title: KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) …/…, millega kehtestatakse Euroopa Liidu Raudteeameti apellatsiooninõukogu(de) kodukord

text:
               KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) …/…,

               13.6.2018,

               millega kehtestatakse Euroopa Liidu Raudteeameti apellatsiooninõukogu(de) kodukord

               (EMPs kohaldatav tekst)

               EUROOPA KOMISJON,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta määrust (EL) 2016/796, mis käsitleb Euroopa Liidu Raudteeametit ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 881/2004,
                  1
                eriti selle artikli 55 lõiget 5,

               ning arvestades järgmist:

               (1)Määrusega (EL) 2016/796 volitatakse Euroopa Liidu Raudteeameti (edaspidi „amet“) haldusnõukogu moodustama ühe või mitu apellatsiooninõukogu, kes vastutavad kõnealuse määruse artiklites 58 ja 61 osutatud kaebe- ja vahekohtumenetluste eest.

               (2)Kuna määruses (EL) 2016/796 on sätestatud üksnes kaebuste menetlemise aluspõhimõtted, tuleb kehtestada apellatsiooninõukogu kodukord koos hääletamiseeskirjadega, kaebuse esitamise kord ja apellatsiooninõukogu liikmete kulude hüvitamise tingimused. Apellatsiooninõukogu kodukorra kehtestab komisjon ameti ettepanekul ja pärast ameti haldusnõukoguga konsulteerimist.

               (3)Ameti haldusnõukogu peaks moodustama vähemalt ühe apellatsiooninõukogu alalise organina, et tagada otsuste tegemise/otsustamise järjepidevus ja ühtsus ning vähendada halduskoormust ja liikmete määramise aeganõudvat protsessi iga kord, kui esitatakse kaebus või vahekohtuavaldus, ja et kasutada ära selle liikmete individuaalseid ja kollektiivseid eksperditeadmisi.

               (4)Ameti haldusnõukogu võib moodustada kolmest kuni viiest liikmest ja sama paljudest asendusliikmetest koosneva(d) apellatsiooninõukogu(d) kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikli 55 lõikega 4.

               (5)Apellatsiooninõukogu ladusa ja tulemusliku tegutsemise tagamiseks tuleks üks liikmetest määrata apellatsiooninõukogu esimeheks. On oluline, et esimees tagab apellatsiooninõukogu otsuste kvaliteedi ja järjepidevuse.

               (6)Apellatsiooninõukogu peaks ülesannete täitmisel abistama ka kantselei sekretär ja raportöör. Nende ametissenimetamine, roll ja ülesanded tuleks selgelt kindlaks määrata. Iga menetluse jaoks tuleks määrata raportöör ja kõik apellatsiooninõukogud peaksid saama ühiselt kasutada kantselei sekretäri teenuseid.

               (7)Selleks et täiendada käesolevat kodukorda praktiliste halduskokkulepetega, tuleks ette näha, et apellatsiooninõukogul oleks võimalus anda konkreetseid juhiseid.

               (8)Käesoleva määrusega ettenähtud meetmed on kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikli 81 lõikes 1 osutatud komitee arvamusega,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               I PEATÜKK

               Moodustamine ja töökorraldus

               Artikkel 1 – Moodustamine

               1.Käesolevas määruses apellatsiooninõukogu jaoks sätestatud eeskirju kohaldatakse kõigi ameti haldusnõukogu otsusega moodustatud apellatsiooninõukogude suhtes.  Kõigile sellistele apellatsiooninõukogudele viidatakse edaspidi koos kui „apellatsiooninõukogule“.

               2.Selleks et tagada tulemuste esitamine ettenähtud tähtaja jooksul ning õigusemõistmise kvaliteet ja järjepidevus, peab üks määruse (EL) 2016/796 artikli 55 kohaselt moodustatud apellatsiooninõukogu olema alaline.

               Artikkel 2 – Liikmed

               1.Apellatsiooninõukogu esimehele ning muudele liikmetele ja asendusliikmetele, kes apellatsiooninõukogusse kuuluvad, viidatakse edaspidi kui selle „liikmetele“, kui ei ole märgitud teisiti.

               2.Kõigi liikmete ametiaeg algab ja lõpeb kuupäeval, mis on kindlaks määratud ametisse nimetamise otsuses. Kõnealuse kuupäeva kindlaksmääramisel võib arvesse võtta teatavat ülesannet või menetluse lõppu. Kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikli 56 lõikega 1 on apellatsiooninõukogu liikme ametiaeg kuni neli aastat ja seda võib ühe korra pikendada.

               3.Iga moodustatud apellatsiooninõukogu puhul tuleb tagada tehniliste, õiguslike ja menetluslike pädevuste ja/või kogemuste olemasolu.

               Artikkel 3 – Asendamine

               1.Iga apellatsiooninõukogu liige, kes kindlasti või tõenäoliselt ei ole oma ülesande täitmiseks kättesaadav, teavitab sellest esimeest põhjendamatu viivituseta.

               2.Kui esimees ei ole kättesaadav, otsustab apellatsiooninõukogu, kes ülejäänud liikmetest tegutseb esimehena.

               3.Esimees nimetab ühe asendusliikmetest liikmeks.

               4.Lõigetes 2 ja 3 osutatud asendamine kestab seni, kuni asendatav liige või esimees ei saa tegutseda, ja vähemalt käimasoleva kaebe- või vahekohtumenetluse lõpuni.

               5.Kui esimees või liige ei ole kättesaadav alaliselt või kauem kui 12 kuud, määrab ameti haldusnõukogu uue liikme või esimehe ja ka asendusliikmed, nagu vaja.

               Artikkel 4 – Esimehe roll

               1.Apellatsiooninõukogu esimees juhib kaebe- ja vahekohtumenetlusi.

               2.Esimees tagab apellatsiooninõukogu otsuste kvaliteedi ja järjepidevuse.

               3.Esimees määrab iga menetluse jaoks apellatsiooninõukogu liikmete hulgast raportööri.

               4.Esimees koos kantselei sekretäriga tagab käesolevas määruses sätestatud kodukorra nõuetekohase rakendamise.

               5.Kui ameti haldusnõukogu on ametisse nimetanud rohkem kui ühe apellatsiooninõukogu, näevad nende esimehed koos ette menetluse jagunemise meetodi ja teavitavad kantselei sekretäri sellest.

               Artikkel 5 – Raportööri roll

               1.Raportöör vaatab kaebuse esialgu läbi ja esitab läbivaatamise tulemused teistele apellatsiooninõukogu liikmetele.

               2.Raportöör koostab apellatsiooninõukogu järelduste kavandi.

               Artikkel 6 – Apellatsiooninõukogu asukoht

               Apellatsiooninõukogu asukoht on ameti asukoht.

               Artikkel 7 – Kantselei sekretär

               1.Apellatsiooninõukogu abistab ülesannete täitmisel kantselei sekretär.

               2.Kantselei sekretär

               (a)registreerib iga menetluse teatava numbri all ning teavitab apellatsiooninõukogu ja kõiki selle liikmeid sellest;

               (b)vastutab kõigi kaebe- ja vahekohtumenetlusega seotud dokumentide vastuvõtmise, edastamise ja turvalise säilitamise eest ning pooltega suhtlemise ja mis tahes muude menetlusega seotud haldusülesannete täitmise eest;

               (c)teatab pooltele juhtumit menetleva apellatsiooninõukogu koosseisu ja kõik koosseisu muudatused põhjendamatu viivituseta;

               (d)teavitab kaebemenetluse pooli nende õigusest taotleda kaebemenetluses osaleva liikme taandamist kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikli 57 lõikega 3;

               (e)tagab, et ameti veebisaidil avaldatakse kaebuseteade, milles on kirjas vähemalt kaebuse registreerimise kuupäev, poolte nimed ja aadressid ning menetluse ja vaidlustatud otsuse keel;

               (f)kontrollib, et kõigist kaebuste esitamisega seotud tähtaegadest ja muudest vorminõuetest peetakse kinni, ja teavitab sellest apellatsiooninõukogu;

               (g)protokollib ärakuulamised, tunnistajate või ekspertide küsitlemised ja apellatsiooninõukogu arutelud;

               (h)arhiveerib kõik otsused, mida apellatsiooninõukogu on kaebe- ja vahekohtumenetlustes teinud;

               (i)lisab kõik apellatsiooninõukogu taotlused ja järeldused määruse (EL) 2016/796 artiklis 12 osutatud teabe- ja suhtlussüsteemi (ühtne kontaktpunkt).

               Artikkel 8 – Kantselei sekretäri ametisse nimetamine ja ülesanded

               1.Apellatsiooninõukogu nimetab kantselei sekretäri ametisse ameti töötajate hulgast ameti ettepanekul. Kui apellatsiooninõukogusid on rohkem kui üks, siis toimub see konsensuse alusel.

               2.Kantselei sekretär ei tohi osaleda ameti selliste ülesannete täitmises või sellistes menetlustes, mis on seotud otsustega, mille kohta võib esitada määruse (EL) 2016/796 artikli 60 kohase kaebuse.

               3.Kantselei sekretär allub oma ülesannete täitmisel apellatsiooninõukogu esimehele ja täidab tema juhiseid.

               4.Kantselei sekretäri võivad abistada töötajad ja nende suhtes kohaldatakse ka käesolevat artiklit.

               II PEATÜKK

               Kaebus

               Artikkel 9 – Kaebuse esitamine ja sellest teatamine

               1.Kaebus esitatakse apellatsiooninõukogule kaebuste jaoks ette nähtud elektroonilises vormis kantselei sekretäri kaudu kahe kuu jooksul alates määruse (EL) 2016/796 artikli 59 lõikes 2 osutatud kuupäevadest.

               2.Kaebus sisaldab vajaduse korral järgmist:

               (a)kaebuse esitaja nimi ja aadress;

               (b)kui kaebuse esitaja on määranud endale esindaja, siis kaebuse esitaja esindaja nimi ja aadress;

               (c)aadress elektronposti saamiseks;

               (d)kui kaebuse esitaja on juriidiline isik, esitab ta kantselei sekretärile põhikirja või äsjase väljavõtte äriregistrist või mittetulundusühingute ja sihtasutuste registrist või juriidilise isiku olemasolu tõendava muu dokumendi;

               (e)viide vaidlustatavale otsusele ja kaebuse esitaja nõue;

               (f)argumendid, millele tuginetakse;

               (g)vajaduse korral tõendite kirjeldus ja märge, millist fakti millise tõendiga tõendatakse;

               (h)vajaduse korral taotlus käsitleda dokumente või nende osasid konfidentsiaalsena;

               (i)kui taotluse esitaja ei ole isik, kellele vaidlustatud otsus on adresseeritud, siis põhjused, miks otsus teda otseselt või kaudselt puudutab, ning tõendid selle kohta, mis kuupäeval ta otsusest esimest korda teada sai.

               3.Kui kaebus ei sisalda lõikes 2 loetletud teavet, näeb kantselei sekretär ette kuni kümne tööpäeva pikkuse ajavahemiku, mille jooksul kaebuse esitaja peab kõnealuse teabe esitama. Kantselei sekretär võib määrata sellise tähtaja ainult üks kord. Kõnealust tähtaega ei loeta määruse (EL) 2016/796 artiklites 58 ja 62 sätestatud tähtaja hulka.

               4.Kantselei sekretär teatab kaebusest apellatsiooninõukogule, ametile ja muudele kaasatud kindlakstehtavatele pooltele ühe tööpäeva jooksul alates kaebuse esitamisest.

               Artikkel 10 – Konfidentsiaalsus

               1.Konfidentsiaalsustaotluses märgitakse ära sõnad, üksikasjad, arvandmed või lõigud, mille konfidentsiaalsust taotletakse, ja selle konkreetsed põhjused. Kõnealuse teabe mitteesitamise korral võib apellatsiooninõukogu taotluse tagasi lükata.

               2.Esimees otsustab, kas taotluses vastavalt artikli 9 lõike 2 punktile h osutatud teave loetakse konfidentsiaalseks, ning tagab, et konfidentsiaalset teavet ei avaldata.

               Artikkel 11. – Kaebuse vastuvõetamatus

               Apellatsiooninõukogu võib otsustada, et kaebus on vastuvõetamatu ühel või mitmel järgmistest põhjustest:

               (a)kaebus ei vasta artiklis 9 sätestatud vorminõuetele;

               (b)kaebuse esitaja on ületanud kaebuse esitamise tähtaja;

               (c)kaebus ei ole esitatud vaidlustatud otsuse kohta;

               (d)kaebuse esitaja ei kuulu vaidlustatud otsuse adressaatide hulka ega ole võimeline tõendama, et otsus teda otseselt ja isiklikult puudutab.

               Artikkel 12 – Huvide konflikt

               1.Kui apellatsiooninõukogule on esitatud kaebus, koostab iga liige, kes on kindlaks teinud võimaliku huvide konflikti, põhjendatud deklaratsiooni kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikli 57 lõikega 2, ja esitab selle esimehele.

               2.Kaebuse pooli teavitatakse igast deklaratsioonist põhjendamatu viivituseta.

               3.Kaebuse poole esitatud taandamistaotlus on vastuvõetav, kui see esitatakse kümne tööpäeva jooksul alates kuupäevast, mil taandamist taotlev pool sai teada taandamise põhjuseks olevatest faktidest.

               4.Asjaomast liiget teavitatakse taandamisest ja tal palutakse esimehele vastata viie tööpäeva jooksul alates teate saamisest.

               5.Apellatsiooninõukogu teeb põhjendamatu viivituseta otsuse asjaomase liikme menetlusest väljaarvamise kohta kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikli 57 lõikega 2. Asjaomane liige ei osale kõnealuse otsuse tegemisel.

               6.Asjaomane liige arvatakse välja ajutiselt ja selle kaebe- või vahekohtumenetluse puhul, millega seoses taandamisküsimus esile tõusis. Väljaarvatud liikme või esimehe asendamine tagatakse kooskõlas artikliga 3.

               Artikkel 13 – Esialgse läbivaatamise menetlus

               1.Kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikliga 60 vaadatakse kaebus, mis käsitleb ameti poolt vastavalt määruse (EL) 2016/796 artiklitele 14, 20, 21 ja 22 tehtud otsust või ameti suutmatust tegutseda kohaldatava tähtaja jooksul, enne apellatsiooninõukogule esitamist esialgu läbi.

               2.Kaebuse esitamise korral on ametil üks kuu aega, et võtta järgmisi meetmeid:

               (a)parandada oma otsust või heastada tegevusetus;

               (b)kinnitada vaidlustatud otsus ja esitada põhjendused;

               (c)kinnitada kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikli 60 lõike 1 teise lausega, et esialgset läbivaatamist ei kohaldata, ja esitada põhjused;

               (d)esitada põhjused, millest lähtuvalt ta leiab, et kaebus ei ole vastuvõetav.

               3.Kõigil eespool mainitud juhtudel teavitab amet kantselei sekretäri oma tegevusest ning esitab vajaduse korral kõik vajalikud tõendavad dokumendid.

               4.Lõike 2 punktis a osutatud juhul esitab amet oma otsuse ning kantselei sekretär lõpetab kaebuse menetlemise ja teavitab sellest kõiki menetluse pooli.

               5.Lõike 2 punktides b, c ja d osutatud juhul teavitab kantselei sekretär kaebuse esitajat ja saadab kaebuse edasi apellatsiooninõukogule läbivaatamiseks.

               6.Kümne tööpäeva jooksul alates kaebuse edasisaatmisest teavitamisest võib kaebuse esitaja oma kaebuse tagasi võtta.

               7.Kuupäeva, mil kaebus saadeti edasi apellatsiooninõukogule läbivaatamiseks, loetakse kaebuse esitamise kuupäevaks, mis on asjakohane määruse (EL) 2016/796 artiklites 58 ja 62 osutatud tähtaja arvutamiseks.

               8.Kaebuse kõnealuse edasisaatmise korral võib amet otsustada, et vaidlustatud otsuse kohaldamine peatatakse.

               Artikkel 14 – Vastus

               1.Amet esitab vastuse ühe kuu jooksul alates kaebusest teatamise kuupäevast.

               2.Kui kohaldatakse artikli 13 kohast esialgse läbivaatamise menetlust, võidakse vastus esitada lõike 2 punktide c ja d kohta. Punkti b kohaselt esitatud põhjuseid loetakse vastuseks.

               3.Vastus sisaldab põhjuseid ja selles on esitatud kõik tõendavad dokumendid.

               4.Kui amet ei esita vastust, jätkub menetlus ilma selleta.

               Artikkel 15 – Menetlusse astumine

               1.Apellatsiooninõukogu võib anda igale sellisele isikule, kellel on õigustatud huvi menetluse tulemuste vastu, õiguse astuda menetlusse.

               2.Menetlusse astumise avaldus esitatakse kümne tööpäeva jooksul alates kaebuse teate avaldamisest ameti veebisaidil.

               3.Menetlusse astumise avaldusest teatatakse pooltele, et neil oleks võimalik esitada vajalikke märkusi, enne kui apellatsiooninõukogu teeb menetlusse astumise kohta oma otsuse.

               4.Menetlusse astumisega toetatakse ühe poole nõuet täielikult või osaliselt või ollakse sellele täielikult või osaliselt vastu. Menetlusse astumine ei anna samu menetlusõigusi nagu need, mis juba on pooltele antud.

               Artikkel 16 – Menetlusse astumise avalduse sisu

               1.Menetlusse astumise avaldus sisaldab järgmist:

               (a)menetlusse astuja nimi ja aadress;

               (b)menetlusse astuja esindaja nimi ja aadress, kui see on asjakohane;

               (c)dokumentide kättetoimetamise aadress, kui see erineb punktides a ja b esitatust;

               (d)viide menetlusele, mille kohta avaldus esitatakse;

               (e)avaldus, millega ühe poole nõuet toetatakse täielikult või osaliselt või ollakse sellele täielikult või osaliselt vastu;

               (f)väited ning faktilised ja õiguslikud argumendid;

               (g)vajaduse korral asjakohased täiendavad tõendid.

               2.Pärast menetlusse astumise avalduse esitamist näeb esimees ette kuni kümne tööpäeva pikkuse tähtaja, mille jooksul pooled võivad menetlusse astumise avaldusele vastata.

               Artikkel 17 – Peatamise taotlemine

               1.Apellatsiooninõukogu võib vaidlusaluse otsuse kohaldamise peatada, kui kaebuse esitajad on tõendanud, et nende õiguste ja huvide tagamiseks on vaja selle kohaldamine kiiresti peatada, kuna on risk, et kõnealuseid õigusi ja huve kahjustatakse tõsiselt ja korvamatult.

               2.Esimees võib paluda vastaspoolel esitada taotluse kohta kirjalikke märkusi.

               Artikkel 18 – Menetluse peatamise taotlemine

               1.Apellatsiooninõukogu võib kõigi kaebemenetluse poolte nõusolekul menetluse peatada kuni kümneks tööpäevaks.

               2.Peatamiskorralduses märgitakse peatamise kestus ja põhjused.

               3.Menetluse peatamise korral peatatakse kõik menetluslikud tähtajad.

               III PEATÜKK

               Vahekohus

               Artikkel 19 – Vahekohtuavaldus

               1.Kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikliga 61 võivad vahekohtuavalduse esitada asjaomane riiklik ohutusasutus või asjaomased riiklikud ohutusasutused.

               2.Vahekohtuavaldus esitatakse kantselei sekretärile, kes teavitab sellest ühe tööpäeva jooksul ametit ja apellatsiooninõukogu.

               Artikkel 20 – ERTMSi käsitlev vahekohtuavaldus

               1.Amet teavitab kooskõlas määruse (EL) 2016/796 artikli 30 lõikega 2 kantselei sekretäri kooskõlastusmenetlusest ning kaasatud pooltest ja tähtaegadest.

               2.Kui ühe kuu jooksul kooskõlastusmenetluse algusest ei leita vastastikku vastuvõetavat lahendust, esitab kantselei sekretär küsimuse vahekohtumenetluse algatamiseks apellatsiooninõukogule ja teavitab sellest kaasatud pooli.

               Artikkel 21 – Vahekohtumenetlus

               1.Apellatsiooninõukogul on kuu aega otsustada, kas jätta ameti seisukoht jõusse.

               2.II peatüki mis tahes asjakohast sätet kohaldatakse mutatis mutandis.

               Artikkel 22 – Apellatsiooninõukogu otsus

               Apellatsiooninõukogu otsus sisaldab vähemalt järgmist teavet:

               (a)poolte ja nende esindajate nimed, kui see on asjakohane;

               (b)vaidlusaluste faktide ja küsimuste kokkuvõte;

               (c)poolte vastavad seisukohad ja argumendid;

               (d)järelduste analüüs;

               (e)otsust sisaldav regulatiivosa;

               IV PEATÜKK

               Ühised menetlusnõuded

               1. jagu – Keel

               Artikkel 23 – Menetluse keel

               1.Kui kaebuse esitaja on vaidlustatud otsuse adressaat, esitatakse kaebus vaidlustatud otsuse aluseks olnud menetluse keeles.

               2.Kui kaebuse esitaja ei ole vaidlustatud otsuse adressaat, võib kaebuse esitada ühes liidu ametlikus keeles.

               3.Vahekohtuavalduse võib esitada ühes liidu ametlikus keeles. Vahekohtumenetlus toimub kaasatud riikliku ohutusasutuse keeles.

               4.Lõigetes 1, 2 ja 3 osutatud keel on kaebe- või vahekohtumenetluse keel. Seda keelt kasutatakse kirjalikus ja suulises menetluses ning kogu pooltega toimuvas suhtluses.

               5.Kõik kaebusele, vahekohtuavaldusele ja vastusele lisatud tehnilised ja tõendavad dokumendid esitatakse menetluse keeles.

               6.Apellatsiooninõukogu järeldused esitatakse menetluse keeles.

               7.Menetlusse astujad kasutavad menetluse keelt.

               8.Tõhustamise ja kulude vähendamise eesmärgil võib apellatsiooninõukogu teha kõnealustest lõigetest erandi kirjaliku ja suulise menetluse või selle osade puhul, sh seoses üksikute dokumentide ja/või menetlusse suuliselt sekkumisega, kui kõik pooled nõustuvad alternatiivse kokkuleppega. Taotluse korral registreerib apellatsiooninõukogu sellise kokkuleppe ja mis tahes tingimused, millel see võib põhineda.

               Artikkel 24 – Tõlkimine

               1.Kõik kulud, mis on seotud lisatud tehniliste ja muude tõendavate dokumentide tõlkimisega menetluse keelde, kannab dokumendi esitanud pool.

               2.Apellatsiooninõukogu taotleb ise kirjaliku ja suulise tõlke kasutamist võimalikult vähe ja selle kulud katab amet.

               3.Kui on vaja tõlkida, siis tagab asjaomane pool kinnitatud tõlke.

               2. jagu – Menetlus

               Artikkel 25 – Menetlustoimingud

               1.Esimees võib menetlustoimingute täitmist nõuda igal ajal menetluse jooksul, kas poolte taotluse korral või mitte.

               2.Lõikes 1 osutatud toimingud võivad hõlmata eelkõige järgmist:

               (a)poolte, tunnistajate või ekspertide ja mis tahes muu sellise isiku, kes valdab menetluse seisukohast olulist teavet, küsitlemine;

               (b)menetluse määrava tähtsusega aspektide kohta kirjalike ja suuliste arvamuste küsimine;

               (c)dokumentide esitamise taotlemine;

               (d)eksperdiarvamuse tellimine;

               (e)menetluse seisukohast määrava tähtsusega uurimised ja kontrollid.

               Artikkel 26 – Tähtaegade pikendamine erandolukorras

               Erandolukorras, kui asjaomane pool tõendab selliste ebatavaliste ja ettenägematute asjaolude olemasolu, mille üle poolel ei ole kontrolli ning mille tulemused oleksid kõigile jõupingutustele vaatamata olnud vältimatud, võib apellatsiooninõukogu kohandada käesoleva määrusega ettenähtud mis tahes tähtaega, tagades samal ajal, et menetluse kõigi poolte õigusi võetakse samaväärselt arvesse.

               Artikkel 27 – Dokumendid, mis esitatakse menetluse algatamiseks või täiendavate tõenditena

               1.Tähtaegade arvutamisel loetakse dokument esitatuks üksnes siis, kui selle on kätte saanud kantselei sekretär, kes peab kinnitama dokumendi kättesaamist.

               2.Dokumentides märgitakse kaebe- või vahekohtumenetluse number, mille kantselei sekretär määras kaebuse või vahekohtuavalduse esmakordsel esitamisel.

               3.Menetlusdokumentide suurim lubatud lehekülgede arv on järgmine:

               (a)20 lehekülge kaebuse ja vastuse korral ning

               (b)10 lehekülge menetlusse astumise korral.

               Lehekülgede arvu piirangud ei kehti menetlusdokumentide lisade kohta.

               4.Kantselei sekretär annab esimehe nõusolekul loa ületada lõikes 3 osutatud suurimat lehekülgede arvu üksnes juhul, kui menetlused hõlmavad eriti keerulisi faktilisi küsimusi.

               Artikkel 28 – Arutelud

               Apellatsiooninõukogu arutelud on konfidentsiaalsed ja nende suhtes kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1049/2001
                  2
                artikli 4 lõiget 3.

               Arutelusid võib pidada mis tahes sobivas vormis ja need ei piirdu füüsiliste kohtumistega.

               Artikkel 29 – Tunnistajad, eksperdid ja ärakuulamised

               1.Apellatsiooninõukogu võib ühe poole taotluse korral kuulata ära tunnistajaid seoses määrava tähtsusega faktiliste asjaoludega, mis mõjutavad menetluse tulemusi. Poole taotluses kuulata ära tunnistaja märgitakse määrava tähtsusega faktilised asjaolud, mille kohta tunnistaja ütlusi annab, ja tunnistaja kutsumise asjakohased põhjused.

               2.Apellatsiooninõukogu võib kuulata ära eksperte, et selgitada menetluse konkreetseid aspekte, või kutsuda eksperdi aruannet esitama.

               3.Kui eksperdid kutsutakse aruannet esitama, määrab apellatsiooninõukogu kindlaks nende ülesanded ja tähtaja, mille jooksul aruanne tuleb esitada.

               4.Enne arvamuse esitamist teatab ekspert menetluse tulemusega seotud otsesest või kaudsest isiklikust huvist, eriti sellest, kas ta on olnud varem menetluse ühe poole esindaja või osalenud vaidlustatud otsuse aluseks olevas menetluses või seonduvas vahekohtumenetluses.

               5.Kui üks pool esitab vastuväiteid eksperdile võimaliku huvide konflikti tõttu, teeb apellatsiooninõukogu otsuse, kohaldades artiklit 12 mutatis mutandis.

               6.Kui apellatsiooninõukogu leiab, et on olemas tegelik või võimalik huvide konflikt, võib ta otsustada kuulata eksperdi ära hoopis tunnistajana.

               7.Apellatsiooninõukogu võib korraldada suulise ärakuulamise, kui ta leiab, et see on vajalik, et kinnitada tõendeid selliste määrava tähtsusega faktiliste asjaolude kohta, mis mõjutavad menetluse tulemusi, ja võttes arvesse tõhususega seotud kaalutusi.

               Artikkel 30 – Uued argumendid või tõendid

               1.Apellatsiooninõukogu otsustab, mis ajani uusi tõendeid või uusi väiteid võib esitada.

               2.Vajaduse korral palub apellatsiooninõukogu pooltel esitada märkused või lisateavet tema kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul.

               3.Kui uued tõendid või uued väited loetakse vastuvõetavaks, on teistel pooltel õigus märkusi esitada.

               3. jagu – Otsus

               Artikkel 31 – Hääletamine

               Apellatsiooninõukogu otsustab häälteenamusega. Esimehel on võrdsete häälte korral otsustav hääl.

               Artikkel 32– Apellatsiooninõukogu järeldused

               1.Apellatsiooninõukogu põhjendatud järeldused esitatakse kirjalikult. Need sisaldavad vähemalt järgmist teavet:

               (a)asjaomases menetluses osalenud apellatsiooninõukogu liikmete nimed;

               (b)poolte ja nende esindajate nimed, kui see on asjakohane;

               (c)asjakohaste faktide kokkuvõte;

               (d)poolte nõuded;

               (e)poolte argumentide kokkuvõte;

               (f)kaebuse vastuvõetavuse alus;

               (g)järelduste regulatiivosa ja selle aluseks olevad põhjendused;

               (h)järelduste esitamise kuupäev.

               2.Kõnealuste järelduste tegemises osalenud apellatsiooninõukogu liikmed ning kantselei sekretär allkirjastavad järeldused.

               Artikkel 33 – Ameti lõplik otsus kaebuste kohta

               1.Kui apellatsiooninõukogu leiab, et kaebuses esitatud väited on põhjendatud, esitab amet kooskõlas apellatsiooninõukogu järeldustega ühe kuu jooksul alates apellatsiooninõukogu järelduste tegemisest asjaomastele pooltele adresseeritud lõpliku otsuse.

               2.See otsus sisaldab vähemalt järgmist teavet:

               (a)poolte ja nende esindajate nimed, kui see on asjakohane;

               (b)apellatsiooninõukogu järeldused;

               (c)otsuse regulatiivosa ja selle aluseks olevad põhjendused;

               3.Kui apellatsiooninõukogu on kinnitanud ameti otsuse, esitab amet kaebuse kohta arve kooskõlas komisjoni rakendusmäärusega (EL) 2018/764
                  3
               .

               4.Apellatsiooninõukogu järelduste kokkuvõte avaldatakse ameti veebisaidil.

               4. jagu – Menetluskulud

               Artikkel 34 – Poolte kulud

               1.Kaebuse kulud määratakse kindlaks vastavalt komisjoni rakendusmäärusele (EL) 2018/764.

               2.Iga vahekohtumenetluses osalev pool kannab ise oma kulud.

               Artikkel 35 – Osalemiskulud

               1.Menetlusse astujad kannavad oma kulud ise.

               2.Suulistel ärakuulamistel osalevatel edukatel kaebuse esitajatel on õigus saada hüvitist reisimise ja majutusega seotud kulude katteks ning saamata jäänud tulu kompenseerimiseks ulatuses, mida apellatsiooninõukogu peab õiglaseks.

               3.Suulistel ärakuulamistel osalevatel tunnistajatel on õigus saada hüvitist reisimise ja majutusega seotud kulude katteks ning saamata jäänud tulu kompenseerimiseks ulatuses, mida apellatsiooninõukogu peab õiglaseks.

               4.Ekspertidel on õigus saada oma teenuste eest tasu, mille aluseks on ametit abistavatele ekspertidele makstavad määrad, ning hüvitist reisimise ja majutusega seotud kulude katteks.

               5.Ameti haldusnõukogu sätestab üksikasjalikud eeskirjad, mida kohaldatakse kõnealuste hüvitiste ja maksete suhtes.

               V PEATÜKK

               Lõppsätted

               Artikkel 36 – Apellatsiooninõukogu liikmete hüvitistasud

               1.Apellatsiooninõukogu liikmetel on apellatsiooninõukogu liikmena õigus saada oma ülesannete täitmise eest tasu, mille aluseks on lisas esitatud tasustamiskava.

               2.Apellatsiooninõukogu liikmetel on õigus saada hüvitist reisimise ja majutusega seotud kulude katteks ning päevaraha. Ameti haldusnõukogu kehtestab kõnealuste summade arvutamise üksikasjalikud eeskirjad.

               Artikkel 37 – Läbipaistvuse tagamise kohustus

               Apellatsiooninõukogu koostatud või talle esitatud dokumentidele on huvitatud isikutel juurdepääs vastavalt määruse (EÜ) nr 1049/2001 asjakohastele sätetele ning kooskõlas korraga, mida ametis järgitakse seoses üldsuse juurdepääsuga dokumentidele.

               Artikkel 38 – Suunised ja muu asjakohane teave

               1.Apellatsiooninõukogu võtab häälteenamusega vastu suuunised, mis on tema menetluste jaoks asjakohased.

               2.Need suunised avaldatakse koos taotluse esitajate jaoks asjakohase kogu muu teabega ameti veebisaidil.

               Artikkel 39 – Jõustumine

               Käesolev määrus jõustub kahekümnendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

               Brüssel, 13.6.2018

                     Komisjoni nimel

                     president
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta määrus (EL) 2016/796, mis käsitleb Euroopa Liidu Raudteeametit ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 881/2004 (ELT L 138, 26.5.2016, lk 1).

                     (2)

                        Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, 31.5.2001, lk 43).

                     (3)

                        Komisjoni 2. mai 2018. aasta rakendusmäärus (EL) 2018/764 Euroopa Liidu Raudteeametile makstavate lõivude ja tasude ning nende maksmise tingimuste kohta (ELT L 129, 25.5.2018, lk 68).

    ---documentbreak---

               LISA

                  TASUSTAMINE

               1.Kaebe-/vahekohtumenetlusega seotud hüvitistasud

               (1)Apellatsiooninõukogu liikmetel ja asendusliikmetel on õigus saada tasu, kui nad määratakse kaebe-/vahekohtumenetluses osalema. Menetluses osalevate liikmete ja asendusliikmete tasu on 600 eurot tööpäevas kaebe-/vahekohtumenetluse puhul või 75 eurot tunnis, kui terve tööpäev ei ole hõlmatud, kusjuures ühele isikule makstakse kõige rohkem 9 000 eurot menetluse kohta.

               (2)Apellatsiooninõukogu esimehe ja menetluse raportööri puhul on kõnealune tasu 700 eurot tööpäevas kaebe-/vahekohtumenetluse puhul või 87,5 eurot tunnis, kui terve tööpäev ei ole hõlmatud, kusjuures ühele isikule makstakse kõige rohkem 18 000 eurot menetluse kohta.

                        Tasu suurus menetluses osalemise eest päevas isiku kohta

                        Tasu maksimaalne suurus menetluse ja isiku kohta

                        Liikmed ja asendusliikmed

                        600 eurot

                        9 000 eurot

                        Menetluse esimees ja raportöör

                        700 eurot

                        18 000 eurot

               2.Tasu osalemise eest apellatsiooninõukogu(de) kohtumistel, mis ei ole seotud kaebe-/vahekohtumenetlusega

               Apellatsiooninõukogu või selle üksikud liikmed võivad kohtuda organisatoorsete ja haldusküsimuste lahendamiseks. Sellistel kohtumistel osalemise eest on tasu 600 kohtumise kohta. Selliseid kohtumisi ei korraldata rohkem kui kuus kalendriaasta kohta. Amet pakub abi selliste kohtumiste korraldamiseks.

                        Tasu suurus kohtumise ja isiku kohta

                        Kohtumiste maksimaalne arv aasta ja isiku kohta

                        Apellatsiooninõukogu liikmed ja asendusliikmed

                        600 eurot

                        kuus kohtumist

               3.Muudel kohtumistel osalemise tasu

               Apellatsiooninõukogu(de) liikmetel ja asendusliikmetel on õigus saada ka reisimise ja majutusega seotud hüvitist, kui amet kutsub neid osalema erikohtumistel, mis ei kuulu punktides 1 ja 2 kirjeldatud kategooriatesse.


title: KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) …/…, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) 2017/1153, et selgitada ja lihtsustada vastavusse seadmise toimingut ning kohandada seda määruse (EL) 2017/1151 muudatustega

text:
               KOMISJONI RAKENDUSMÄÄRUS (EL) …/…,

               16.7.2018,

               millega muudetakse rakendusmäärust (EL) 2017/1153, et selgitada ja lihtsustada vastavusse seadmise toimingut ning kohandada seda määruse (EL) 2017/1151 muudatustega

               (EMPs kohaldatav tekst)

               EUROOPA KOMISJON,

               võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut,

               võttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 443/2009, millega kehtestatakse uute sõiduautode heitenormid väikesõidukite süsinikdioksiidiheite vähendamist käsitleva ühenduse tervikliku lähenemisviisi raames,
                  1
                eriti selle artikli 13 lõike 7 esimest lõiku,

               ning arvestades järgmist:

               (1)seoses kogemustega, mis on saadud komisjoni määruse (EL) 2017/1151
                  2
                ja komisjoni rakendusmääruse (EL) 2017/1153
                  3
                rakendamisel, on ilmnenud, et viimatinimetatud määruse teatud elemente tuleks muuta.

               (2)On vaja täiendada meetodit, millega määratakse üksiksõiduki NEDC-põhise CO2-heite arvutamisel interpoleerimissirge lõpp-punktid. Kõnealused lõpp-punktid, mis leitakse kõige suurema ja kõige väiksema CO2-heitega katsesõiduki põhjal, tuleks määrata nii, et kahe katsesõiduki suurima ja väikseima CO2-heite vahe oleks vähemalt 5 g/km.

               (3)Et ei tekiks olukorda, et üksiksõidukite CO2-heide leitakse selliste interpolatsioonisirgete abil, mille puhul ei saada nõutavat vähimat vahet, tuleks kõnealune muudatus jõustada viivitamata.

               (4)Kui määruse (EL) 2017/1151 kohase tüübikinnituse tegemiseks kasutatakse sõidutakistuse tabeli tüüpkondi, tuleks sellisesse tüüpkonda kuuluva üksiksõiduki CO2 -heite arvutamist lihtsustada ja kasutada NEDC-põhise CO2-heite arvutamisel sõidutakistustegureid, mis määratakse samal viisil, nagu määruses (EL) 2017/1151 ja määrata NEDC-põhise CO2-heite arvutamisel kasutatavad sõidutakistustegurid määruse (EL) 2017/1151 kohaselt määratavate üksiksõiduki sõidutakistustegurite põhjal.

               (5)Et vastavusse seadmise toiminguga saada usaldusväärseid tulemusi, tuleks vastavusvahendi sisendandmetele lisada silindrite arv.

               (6)Tuleks kasutada võimalust, et parandada mõned teksti toimetamise vead.

               (7)Käesolevas määruses ettenähtud meetmed on kooskõlas kliimamuutuste komitee arvamusega,

               ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA MÄÄRUSE:

               Artikkel 1

               Rakendusmääruse (EL) 2017/1153 I lisa muudetakse vastavalt käesoleva määruse lisale.

               Artikkel 2

               Käesolev määrus jõustub seitsmendal päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.

               Käesolev määrus on tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

               Brüssel, 16.7.2018

                     Komisjoni nimel

                     president
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)

                        ELT L 140, 5.6.2009, lk 1.

                     (2)

                        Komisjoni 1. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1151, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite heitmetega (Euro 5 ja Euro 6) ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust, ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/46/EÜ ning komisjoni määrust (EÜ) nr 692/2008 ja komisjoni määrust (EL) nr 1230/2012 ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 692/2008 (ELT L 175, 7.7.2017, lk 1).

                     (3)

                        Komisjoni rakendusmäärus (EL) 2017/1153, millega sätestatakse meetod, mille abil määratakse vastavusnäitajad, mis kajastavad regulatiivse katsemeetodi muudatusi (ELT L 175, 7.7.2017, lk 679).

    ---documentbreak---

               LISA

               I lisa muudetakse järgmiselt:

               1)punkti 2.3.1 kolmas lõik asendatakse järgmisega:

               „MRO on töökorras H-, L- ja R-sõiduki mass, nagu see on määratletud määruse (EÜ) nr 443/2009 artikli 3 lõike 1 punktis d.“;

               2)punkt 2.3.8.1 asendatakse järgmisega:

               „2.3.8.1. WLTP-põhise sõidutakistuse määramine vastavalt määruse (EL) 2017/1151 XXI lisa 4. all-lisa punktidele 1–4 ja 6.

               NEDC-põhised sõidutakistustegurid arvutatakse vastavalt punktis 2.3.8.1.1. (H-sõiduk) ja punktis 2.3.8.1.2 (L-sõiduk) esitatud valemitega, võttes arvesse allpool toodud alapunkte a ja b.

               Kui ei ole sätestatud teisiti, kasutatakse  neid valemeid nii modelleerimise kui ka füüsilise katse korral.

               Tüübikinnitusasutus või kui see on asjakohane, tehniline teenistus, kontrollib, kas määruse (EL) 2017/1151 XXI lisa 7. all-lisa punktis 3.2.3.2.2.3. osutatud tuuletunnel on tunnistatud nõuetekohaseks vahe Δ(Cd × A f) täpseks mõõtmiseks. Kui tuuletunnel ei ole nõuetekohaseks tunnistatud, võetakse aerodünaamiline takistus tüüpkonna kõikide sõidukite puhul võrdseks suurimaga.

               a) Punktides 2.3.8.1.1. ja 2.3.8.1.2. esitatud valemites kasutatavad WLTP-põhised sõidutakistustegurid ja katsemass on sõidukitele H ja L vastavad väärtused, nagu need on interpolatsioonitüüpkonna jaoks määratud vastavalt määruse (EL) 2017/1151 XXI lisa 7. all-lisa punktile 5.

               b) Ilma et see mõjutaks punkti a kohaldamist, kui H- ja/või L-sõiduki WLTP tsükli energianõudlus ei anna NEDC korral vastavalt kas suurimat või väikseimat tsüklienergianõudlust H- ja/või L-sõiduki jaoks, määratakse NEDC-põhised sõidutakistustegurid kooskõlas ühega järgmistest:

               i)sellise interpolatsioonitüüpkonna üksiksõiduki alusel, mille NEDC-põhine tsüklienergianõudlus on vastavalt kas suurim või väikseim;

               ii)võttes aluseks kogumi interpolatsioonitüüpkonna mis tahes üksiksõiduki vastavalt kas suurimatest või väikseimatest sõidutakistuse jaoks asjakohastest näitajatest, nagu aerodünaamiline takistus, veeretakistus ja mass.

               Punktides i ja ii kirjeldatud menetlustest teeb valiku tootja.

               Punkti b kohaldatakse uute heite tüübikinnituste puhul, mis on tehtud alates 1. jaanuarist 2019, või alates varasemast kuupäevast, kui tootja seda taotleb.“;

               3)
                     punkti 2.3.8.1.1 lisatakse esimeseks lõiguks järgmine:

               „Kui selline arvutuskäik tehakse üksiksõiduki jaoks vastavalt punktile 4.2.1.4.2., kasutatakse ilma lisaseadmeteta NEDC-üksiksõiduki WLTP-põhist sõidutakistust ja katsemassi.“;

               4)punkti 2.3.8.1.1. alapunkti c viimane lõik asendatakse järgmisega:

               „Siin on kordaja F*2w,H sõidutakistustegur F2, mis leitakse H-sõiduki WLTP katses nii, et kõigi lisaseadmete mõju on kõrvaldatud.“;

               5)punkti 2.3.8.1.2. alapunkti c viimane lõik asendatakse järgmisega:

               Siin on kordaja F*2w,H sõidutakistustegur F2, mis leitakse L-sõiduki WLTP katses nii, et kõigi lisaseadmete mõju on kõrvaldatud.“;

               6)punkti 2.3.8.2.1. alapunkt b asendatakse järgmisega:

               „b)
                     NEDC-põhised sõidutakistustegurid, mille puhul ei ole kasutatud NEDC-põhiseid tabeldatud väärtusi

               Kui sõiduki suurim tehniliselt lubatud täismass on vähemalt 3 000 kg, võib NEDC-põhised sõidutakistustegurid tootja taotluse korral määrata vastavalt punktile 2.3.8.1.“;

               7)
                     lisatakse punkt 2.3.8.3:

               „2.3.8.3.
                     Heite alusel antud tüübikinnituste laiendused kooskõlas määrusega (EL)  2017/1151

               Kui määruse (EL)  2017/1151 kohaselt antud heite tüübikinnitust on laiendatud, sest CO2-heite interpolatsioonitüüpkonda on lisatud uusi sõidukeid, mille NEDC-põhine CO2-heide on suurem kui H-sõiduki heide või väiksem kui L-sõiduki heide, kohaldatakse vastavusse seadmise korral järgmist:

               (a)kui asjaomase interpolatsioonitüüpkonna H- ja L-sõiduki NEDC-põhise CO2-heite vahe on vähemalt 5 g/km, võib kõnealuse tüüpkonna NEDC-põhist interpolatsioonisirget pikendada, kui NEDC-põhine heide, mis on saadud käesoleva punkti 3 kohaselt, kasutades sisendandmetena määruse (EL) 2017/1151 I lisa punktis 3.1.1. osutatud sõidukiga tehtud WLTP-katse tulemusi, ei ole suurem kui CO2-heide, mis on määratud NEDC-põhise interpolatsioonisirge järgi;

               (b)kui H- ja L-sõiduki NEDC-põhise CO2-heite vahe on väiksem kui 5 g/km, ei tohi interpolatsioonisirget pikendada.

               Juhul a määratakse CO2-võrdlusheide ilma valikuta, millele on osutatud käesoleva lisa punktides 3.1.1.2 ja 3.2.6.

               Juhul b või juhul, kui punktis a osutatud CO2-võrdlusheide on suurem kui interpolatsioonisirgele vastav heide, määratakse NEDC-kohane H-sõiduk ja L-sõiduk vastavalt käesoleva lisa punktidele 2 ja 3.

               Punkti a kohaldatakse selliste uute tüüpide laienduste puhul, mis on tehtud alates 1. jaanuarist 2019, või alates varasemast kuupäevast, kui tootja seda taotleb.“;

               8)punkti 2.4 tabelit 1 muudetakse järgmiselt:

                  a)
                     kandes 66 asendatakse esimese veeru tekst järgmisega:

                     „Interpolatsioonitüüpkonna tähis“;

                  b)
                     lisatakse kanne 68:

                           „68

                        Silindrite arv

                        -

                        Tootja esitab

                        Number

                        (esitada hiljemalt alates 1. jaanuarist 2019).“;

               9)punkti 3.1.1.1. alapunkti c alapunkt i asendatakse järgmisega:

                  „i)
                     interpolatsioonitüüpkonna tähis“;

               10)punkt 3.3.4 jäetakse välja;

               11)punkt 4.2.1.4. asendatakse järgmisega:

               „4.2.1.4.
                     WLTP interpolatsioonitüüpkonna üksiksõiduki sõidutakistuse arvutamine

               4.2.1.4.1. H- ja L-sõiduki NEDC-põhised sõidutakistustegurid

               H- ja L-sõiduki sõidutakistustegureid F0,n, F1,n  ja F2,n, mis on määratud punkti 2.3.8 kohaselt, tähistatakse vastavalt F0n,H, F1n,H ja F2n,H ning F0n,L, F1n,L ja F2n,L.

               Üksiksõiduki sõidutakistustegurid f0n,ind, f1n,ind  ja f2n,ind  arvutatakse järgmise valemiga:

               Uute heite tüübikinnituste puhul, mis on tehtud alates 1. jaanuarist 2019 või kui tootja seda taotleb, alates varasemast kuupäevast, arvutatakse sõidutakistustegureid järgmise valemiga:

               4.2.1.4.2.
                     Üksiksõidukite sõidutakistustegurid WLTP-põhiste sõidutakistustegurite alusel

               Alates 1. jaanuarist 2019 uute tüübikinnituste puhul ja alates 1. jaanuarist 2020 kõigi uute sõidukite kasutuselevõtmisel või tootja taotlusel neist kuupäevadest varasemast kuupäevast arvutatakse järgmistel juhtudel üksiksõiduki NEDC-põhiseid sõidutakistustegureid, kasutades vastava sõiduki WLTP-põhiseid sõidutakistustegureid:

               a)kui CO2-heide, tsüklienergianõudlus või üks tegur sõidutakistusteguritest f0, f1 või f2, mida arvutatakse punkti 4.2.1.4.1. kohaselt, tuleb ekstrapoleerida L-sõiduki ja H-sõiduki NEDC-põhistest väärtustest;

                b)kui L-sõiduki ja H-sõiduki NEDC-põhised sõidutakistustegurid on saadud eri sõidutakistustüüpkondade põhjal;

               c)kui üksiksõiduk kuulub sõidutakistuse tüüpkonda, mis ei ole kas NEDC-katses kasutatud H-sõiduki või L-sõiduki või ei H- ega ka mitte L-sõiduki tüüpkond;

               d)kui üksiksõiduk kuulub sõidutakistuse tabeli tüüpkonda.

               Juhtudel a–d arvutatakse NEDC-põhised sõidutakistustegurid punktis 2.3.8.1.1 esitatud valemitega, kus viiteid sõidukile H käsitatakse viidetena üksiksõidukile.

               Juhul a võib CO2-heite leida ekstrapoleerimisega vaid sel juhul, kui H- ja L-sõiduki CO2-heite vahe on vähemalt 5 g/km. Sellisel juhul võib interpolatsioonisirget pikendada heiteni, mis H-sõiduki korral ületab CO2-heidet kuni 3 g/km ning L-sõiduki korral on väiksem kuni 3 g/km. Kui ekstrapoleeritakse rohkem kui 3 g/km või kui H- ja L-sõiduki heite vahe on väiksem kui 5 g/km, tuleb tootjal määrata selle interpolatsioonitüüpkonna jaoks uus interpolatsioonisirge käesoleva lisa punktide 2 ja 3 kohaselt.“;

               12)punkt 4.2.1.4a. jäetakse välja.