmisotsust, kui esitatud muudatusettepanekute asjakohasuse kohta ei esitata vastuväiteid.
                  Muudetud heakskiitmisotsuses määratletakse vajaduse korral selle kohaldamine ja käesoleva määruse artikli 11 kohaseks CO2-heite vähenemise sertifitseerimiseks vajalik teave, võttes arvesse dokumentidele juurdepääsu erandeid, mis on sätestatud määruses (EÜ) nr 1049/2001.
                  5.   Komisjon võib nõuda kavandatavate muudatuste kohandamist. Sellisel juhul konsulteerib komisjon kavandatavate muudatuste küsimuses nõude esitajaga ja teiste asjakohaste huvirühmadega, kaasa arvatud esialgse taotlejaga, kes esitas taotluse uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina, ning võtab arvesse saadud märkusi.
                  6.   Hindamisperioodi võib pikendada viie kuu võrra, kui komisjon leiab, et uuendusliku tehnoloogia ja selle juurde kuuluva muudetud katsemetoodika keerukuse või muudatusnõude ulatuse ja sisu tõttu ei ole nõuet võimalik üheksakuulise hindamisperioodi jooksul nõuetekohaselt hinnata.
                  Kui hindamisperioodi tuleb pikendada, teavitab komisjon nõude esitajat sellest 40 päeva jooksul pärast nõude kättesaamist.
                  7.   Komisjon võib igal ajal omal algatusel muuta heakskiitmisotsust, eelkõige tehnika arengu arvesse võtmiseks. Komisjon konsulteerib oma kavandatavate muudatuste küsimuses esialgse taotlejaga, kes esitas taotluse uuendusliku tehnoloogia heakskiitmiseks ökoinnovatsioonina, ja teiste asjakohaste huvirühmadega, ning võtab vajaduse korral arvesse saadud märkusi.“

            Artikkel 2
      Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

         Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.
         Brüssel, 21. veebruar 2018

               Komisjoni nimel

               president

            Jean-Claude JUNCKER

         (1)  ELT L 145, 31.5.2011, lk 1.

         (2)  Komisjoni 1. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1151, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite heitmetega (Euro 5 ja Euro 6) ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust, ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ ning komisjoni määrust (EÜ) nr 692/2008 ja komisjoni määrust (EL) nr 1230/2012 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 692/2008 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 1).

         (3)  Komisjoni 18. juuli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 692/2008, millega rakendatakse ja muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust (ELT L 199, 28.7.2008, lk 1).

         (4)  Komisjoni 2. juuni 2017 rakendusmäärus (EL) 2017/1153, millega sätestatakse meetod, mille abil määratakse vastavusnäitajad, mis kajastavad regulatiivse katsemeetodi muudatusi, ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1014/2010 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 679).

         (5)  Komisjoni 25. aprilli 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 427/2014, millega kehtestatakse väikeste tarbesõidukite vähese CO2-heitega uuenduslike tehnoloogiate heakskiitmise ja sertifitseerimise kord vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 510/2011 (ELT L 125, 26.4.2014, lk 57).